ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 349, 2016-11-15 12:40

איתן כבל: שלום לכולם.

איתן כבל: כפי שאתם זוכרים, היום יום שלישי, פעמיים כי טוב, ותיכף גם נראה בסוף הדיון הזה אם הוא באמת פעמיים כי טוב.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, חברותי וחברי חברי הכנסת, הדובר, הרשמת, אורחים נכבדים.

איתן כבל: הנושא שעל סדר יומנו הוא במסגרת יום הכשרות מקצועיות בכנסת.

איתן כבל: הנושא שמונח לפתחנו היום הוא הכשרות מקצועיות לעידוד התעסוקה בהיי-טק ובתעשייה.

איתן כבל: קודם כול אנחנו מבקשים ממורן רייכמן ממשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים להציג את הנתונים המתייחסים לכותרת שהצגתי כאן בפניכם.

איתן כבל: כל מי שירצה לדבר, מוזמן.

איתן כבל: יש כמובן להירשם לפני כן.

איתן כבל: חברי הכנסת מוזמנים לדבר כאשר הם יחליטו שהם מעוניינים.

איתן כבל: כל אחד מכם יאמר את שמו ואת תפקידו כי הפרוטוקול אדיש ואם מישהו רוצה להיכנס לדברי ימי ההיסטוריה של המשכן אז כדאי ששמו יירשם.

איתן כבל: בבקשה, מורן רייכמן.

<מורן רייכמן: תודה רבה.

<מורן רייכמן: אני מנהל מטה באגף להכשרה מקצועית במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים.

<מורן רייכמן: האגף להכשרה מקצועית עוסק גם בהכשרת מבוגרים, בשני אופנים: גם מבצע הכשרות מתוקצבות לדורשי עבודה וגם מפקח על מסגרות פרטיות שמקבלות הכרה של המדינה להכשרה מקצועית.

<מורן רייכמן: ההכשרות המתוקצבות ניתנות ב-5 מרכזים ממשלתיים.

איתן כבל: כל ההכשרות?

<מורן רייכמן: לא כל ההכשרות, חלקן במרכזי הכשרה ממשלתיים וחלקן במסגרות פרטיות שזכו במכרז.

איתן כבל: שקיבלו מהמדינה זיכיון.

<מורן רייכמן: זה לא זיכיון אלא מכרז.

איתן כבל: זיכיון יכול להיות גם במכרז.

<מורן רייכמן: בנוסף לזה יש 420 מסגרות פרטיות, מה שנקרא מכללות עסקיות, שאנחנו מפקחים עליהן בפן התוכני, בפן של תוכנית הלימודים, ומכינות.

<מורן רייכמן: אתמקד בהכשרות המתוקצבות.

<מורן רייכמן: בהכשרות המתוקצבות בשנת 2014 למדו 3,500 תלמידים, בשנת 2015- - -

איתן כבל: יש לך את החלוקה של הנושאים והאזורים?

<מורן רייכמן: של הענפים, כן, יש לי.

איתן כבל: אם תוכל להגיד לי מאין באים 3,500 תלמידים, מה ההתפלגות שלהם לפי אזורים בארץ, אם יש לך את הנתון הזה זה יהיה מועיל.

<מורן רייכמן: אני יכול לומר באופן גס מבחינת מחוזות, אני לא יכול להגיד ברזולוציה יותר גבוהה.

<מורן רייכמן: בכל מקרה, בשנתיים-שלוש האחרונות, אפשר לומר בכנות אחרי עשור של ירידה בתקציבים וירידה במספר התלמידים- - -

איתן כבל: כמה ירד?

<מורן רייכמן: אין לי כאן נתונים הרבה אחורה אבל ירדנו מסביבות 15,000-20,000 בתחילת שנות האלפיים לסביבות 3,500 תלמידים.

<טלי ניר: בשנת 2002 היו 35,000 תלמידים.

<טלי ניר: אני עורכת-דין באגודה לזכויות האזרח.

איתן כבל: חברים, אני חוזר ואומר, אנא תאמרו את שמכם.

איתן כבל: אין לי בעיה שתתפרצו, זה גם לא דיון מסוג שאנחנו מחזיקים את השור בקרניו, אין בעיה שתדברו, אבל תאמרו את שמכם.

<רינת כהן: אני סגנית מנהל האגף להכשרה מקצועית.

<רינת כהן: מורן רייכמן ציין את הירידה בתקציבים לאורך השנים החל משנת 2002 והלאה.

<רינת כהן: כפי שציינה כאן טלי ניר מן האגודה לזכויות האזרח, אכן יש במקביל ירידה בתקציבים להכשרה.

איתן כבל: זה ברור לי.

איתן כבל: מה הסכומים?

<מורן רייכמן: לא הבאנו נתונים כל-כך אחורה.

<לאה ורון: תבדקו בשנים האחרונות, תגידו את הנתונים שאתם יודעים.

איתן כבל: שני דברים אני רוצה.

איתן כבל: קודם כול, תשלחו לוועדה בכתב בצורה מפורטת את הנתונים משנת 2002 בשתי קטגוריות.

<טלי ניר: אוכל להגיד את הנתונים, יש לי אותם פה, נתונים של המשרד.

איתן כבל: אשמח לשמוע ממך, גברתי, אין שום בעיה, לשם כך התכנסנו.

איתן כבל: אבל בכל זאת ארצה, למרות שאת תציגי בפנינו את הנתונים, שיגיע אליי מסמך רשמי.

<מורן רייכמן: הוא יגיע אליך ותוך כדי הדיון אפתח את המחשב ואוכל לראות גם נתונים אחורה.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, ארצה לדעת בשנת 2002 מה היה התקציב כאשר היו 35,000 תלמידים ואיך הייתה ההתפלגות מאז ועד היום, כולל הנתונים שיש לך משנת 2014, גם בהיבט התקציבי וגם בהיבטים אחרים.

איתן כבל: בהיבט התקציבי אני שואל על מספר התלמידים ופירוט של האזורים.

<קריאה: ובאילו מקצועות מדובר.

איתן כבל: עוד לא סיימתי.

איתן כבל: אם לא אומר את הכול תמיד אשמח לקבל הערה.

איתן כבל: אני מדבר על היישובים.

איתן כבל: חשוב לי להתרשם מאילו ישובים מגיעים התלמידים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה קורה באוכלוסייה הערבית?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אותי זה מעניין.

איתן כבל: לא רק, גם.

איתן כבל: נקודה נוספת היא התפלגות המקצועות.

<מורן רייכמן: את זה יש לי גם מבחינת אוכלוסיות.

<מורן רייכמן: יש לי נתונים 15 שנים אחורה.

איתן כבל: אשמח מאוד לקבל.

איתן כבל: אני מניח שדרך זה ניתן ללמוד – דרך אגב, החלום שלי היה, אני מדבר ברצינות, שמדינת ישראל ביחד עם ארגוני העובדים וארגוני התעשיינים וכל הגופים שמלווים אתכם, כל אחד על-פי גודלו, יקימו את בית ההסבות הלאומי, זאת אומרת שהמדינה תדע איפה יש מחסור ותדע לכוון בזמן אמת.

איתן כבל: זה החלום הגדול שלי, שהמדינה תכניס אותם ותכשיר אותם לאורך כל הדרך.

איתן כבל: אתייחס לזה.

איתן כבל: בבקשה תשתדל לתת לנו את מרב הנתונים.

<מורן רייכמן: בסדר גמור.

<מורן רייכמן: אני חוזר, בשנת 2014 היו כ-3,500 תלמידים בקורסים מתוקצבים.

<מורן רייכמן: בשנת 2015 המספר גדל ל-4,200 תלמידים.

<מורן רייכמן: כרגע, נתונים חלקיים לשנת 2016, יש כ-3,700 תלמידים.

<מורן רייכמן: במסגרות פרטיות מפוקחות יש יציבות, סביב 40,000 תלמידים בשנה.

<מורן רייכמן: זאת אומרת, עיקר התלמידים של הכשרה מקצועית במדינת ישראל לומדים במסגרות פרטיות מפוקחות ולא במסגרות מתוקצבות.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: בפרטי הם לא מקבלים כסף מן המדינה?

<מורן רייכמן: לא, אלה מסגרות פרטיות.

<מורן רייכמן: בתוך המסגרות הפרטיות – ותיכף אמסור נתונים מעבר לכך – כ-10% הם מקבלי שוברים.

<מורן רייכמן: במסגרת תוכנית שוברים להכשרה מקצועית מקבלים סבסוד של בין 75%-85% מהקורס וכ-4,000 תלמידים מתוך 40,000 במסגרות הפרטיות מסובסדים על-ידי המדינה.

איתן כבל: הקורסים האלה קבועים או שהם קורסים שקוראים את פני השוק, כלומר יודעים להתכתב עם הצרכים של השוק?

איתן כבל: האם אומרים: צריך חרטים, לא מעניין אם יש כבר עודף של חרטים?

איתן כבל: סתם לשם הדוגמה.

<מורן רייכמן: במסגרות הפרטיות השוק מציע מה שהוא חושב שיהיה רווחי והפרט הולך לאן שהוא רוצה.

איתן כבל: ובמסגרות של המדינה?

<מורן רייכמן: בקורסים של המדינה, תוכנית השוברים מכווינה את הפרט לקורסים היותר נדרשים.

<מורן רייכמן: יש רשימת קורסים נדרשים.

<מורן רייכמן: אבל בסוף בתוכנית השוברים, וכמובן במסגרת פרטית לחלוטין, הפרט לומד מה שהוא רוצה.

<מורן רייכמן: בקורסים המתוקצבים אנחנו משתדלים לתת יותר דגש על הצרכים של שוק התעסוקה, בדגש על מקצועות תעשייתיים ומחשבים.

נחמן שי: בכמה אנשים המדינה תומכת, ישירות או בעקיפין, להכשרה מקצועית מבחינה תקציבית?

נחמן שי: אני בא עכשיו מישיבה של ועדה אחרת, אחר-כך אדבר על זה.

<מורן רייכמן: אם בהכשרות המתוקצבות לומדים סביב 4,000 אנשים בשנה ויש כ-4,000 מקבלי שוברים בשנה, זה יוצא בערך 8,000 אנשים שמקבלים או קורס מתוקצב או סבסוד לקורס.

נחמן שי: כמה זה מתוך כלל האוכלוסייה שראויה או זקוקה להכשרה?

<מורן רייכמן: זו שאלה שקשה לענות עליה.

איתן כבל: לא הייתי בדיון הקודם אבל אני מניח שזה מתכתב עם מה שנאמר שם.

איתן כבל: הרי יש דרישה, מגיעים ואומרים: מצטערים, אי אפשר יותר, אין לנו תקציב.

איתן כבל: כמה פונים אליכם ונדחים?

עליזה לביא: זה יותר חמור, אדוני היושב-ראש.

עליזה לביא: הנתון שקיבלנו, נאמר שבעבר פנו 35,000 שקיבלו.

עליזה לביא: היום עומדים על 5,000 פלוס 3,000, כלומר 8,000.

עליזה לביא: אנחנו הולכים אחורה.

עליזה לביא: האוכלוסייה של מדינת ישראל הלכה וגדלה.

איתן כבל: לא היו לו הנתונים.

איתן כבל: הגברת מן האגודה לזכויות האזרח הציגה לנו את הנתון משנת 2002, שאכן אתם צודקים, המספר עמד על 35,000 מקבלי הכשרות.

איתן כבל: המספר ירד עד כדי 3,500 בשנת 2014, והוא הוסיף כאן את השוברים שמקבלים, בסך הכול זה כ-8,000.

איתן כבל: מתאמצים לדחוס את כולם כדי שהמספר לא ייראה כל-כך עצוב ונמוך.

איתן כבל: אני מציע שניתן לו לסיים את הדברים שלו.

עליזה לביא: ברשותך, מאחר ולא קיבלנו את הנתונים בצורה מסודרת, המספר פחות משמעותי.

עליזה לביא: חשוב יותר לדעת אחוז מן האוכלוסייה.

עליזה לביא: אי אפשר להגיד את המספרים האלה בלי להבין את היחס של האחוז באוכלוסייה.

<רן מלמד: גם האחוז וגם המקצועות.

עליזה לביא: אי אפשר להתעלם מן הגידול באוכלוסייה.

איתן כבל: את צודקת.

איתן כבל: אני מבקש שקודם כול הוא יסיים להציג את מה שמונח לפניו.

איתן כבל: לצערי, ואני לא בא בטענות, נכון לרגע זה הוא יציג את מה שיש בידיו.

איתן כבל: לאחר מכן אנחנו נשמע את טלי ניר מן האגודה לזכויות האזרח שיש בפניה כנראה יותר נתונים ממה שמוצג כאן, ובכל מקרה אני כבר מבקש לקבל בתוך 10 ימים את כל הנתונים, עם הפילוח, באופן רשמי, כדי שנדע מול מה אנחנו עומדים.

איתן כבל: תוך 3 דקות תסיים את הכול, לא נפריע לך.

<מורן רייכמן: בזמן שדיברתם פתחתי את הנתונים הישנים יותר.

<מורן רייכמן: בשנת 2002, שזה הנתון הכי מוקדם שיש לי, היו 27,300 תלמידים במסגרות מתוקצבות ועוד כ-38,000 במסגרות פרטיות.

<מורן רייכמן: במסגרות פרטיות אנחנו רואים יציבות, אין שינוי.

<מורן רייכמן: במסגרות מתוקצבות יש ירידה משמעותית מאוד.

<מורן רייכמן: אין ספק שזה נבע מסדרי העדיפויות של הממשלה באותה תקופה.

<מורן רייכמן: מה שהשפיע מאוד על הירידה במספר התלמידים המתוקצבים הוא הפגיעה בדמי האבטלה.

<מורן רייכמן: בעבר מובטל שהגיע ללשכת התעסוקה היה יכול בשבוע האחרון של הזכאות לדמי אבטלה ללכת לקורס מתוקצב של 10 חודשים ואז היו מובטחים לו דמי אבטלה עוד 10 חודשים.

איתן כבל: בפרטי זה לא מובטח לו.

<מורן רייכמן: בפרטי לא, בוודאי שלא.

<רן מלמד: אם אתה הולך להכשרה אתה מפסיד 30% מדמי האבטלה שלך.

<מורן רייכמן: נכון.

<מורן רייכמן: מה שנעשה במסגרת התוכנית הכלכלית של אותה תקופה לאור המשבר הכלכלי- - -

עליזה לביא: מתי נקבע שמפסידים 30% מדמי האבטלה?

<רן מלמד: יש הצעת חוק שחבר הכנסת כבל הניח בנושא הזה כדי לתקן את זה.

איתן כבל: נכון, ביחד אתכם.

עליזה לביא: מתי זה קרה?

<רן מלמד: לפני 8, 9 או 10 שנים.

<מורן רייכמן: בשנים 2002-2003, סביב המשבר הכלכלי בעצם הופסקה התמיכה בלומדים.

<מורן רייכמן: אם יש לי זכאות לדמי אבטלה, הזכאות שלי האישית נגמרת כאשר היא נגמרת, בין אם אני הולך לקורס הכשרה מקצועית ובין אם לא.

<מורן רייכמן: בעבר אם הייתי הולך לקורס הכשרה מקצועית הייתי מקבל דמי אבטלה עד סוף הקורס ואז כמובן זה גרר הוצאות גדולות והיה אולי ניצול לרעה על-ידי אנשים שהמתינו עד סוף הזכאות ואז הלכו לאיזה קורס, בין אם רוצים לעבוד באותו תחום ובין אם לא.

<מורן רייכמן: אני לא שופט, את זה המדינה החליטה.

נחמן שי: אני קורא לזה: הגישה העבריינית.

נחמן שי: נקודת המוצא היא שרוצים לרמות את המערכת.

נחמן שי: אנשים ממש "נהנים" להיות מובטלים, הם סוחטים וסוחטים.

נחמן שי: אולי הגישה היא שהם ניסו, הם חשבו שיוכלו- - -

איתן כבל: לא שאין גם כאלה אבל זה לא הכלל.

נחמן שי: חשבו שיוכלו להסתדר במקצועות או בתעסוקה הקודמת שלהם, ראו שהם לא יכולים ואז הם הגיעו למקום הבא.

עליזה לביא: חבר הכנסת כבל, ברשותך, רק הבהרה.

עליזה לביא: בישיבת הוועדה הקודמת שאלתי מתי חל השבר הזה, הירידה מ-35,000.

עליזה לביא: נעניתי שזה אירע בסביבות שנת 2012.

<מורן רייכמן: ב-2002.

עליזה לביא: עכשיו שאלתי אותך מתי הורידו.

עליזה לביא: היא הנותנת, הרי הפער הזה בין 35,000 ל-5,000, ועכשיו אנחנו שומעים כאן שזה אירע באותו תקופת זמן, זה חלק מן ההסבר.

<רן מלמד: את צריכה לזכור שהיו עוד תהליכים.

<רן מלמד: אני לא בא להגן או לצאת נגד המשרד, אבל הייתה תוכנית "ויסקונסין" בדרך והיו עוד כל מיני תהליכים שהשפיעו.

<רן מלמד: אם את רוצה באמת לנתח את מה שקרה, השבר הגדול היה ב-2002-2003.

איתן כבל: רבותי, אתן לכם להתייחס אך ברשותכם, שהוא יציג את הנתונים כי זה בא במקוטעין וזה לא מתאים.

<מורן רייכמן: הנקודה המשלימה שציינו כאן, שמעבר לכך שלומדים לא מקבלים יותר דמי אבטלה עד סוף הקורס, אם אתה לומד קורס מתוקצב אתה משלם שכר לימוד.

איתן כבל: תתקדם, הבנו שאין לך יותר מדי להגיד לנו אז אנא תהיה ממוקד.

איתן כבל: מה התקציב היום?

<מורן רייכמן: בשנים 2014-2015 התקציב להכשרת מבוגרים בלבד היה כ-50 מיליון שקלים, בשנת 2016 התקציב עמד על 105 מיליון שקלים, ובשנים 2017-2018 התקציב אמור לעמוד על 130 מיליון שקלים בשנה.

<מורן רייכמן: זאת אומרת, יש פה בהחלט מגמת גידול.

<מורן רייכמן: כמובן שזה לא חוזר לתקציב שהיה בעבר.

איתן כבל: ומה עם לא מבוגרים?

<מורן רייכמן: תקציב הנוער, זה מערכת הנוער, הוא כ-450 מיליון שקלים.

<מורן רייכמן: הוא די יציב כי המערכת לא גדלה.

<מורן רייכמן: זה בתי-הספר התעשייתיים לנוער.

איתן כבל: נעצור כאן.

איתן כבל: לא נעים לי להגיד לך, לא החכמנו יותר מדי מהנתונים שהצגת לנו.

איתן כבל: ב"גוגל" אולי היינו מקבלים את זה בצורה יותר מפורטת.

נחמן שי: בכל זאת התקציב גדל.

יצחק וקנין: הוא לא גדל.

יצחק וקנין: בעבר הוא עמד על 800-900 מיליון שקל.

איתן כבל: הוא לא גדל.

איתן כבל: כשהוא מדבר על תקציב 2017-2018 שיעמוד על 130 מיליון שקל, בכמה זה עלה?

נחמן שי: התקציב היה 50 מיליון שקל בשנת 2014.

<מורן רייכמן: הגידול יהיה 24 מיליון שקלים לכל שנה.

איתן כבל: זה גם משהו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה משהו, אבל הוא לעג לרש.

<רן מלמד: זה כולל את ההסכם שלכם עם התאחדות התעשיינים על עוד 15 מיליון שקלים עבור הכשרות?

<מורן רייכמן: זה לא כולל.

<רן מלמד: כלומר, זה 24 מיליון שקל פלוס עוד 15 מיליון שקל.

איתן כבל: זה גם משהו.

איתן כבל: טלי ניר, אני רוצה לשמוע את הנתונים בלי פירוטכניקה, אם תוכלי לעזור לנו.

<טלי ניר: ב-2002 היה שיא בתקציב, שהגיע ל-273 מיליון שקלים.

איתן כבל: 273 מיליון שקל עבור כמה תלמידים?

<טלי ניר: 35,000 תלמידים.

<טלי ניר: בשנה שלאחר מכן התקציב ירד ל-112 מיליון שקל ול-15,000 תלמידים כמעט.

<טלי ניר: מאז רואים ירידה איטית והדרגתית, עד שמגיעים לשנים האחרונות כאשר התקציב הוא 50 מיליון שקל.

איתן כבל: כלומר, מ-273 מיליון שקלים וכ-35,000 תלמידים בשנת 2002, בשנת 2014 היו 3,500 תלמידים בתקציב של 50 מיליון שקלים.

איתן כבל: נחמן שי, עדיין עלייה היא מושג מאוד-מאוד יחסי.

איתן כבל: נקודת המוצא, שהשוק הזה התרסק לגמרי.

איתן כבל: אם נרצה להיות קצת יותר מעודדים נגיד שהוא מראה סימני התאוששות מצד הממשלה אבל הוא עדיין לא עומד אפילו קרוב לנתונים שהיו בעבר.

<טלי ניר: צריך לזכור עוד נתון אחד, של חצי מיליון דורשי עבודה שמתייצבים בכל שנה בלשכת התעסוקה ומבקשים סיוע בכניסה לעבודה.

עליזה לביא: לפני 10 שנים כמה ביקשו?

<טלי ניר: את הנתון הזה אין לי כאן בשליפה אבל סדר הגודל דומה.

איתן כבל: 35,000 מתוך כמה?

עליזה לביא: בדיוק, חסרים לנו נתונים.

איתן כבל: אני מסכים אתך, אני מבין את מה שאת אומרת, רק אני רוצה להמשיך.

איתן כבל: האם יש לך את הנתונים של המקצועות שכיכבו שם?

<טלי ניר: המקצועות המובילים הם חשמל ואלקטרוניקה.

<טלי ניר: אני חייבת להגיד שבכולם יש הטיה בין מספר הגברים למספר הנשים, לא רק בחשמל ואלקטרוניקה אלא גם בהארחה למשל יש פי שתיים גברים מנשים, במחשבים פי ארבע גברים מנשים, וכן מטפלות, מתכות ומכונות.

<טלי ניר: אלה היו חמשת הקורסים.

<טלי ניר: היו בסך הכול 16 קורסים ב-2014 ואלה חמשת הראשונים.

איתן כבל: משרד הרווחה, אני אומר את זה כנו"ן (נכשל), זה היה צריך להיות הדבר הכי טריוויאלי להציג, הכי פשיטא שהיינו צריכים לקבל את כל הנתונים האלה.

עליזה לביא: רן מלמד, יש לך את הנתונים?

<רן מלמד: יש לי את המצגת של מיכל צוק, הממונה על נושא התעסוקה במשרד הכלכלה, שהוצגה בכנסת לפני 4 חודשים.

איתן כבל: אתה יכול להציג לי את הנתונים?

<רן מלמד: בשנת 2005 התקציבים להכשרה מקצועית עמדו על 92.5 מיליון שקלים.

<רן מלמד: בשנת 2010 הם ירדו ל-44 מיליון שקלים.

<רן מלמד: בשנת 2011 הם עלו ל-63 מיליון שקלים ומשם הם ירדו ל-40 ול-38 מיליון שקלים, וכפי שאמרו פה בשנים 2014 ו-2015 התקציב עמד על 50 מיליון שקלים, והוא עלה בשנת 2016 ל-110 או 105 מיליון שקלים.

<רן מלמד: אפשר לראות שמ-2005 ועד 2010 הייתה ירידה עצומה, ובתחילת העשור הזה הייתה ירידה עוד יותר גדולה.

<רן מלמד: לגבי ההתפלגות של ההכשרות בשוברים לפי הנתונים של משרד הכלכלה, שוברים שהוקצו בשנים 2013-2015, כלומר במשך שנתיים או שלוש שנים – 5,700 שוברים, שמתוכם 16% הלכו למקצועות שמוגדרים כטיפוח החן, 25% מינהל, 12% מטפלות, 11% תחבורה והשאר דברים קטנים: חשמל ואלקטרוניקה 3%.

<רן מלמד: בהכשרות המתוקצבות ב-2015 היו 3,991 תלמידים.

<רן מלמד: כלומר, הממוצע של הטיפול ב-3 השנים האלה הוא כ-5,000 תלמידים לשנה, אלא אם כן המשרד יציג פה נתונים אחרים, כאשר בהכשרות המתוקצבות בערך 18% הלכו לחשמל ואלקטרוניקה, 12.5% להארחה, חינוך וטיפול 12.5% בערך, מינהל 11.3% ומחשבים 11%.

<רן מלמד: הכמויות קטנות, והסיבה לכך היא בין השאר בגלל מה שאמרנו, בהכשרות מתוקצבות כאשר אתה הולך להכשרה אתה מאבד 30% מדמי האבטלה שמגיעים לך אז אין תמריץ.

<רן מלמד: זה החוק שאתה ביקשת לתקן, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אלא אם זה קורה ביום האחרון, כפי ששמענו.

<רן מלמד: לא, לא, בלי קשר.

עליזה לביא: אתה מאבד 30% ברגע שאתה נכנס לקורס.

<רן מלמד: נכון, אם אתה הולך ביום האחרון אז כן.

נחמן שי: מורן רייכמן אמר שיש תופעה שקודם כול ממצים את דמי האבטלה ואז מבקשים ללכת להכשרה מקצועית.

<מורן רייכמן: זה מה שהיה בעבר.

<רן מלמד: הדבר השני לגבי השוברים הוא שמעבר לסבסוד הממשלתי, גם בשביל לקבל את הסבסוד הזה אתה קודם כול צריך לשלם ורק אחר-כך אתה יכול לקבל.

<רן מלמד: אם מובטל, אִם אֵם חד-הורית צריכה לעשות איזה קורס, ונניח שהוא עולה 10,000 שקל והיא אמורה לקבל בגינו 8,000 שקל, וה-8,000 הללו מחולקים ל-3-4 תשלומים, היא קודם כול צריכה לשלם ורק אחרי חודש וחצי או חודשיים לקבל את ההשתתפות.

<רן מלמד: חלק גדול מן האנשים פשוט לא יכולים לעמוד בזה.

<רן מלמד: אני רוצה להגיד לך, אדוני היושב-ראש, עוד נתון אחד ובזה אסיים.

<רן מלמד: ב-4 השנים האחרונות משרד הכלכלה הוציא יותר מ-22 מיליון שקלים עבור מחקרים וסקרים הנוגעים לשוק העבודה.

<רן מלמד: יש לי פה את בקשת הפטור של החשבת הכללי שחישבה את זה.

איתן כבל: מה הם העלו בחכתם?

<רן מלמד: שאלה טובה מאוד.

<רן מלמד: אנחנו מנסים כבר חודשיים לקבל את המחקרים ואת הסקרים.

<מורן רייכמן: כל המחקרים מופיעים באתר.

<רן מלמד: הם לא מופיעים באתר.

<רן מלמד: הוצאו 24 מיליון שקל למחקרים.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, לא רק שאת הנתונים קיבלנו מארגון חברתי שעובד 24/7 ולא ממשרד ממשלתי, הרי אנחנו לא מבינים, אנחנו נעזרים בארגון חברתי אחד ובארגון חברתי שני ואילו משרדי הממשלה לא נותנים נתונים, אלא גם עכשיו אנחנו שומעים מהם שאת המסקנות אנחנו לא מקבלים.

<מורן רייכמן: אם מותר לי להגיב לזה, דבר ראשון, אני לא יודע מה היקף התקציב של משרד הכלכלה למחקרים אבל כל המחקרים – גם אני כעובד משרד משתמש באתר הציבורי של מינהל מחקר וכלכלה – זמינים ברשת.

<מורן רייכמן: דבר שני, לפניית מרכז המחקר והמידע של הכנסת לפני החג העברתי לכנסת את כל הנתונים הנוגעים להכשרה מקצועית ואני מחזיק בידיי את הנייר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<מורן רייכמן: מבחינתי כמשרד שיתפתי פעולה עם הכנסת, הבאתי את כל הנתונים.

<מורן רייכמן: אני מחזיק בידי את התוצר של הנייר הזה.

<מורן רייכמן: אני מוכן לספוג אבל נשים דברים על השולחן.

<רן מלמד: אני חייב להגיד שחיפשנו באתר של משרד הכלכלה את המחקרים שביצע מכון "דיאלוג" ב-24 מיליון שקלים עבור המשרד.

<רן מלמד: לא הצלחתי למצוא אותם למרות שאני יודע לחפש.

איתן כבל: אשמח מאוד אם לאחר הדיון הזה או מתי שתקבעו ביניכם תראה לרן מלמד את הדברים.

<מורן רייכמן: בשמחה.

איתן כבל: בכל מקרה אני מבקש לקבל ממשרד הכלכלה את הנתון, כמה הושקע במחקר.

נחמן שי: על פניו לא רע להשקיע במחקרים.

נחמן שי: בעיקרון במשרדים שמחזיקים מיליארדים ביצוע מחקרים הוא כלי עבודה חשוב.

ג'מאל זחאלקה: זאת לא הייתה הטענה, אבל יש צורך בפרופורציה.

איתן כבל: אני לא נגד מחקרים, להיפך.

איתן כבל: גם לא באתי לשאול את השאלה מהמקום הזה.

איתן כבל: באתי לומר שאם נעשו מחקרים כאלה אנחנו רוצים לדעת מה הם היו ומה העלו בחכתם, מה המסקנות.

<מורן רייכמן: יש לי פה מחשב.

<מורן רייכמן: אני מוכן להראות לכם.

נחמן שי: צריכה להיות שקיפות.

איתן כבל: אני מודה על האכפתיות והסולידריות שמתקיימת כאן אבל את זה נצטרך לקבל ממשרד הכלכלה ולא ממשרד העבודה והרווחה.

איתן כבל: חברים, לא נלך מכאן עד שלא נקשיב לכם.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: ניתן לחברי הכנסת, כל אחד בתורו, לסירוגין עם המוזמנים.

איתן כבל: יש כאן נציגים של בית-הדפוס בראשון-לציון שיציגו לנו איך זה נעשה בפועל.

איתן כבל: אני מציע שקודם ידבר חבר הכנסת חאג' יחיא ואחר-כך נקבל דגימות וטעימות מן השטח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברים, בדיון שיזמתי במליאת הכנסת ענה לי שר הכלכלה לשעבר דרעי בקשר לשיעור תעסוקת נשים באוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא בא עם תוכנית שלפיה על-פי המצב המתוכנן ל-2020 יהיו 41% העסקת נשים ו-79% העסקת גברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם מספר הגברים והנשים שווה – למרות שיש יותר נשים מגברים באוכלוסייה הערבית – זה אומר שבשנת 2020 על-פי המתוכנן תהיה 60% תעסוקה לאוכלוסייה הערבית, זה המתוכנן, ואנחנו יודעים שהתוכניות לא מיושמות אז המצב אף גרוע יותר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה גם מסביר את מצב העוני, 52.6% עוני באוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כדי לצאת מזה אנחנו צריכים הכשרה מקצועית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים שלא מוצאים עבודה, חלק מאלה שלא עובדים הם גם אקדמאים, יש מורות שלומדות 4 שנים ולא נכנסות לשוק העבודה, מחפשות אפילו הסבה מקצועית, ויש חלק שביקשו הסבה מקצועית ולא מקבלות אותה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הנתון הראשון שאנחנו צריכים להתייחס אליו, לראות לאן אנחנו הולכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם המצב הזה ימשיך זה יגיע לכדי פיצוץ באוכלוסייה הערבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שלא מרגיש את זה שיתחיל לחוש ולהבין מה הכיוון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם ילדים לא מגיעים לטיול השנתי או שהם צריכים להתחיל לחפש פטור מתשלומי הורים בבתי-הספר, אנחנו צריכים להבין למה, להבין את ההשלכות של זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן עניין ההסבה המקצועית או ההכשרה המקצועית יכול לעזור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מכיר גם הרבה אנשים שהלכו להסבה מקצועית או להכשרה מקצועית, כלומר כאלה שלא הייתה להם הכשרה והלכו להכשרה מקצועית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל פה שמענו נתונים על הקורסים, על מספר המשתתפים וכמה משקיעים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא ראינו את הקשר בין ההסבה המקצועית למציאת מקומות עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא רוצה שרק ישתתפו בקורסים, ישלמו מכסף שאין להם כדי לקבל קורסים, כי יש הרבה מאוד מקומות הכשרה שהם על חשבון האזרח, שלא ממומנים ולא מקבלים סובסידיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנשים ירצו להגיע להכשרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כול, הם לא מקבלים את ההדרכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם שמעו שיש קורס מסוים והם מגיעים אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם לא יודעים אם במקצוע הזה יש מספיק עבודה או אין מספיק עבודה, אז הם גם מפסידים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שהממשלה יוזמת או מסבסדת או תומכת – הם לא מקבלים בסוף מקומות עבודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים שההכשרה המקצועית תהיה מלווה בסטטיסטיקה אמיתית על המחסור במקומות העבודה כי אנחנו לא רוצים שאנשים יעברו ממקצוע למקצוע ובסוף, כפי שאומרים בערבית: "יש לך שבעה מקצועות אבל אין לך מזל".

עבד אל חכים חאג' יחיא: המצב הזה אנחנו לא רוצים שיימשך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אמיתי.

איתן כבל: תודה חבר הכנסת חאג' יחיא.

איתן כבל: יוסי אלקובי, נשיא התאחדות המלאכה והתעשייה, ואחריו חברת הכנסת עליזה לביא.

איתן כבל: בבקשה תהיה ממוקד.

<יוסי אלקובי: באתי לכאן ליום ההכשרה המקצועית.

<יוסי אלקובי: לא באתי לשמוע סטטיסטיקות ולא באתי לשמוע מה עשו ב-2002, זה באמת לא רלוונטי, ואסביר למה.

איתן כבל: אל תסביר את זה.

איתן כבל: אני אוהב מאוד פתיחות כאלה.

איתן כבל: לא ביקשנו שתעשה לנו הכשרה מקצועית איך לנהל את ענייננו.

איתן כבל: אם אתה כבר פה אני לא רוצה שתבזבז זמן על הטפת מוסר.

איתן כבל: תעסוק בעניין אחד, מה אתה מצפה לקבל ואתה לא מקבל.

איתן כבל: בסדר?

<יוסי אלקובי: אנחנו 92% מן התעשייה בישראל, מייצגים עסקים שיש בהם החל מעובד אחד ועד 20 עובדים.

<יוסי אלקובי: אין לנו עובדים, אנחנו לא מקבלים עובדים, אין בתי-ספר.

<יוסי אלקובי: יש 74 בתי-ספר שבקושי שומעים עליהם.

<יוסי אלקובי: אנחנו בבעיה קשה מאוד בנושא בתי-הספר הטכנולוגיים.

<יוסי אלקובי: בתי-הספר הטכנולוגיים צריכים להיות בשני מישורים: מישור אחד הוא להשביח תלמידים לתעשייה, ומישור שני להשביח מעסיקים שיוכלו לקלוט את אותם תלמידים, יקבלו אותם ויתנו להם ערכים, שתהיה להם גאווה להיות בעלי מקצוע.

<יוסי אלקובי: לצערנו הרב הפריון ילך וייעצר.

איתן כבל: להערכתך איזה מחסור בעובדים מקצועיים יש בענף שלך?

איתן כבל: דבר שני, מה המקצועות העיקריים שאתם זקוקים להם?

איתן כבל: דרך אגב, אחת הטעויות הקשות ביותר – נדמה לי שאתה ואני כבר נפגשנו בעבר, אם אינני טועה – היא שהתאחדות בעלי המלאכה היא כותרת מאוד מטעה.

איתן כבל: אנשים רבים חושבים שלהיות בעל מלאכה זה דבר קטן, אבל היום זה שיא השיאים של הטכנולוגיה כמעט בכל תחום.

<יוסי אלקובי: זה מעט מאוד, זה אולי 10%-20% כי לבעלי המלאכה שמעסיקים 5, 7 או 8 עובדים אין את היכולות לקנות מכונות סי-אן-סי ב-1.5 מיליון שקל כי אין להם שום תמיכה.

<יוסי אלקובי: אולי תגידו שיש הלוואות בערבות מדינה אבל יש קריטריונים לדבר הזה והטווח של 5 שנים קצר למי שיקנה מכונות סי-אן-סי כדי לקדם את המקום בשביל לקלוט עובדים שיהיה להם כייף להיות בתוך אותו מפעל, למשל בנגרות ששם אין עובדים בכלל.

<יוסי אלקובי: אנחנו מותקפים על-ידי ייבוא מטורקיה, ייבוא קטלני, שזה מתיש אותנו, אנחנו לא יכולים להתחרות כי ההוצאות שלנו גבוהות והבירוקרטיה שנוחתת עלינו לא קלה.

<יוסי אלקובי: אנחנו נושאים עול לא קטן בתעשייה בכלל.

<יוסי אלקובי: אני חושב שצריך להסתכל על בעלי מלאכה שקיימים מ-1908, עוד משלהי הקמתה של תל-אביב קמה התאחדות בעלי המלאכה על-ידי מנחם סירקין.

<יוסי אלקובי: היום לא סופרים אותנו.

<יוסי אלקובי: גם בבנקים לקיחת אשראי קשה מאוד כי בעל מלאכה שנכנס לבנק מקבל פריים פלוס 8 או פלוס 9, אם בכלל הוא מקבל.

<יוסי אלקובי: יש לנו בעיות לא קלות.

<יוסי אלקובי: כפי שאמרתי בפני יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות אלי אלאלוף, אנחנו צריכים- - -

איתן כבל: אם כבר הזכרת את שמו של חבר הכנסת אלי אלאלוף חברי, אני מקבל בברכה את חבר הכנסת אלאלוף, יושב-ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שגם מוביל את היום הזה.

איתן כבל: כמובן שניתן לאדוני להתייחס.

<יוסי אלקובי: הוא עושה את זה בכבוד, הוא לא מתחשב באף אחד והוא אומר את מה שיש לו להגיד.

<יוסי אלקובי: אני גאה שיש איש כזה שמוביל את התחום הטכנולוגי.

<יוסי אלקובי: אני מאמין באמונה שלמה, אם הדברים ייצאו לדרך, אם יישמו את הדברים וישתפו אותנו כפי שביקשתי מאדוני, שהוא בוועדה הכניס שני נציגים של תעשיינים ונציג מלשכות המסחר – אני לא יודע מה לשכות המסחר עושים שם בתעשייה אבל בסדר – אני רוצה לציין שמקומנו גם להיות באותה ועדה, כפי שאמרתי בפני מר אלאלוף.

<יוסי אלקובי: אני חושב שהדרך לייצג ולבנות תשתיות של בתי-ספר טכנולוגים זה ביחד: משרד הכלכלה, משרד החינוך ביחד עם האיגודים, אתנו, לשבת בשולחן עגול ולדון בסוגיה, איך לקדם את נושא הטכנולוגיה.

<יוסי אלקובי: יש לנו מה להגיד, יש לנו מה לתרום כי אנחנו באים מן השטח.

<יוסי אלקובי: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גברתי חברת הכנסת עליזה לביא תיכף אאפשר לך, אבל ברשותך תני לי לכבד את אלי אלאלוף שעומד בראש כל היום הזה, בבקשה.

אלי אלאלוף: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, ידידי איתן כבל.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהיום הזה מרגש מאוד.

אלי אלאלוף: לא האמנתי שתהיה היענות והשתתפות כזאת.

אלי אלאלוף: הנושא הזה של הכשרה מקצועית, כשהתחלנו ללמוד אותו ראינו כמה דעות קדומות מלוות אותו וזה הפגיעה הכי גדולה בתחום הזה.

אלי אלאלוף: עלינו להבין היום שהכשרה מקצועית הולמת גם לצרכים, גם לאוכלוסיות השונות וגם לתחומים הרלוונטיים היא מנוף אדיר לחברה בכלל ולכלכלה בפרט.

אלי אלאלוף: היום ההרגשה לשלוח מישהו להכשרה מקצועית זה כביכול לזלזל בו, זה לקטלג אותו, זה ברירת מחדל, זה הסללה אוטומטית, כאילו הוא לא מבין כלום ושילך ללמוד איזה מקצוע בתוכנית הליבה.

אלי אלאלוף: צריך להבין שמי שהוא בוגר הכשרה מקצועית טובה, פתוחה לכיוון האקדמיה, אם יש צורך, לפי החלטתו האישית, זה תוספת אדירה לכוח האדם של המדינה.

אלי אלאלוף: עלינו להבין, היום הכשרה מקצועית בחלקה גם הופכת חלק מן האנשים שנהנים ממנה לשבויים של המערכת של עצמם.

אלי אלאלוף: אחד הדברים שאני מאוד מפחד וחושש מהם, אגיד את השם של המפעל בלי לפגוע בו, מי שהולך ללמוד בבית-ספר "פריקלס" בדרום מה יעשה אם ירצה לנשום אוויר צח יותר ולהיות במקום אחר?

אלי אלאלוף: אין לו מקצוע שניתן להביא אותו למשהו אחר.

אלי אלאלוף: לכן אנחנו צריכים לבנות הכשרה מקצועית מלמטה כלפי מעלה, שתאפשר לצעירים קודם כול ללמוד בצורה אופטימלית, בתנאים טובים, בהרגשה טובה שהם לא ההסללה של המערכת כפי שההסללה רוצה להביא אותם.

אלי אלאלוף: דבר שני, גם ההכשרה המקצועית של המבוגרים – היום קיבלנו סוף-סוף את המספרים המדויקים.

אלי אלאלוף: נציג משרד האוצר, דע לך שהתקציב לשנים 2017-2018 – ואני גאה להיות חבר של שר האוצר מבחינה פוליטית – הוא רק 125 מיליון שקל למסגרות.

אלי אלאלוף: לא קיבלנו את הנתונים מראש, קיבלנו אותם בספר אבל רצינו אימות של זה ממשרד האוצר.

אלי אלאלוף: זה עכשיו הגיע, נאמר לנו בישיבה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, זה לא עונה לדרישות.

אלי אלאלוף: יש פה תנועה חברתית בלתי רגילה.

אלי אלאלוף: לא אהבתי בדוח העוני להגיד: אעשה דוח לפי מגזרים.

אלי אלאלוף: רציתי לראות: יש קשיש חלש אז בואו נתקן לו את המצב, ילד עני הוא ילד עני ונטפל בו לא חשוב איפה הוא נולד ולא חשוב איפה הוא נמצא.

אלי אלאלוף: אנחנו רואים שיש היום תנועה חברתית בלתי רגילה במגזר החרדי, במגזר הערבי ובמגזר הכללי בכלל, אנשים שרוצים לצאת לעבודה.

אלי אלאלוף: אם הם רוצים לצאת לעבודה זה סימן שייצאו גם מן העוני, גם ייצאו מן המצב החברתי שמבודד איתם, גם ישפרו את תנאי הדיור כך שלא יצטרכו כביכול לתמוך בהם עם דיור ציבורי שאין לו שום תשובה הולמת במצב הקשה שלהם.

אלי אלאלוף: לכן ההכשרה המקצועית היא כלי אדיר לתיקון הרבה מאוד עיוותים, כולל אצל המעסיקים.

אלי אלאלוף: המספרים שהציגה הנציגה של התאחדות התעשיינים מוכיחים שהרבה מאוד מפעלים עוברים הכשרה שמביאה את העובדים הנדרשים.

אלי אלאלוף: נכון שיש כאלה שלא רוצים לעבוד, זכותם, גם אני לא יודע לעבוד באיזשהו מפעל, אז זכותם לעשות, אבל בואו נביא אותם.

אלי אלאלוף: נתתי דוגמה פשוטה מאוד.

אלי אלאלוף: בנושא של הכשרה מקצועית למבוגרים מספר השוברים שעומדים לרשות שירות התעסוקה הלאומי שלנו פחות גדול ממה שעומד לרשות משרד העלייה והקליטה עבור העולים החדשים.

אלי אלאלוף: יש קצת יותר תושבים במדינה הזאת מאשר עולים חדשים.

דב חנין: זה נתון מדהים.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: את זה אתה שומע כאשר אתה משתתף בשתי ועדות בבת אחת וקורא את החומר שמוגש.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין, היום נצא עם שני דברים: אחד, הכשרה מקצועית זה לא הקרוב העני של המערכת; שניים, הכשרה מקצועית לא צריכה לחזק את המרכז.

אלי אלאלוף: היום כשאתה מכשיר אנשים בפריפריה – חברתי חנין זועבי אמרה את זה בדגש רב יותר – אני לא צריך לחזק את המרכז, אני רוצה שיישאר במשפחה, בחברה, בכפר שלו, בישוב שלו.

אלי אלאלוף: קשה לי לראות את הבן שלי נוסע בכל יום כדי להכשיר את עצמו בתל-אביב ולחזור באותו יום לבאר-שבע, ולי יש כסף.

אלי אלאלוף: ודבר אחרון, שמנו על שולחן הממשלה הצעת חוק.

אלי אלאלוף: אשמח מאוד על כל מי שיוכל לתרום ולתקן אותה.

אלי אלאלוף: התבקשנו על-ידי שר הרווחה והעבודה לדחות את זה ב-3 חודשים.

אלי אלאלוף: זה היה אמור להיות בדיון בוועדת השרים לענייני חקיקה השבוע.

אלי אלאלוף: אני מבקש מאוד מכל החברים שלי לבוא ולראות את זה.

אלי אלאלוף: תודה.

איתן כבל: תודה, אדוני, על הדברים המאלפים שלך.

איתן כבל: ברשותכם, אין לנו זמן רב.

איתן כבל: אני מבקש שכל אחד יאמר את הדברים באופן ממוקד ובקצרה.

איתן כבל: אקרא את סדר הדוברים: חברת הכנסת עליזה לביא, חבר הכנסת נחמן שי, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, רונן לוי, רן מלמד, אלברכט פוקס, חברי הכנסת יוסי יונה, דב חנין וחנין זועבי, ויש את החבר'ה של ראשון-לציון.

<לירון ענו: נבקש לומר דברים.

איתן כבל: אאפשר לך, אל תדאג, לא נצא מפה לפני שתדבר.

איתן כבל: אני מבקש להיות ממוקדים כדי שנוכל לאפשר לכולם לדבר.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש, על הדיון החשוב הזה.

עליזה לביא: אני רוצה לברך את החברים שיזמו: אלי אלאלוף, עאידה תומא סלימאן ומנואל טרכטנברג.

עליזה לביא: הכשרות מקצועית הן לא הילד החורג.

עליזה לביא: המשאב החשוב ביותר שיש לנו כמדינה, כחברה, הוא הון אנושי, ושכחנו את זה.

עליזה לביא: הון אנושי הוא הכלי המשמעותי שיש לנו כחברה.

עליזה לביא: אני לא רוצה לנתק את הדיון הזה, אדוני היושב-ראש, מן העובדות המאוד מורכבות וקשות שיש לנו.

עליזה לביא: קודם כול, ירידה במספר הסטודנטים במדינת ישראל, אנחנו הולכים אחורה ולא קדימה, מספר הסטודנטים שלנו יורד.

עליזה לביא: נקודה שנייה, עולם התעסוקה שלנו משתנה.

עליזה לביא: תוך עשור 40% מן המקצועות ייעלמו לגמרי ואנחנו לא כל-כך יודעים להתאים את עצמנו.

עליזה לביא: אחד הנושאים שלקחתי על עצמי זה תעסוקת המח"ר.

עליזה לביא: אני רואה את ההתכתבות הברורה מאוד בין הנושא שלנו כאן, של ההכשרות, לבין מקצועות שילכו וייעלמו.

עליזה לביא: כלומר בעצם, מבלי שפתחנו את הדיון הקשה הזה, שנקודת ההתחלה שלו היא שמדינת ישראל קיצצה מ-2002 ועד 2014 ב-83%, זה קודם כול, ותוסיף לזה את השינויים שקורים פה בחברה בישראל: ירידה במספר הסטודנטים, כלומר פחות אנשים כשירים מבחינת השכלה, ויותר אנשים שלא ימצאו עבודה עם מה שהם הוכשרו, ואנחנו רואים בכלל שיש פחות ופחות ופחות.

עליזה לביא: לא רק זה, אנחנו גם למדים שכל מי שיתחיל ואמור היה לקבל דמי אבטלה יש לו ירידה בדמי האבטלה.

עליזה לביא: אנחנו רואים מציאות שבה לא משתלם להכשיר את עצמך לעבודה.

עליזה לביא: גם לא משתלם כלכלית וגם אם תכשיר את עצמך בקורסים הקיימים, שגם הם לא עברו ריענון, כי אם הקשבתי היטב במשך כל היום לחמשת ההכשרות היותר מבוקשות, הן בכלל לא בהלימה לעולם העבודה, ובטח לא לעולם העבודה המשתנה.

עליזה לביא: אנחנו פה חֶלֶם.

עליזה לביא: אדוני היושב-ראש, חייבת לקום מועצה ציבורית שתאגד את כל הדברים האלה, כל מה שאמרנו כרגע, גם איך אנחנו בתוך מערכת החינוך הקיימת מהווים את הכלי שמוביל לאן אנחנו הולכים.

עליזה לביא: אני לא מדברת על הסללה אבל לפחות לעדכן במערכת החינוך, ובטח בהשכלה הגבוהה, ובטח ובטח בכל העולם של ההסבה.

עליזה לביא: אין לי זמן אבל בואו תראו מה קורה באוסטרליה ואיך עושים את זה נכון.

עליזה לביא: וגם במשנה של אובאמה, כמה שאפשר להגיד דברים, אבל בהחלט יש מה ללמוד כי יש מדינות שכן יודעות לעשות את זה, ואנחנו נמצאים בסוף התור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נחמן שי ואחריו ג'מאל זחאלקה.

נחמן שי: תודה.

נחמן שי: אני שמח שיש לנו הזדמנות בכנסת היום בכמה ועדות לציין את נושא ההכשרה המקצועית.

נחמן שי: חלק מן המשתתפים כאן הגיעו מן הוועדה לקידום מעמד האישה, וזה אגב חופף, שמענו פה את הנתונים ששמענו שם.

נחמן שי: אומר את הדברים הבאים ממש בקצרה.

נחמן שי: בעצם אין שיטתיות ואין גישה אסטרטגית לנושא, זו הבעיה העיקרית.

נחמן שי: מה שלמדנו מן הסחרחורת, או מן העליות והירידות בתקציבים – וצריך להודות שיש פתאום עלייה – הוא שהממשלה פעם אחת חושבת שזה חשוב, פעם חושבת שזה פחות חשוב, פעם חושבת שזה לא חשוב ואז היא פתאום מעלה או מורידה את זה.

נחמן שי: זה לא שיטתי, לא העלייה שיטתית ולא הירידה שיטתית.

נחמן שי: אז השאלה אילו שחקנים נכנסים לתוך המערכת הזאת ומשבשים.

נחמן שי: אין בעיני דבר חשוב יותר מאשר אנשים עובדים והכשרה שלהם לתפקידים שהמשק זקוק להם.

נחמן שי: כאן אני מצטרף לחברתי עליזה לביא, טיפוח החן חשוב מאוד, כולנו רוצים להיראות נהדר, אבל נראה לי ש-25% זה לא פרופורציוני לצרכים של המשק בשנים 2016, 2017 ואילך, יש כנראה גם צרכים אחרים שהם יותר חשובים.

נחמן שי: זה גם קובע סף של מקצועות שהם יותר פשוטים, יותר לואו-טק וכולי.

נחמן שי: כלומר, חסרה פה מדיניות.

נחמן שי: זה מה שהכי מפריע לי מכל הדברים ששמענו.

נחמן שי: הדבר השני, שנובע מכך, הוא כמובן שבמקום שהממשלה לא פועלת או שהיא מפקירה אותו נכנסים שחקנים פרטיים ואז זה הופך להיות תוכנית כבקשתך, לא מה מדינת ישראל צריכה אלא מה האנשים רוצים לעסוק.

נחמן שי: זה לא בהכרח פוגש אחד את השני.

חנין זועבי: לא מה התלמידים רוצים אלא מה הרשתות רוצות.

נחמן שי: או מה הרשתות רוצות, בסדר.

נחמן שי: ואז נוצר פער עוד יותר גדול ועוד יותר מתסכל בין אנשים שרכשו איזה מקצוע, הם משוכנעים שהמקצוע החדש פותח בפניהם את שוק העבודה ואז הם מגלים לאכזבתם שזה לא מה שמבקשים, הם מציעים דבר אחד ומקבלים דבר אחר.

נחמן שי: זה הנקודה: מדיניות.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת נחמן שי.

איתן כבל: חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: שלום, אדוני, מדובר בנושא ששינוי קטן יחסית בתקציב המדינה יביא לשינוי גדול מאוד.

ג'מאל זחאלקה: כלומר החיסכון אם עושים את ההכשרה המקצועית כפי שצריך על כל אחד שעובר אותה מוביל לתוצאות טובות, ועל כל מי שלא הכשירו אותו ולא עשו משלמים פי עשר מן התקציב הציבורי.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שלוועדה אסור להרפות.

ג'מאל זחאלקה: אני מכיר, אדוני היושב-ראש, אתה תימני עקשן.

ג'מאל זחאלקה: אסור להרפות בנושא הזה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות שינוי.

ג'מאל זחאלקה: שמעתי עכשיו, 72% מחברי התאחדות המלאכה והתעשייה באו מבתי-הספר של ההכשרה המקצועית של שנות השישים והשבעים, בתי-ספר שנסגרו בינתיים, 72% מבעלי עסקים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, 72% מבעלי העסקים באו מן ההכשרה.

ג'מאל זחאלקה: זה נתון מדהים, במיוחד אם לוקחים בחשבון שכבר תקופה ארוכה לא עושים את ההכשרה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: אם היו ממשיכים יכול להיות שהיינו מגיעים ל-90%.

<רונן לוי: אבל כבר לא רוצים עסקים בישראל.

ג'מאל זחאלקה: זה נתון מדהים, מדהים.

ג'מאל זחאלקה: גם ההזנחה שהייתה בשנים האחרונות, יורדים מ-270 מיליון שקל השקעה, עם הכשרה של 35,000 אנשים, לשפל של 3,500 – זה עלה קצת היום ל-129 מיליון שקל.

ג'מאל זחאלקה: צריך להגדיל.

איתן כבל: אם אתה כבר מצמיד את הנתונים, 3,500 תלמידים זה מול 50 מיליון שקל.

ג'מאל זחאלקה: תאר לעצמך לא את אלה שהוכשרו אלא את אלה שפספסנו, אלה שהיה אפשר להכשיר ולא הכשירו, ואלה תרמו להגדלת ממדי העוני, אלה תרמו לאבטלה, אלה תרמו להפסדים אדירים של המשק ושל החברה.

ג'מאל זחאלקה: לכן צריך לעשות את השינוי מחר, ללמוד מן הניסיון של בתי-הספר.

ג'מאל זחאלקה: אם אפשר לעשות משהו יותר מודרני – בסדר גמור, אבל אסור להזניח את העניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: צריך לטפל נקודתית ובצורה ממוקדת בבעיה הקשה, והבעיה הכי קשה אולי היום היא בעיה של הכשרת נשים ערביות במקומות מגוריהן ולא לשלוח אותן, להגיד להן שיש בבת-ים איזה קורס.

ג'מאל זחאלקה: צריך שתהיה הכשרה נגישה, זולה, שלא עולה הרבה כסף, אני חושב שהיא צריכה להיות חינם, ומתאימה גם לאנשים וגם לאפשרויות העבודה.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: רונן לוי, יושב-ראש איגוד המוסכים, בבקשה.

איתן כבל: אחריו אלברכט פוקס ואחריו חברי הכנסת יוסי יונה, דב חנין וחנין זועבי.

איתן כבל: המאחרים ידברו בסוף.

איתן כבל: לא התלוננתי על זה שהיית בוועדות אחרות אבל היו כאן אנשים שישבו מתחילת הדיון, לפחות נכבד את אלה שהיו פה.

איתן כבל: אם אני עושה את זה עם חברי כנסת בוודאי אני יכול לעשות את זה אתכם.

איתן כבל: בבקשה.

<רונן לוי: בשנות התשעים, לפחות אני באופן אישי ורבים מחבריי קלטו הרבה אנשים מן ההכשרות המפעליות.

<רונן לוי: אצלי נשארו אנשים עד היום.

<רונן לוי: בזמנו כאשר היו התוכניות האלה הן עבדו ועזרו גם למעסיק.

<רונן לוי: הן סייעו גם למובטל שקיבל דמי אבטלה וקיבל את שכר הלימוד, וגם אנחנו השתתפנו, קיבלנו סיוע, עודדו אותנו לקלוט את האנשים האלה וגם להכשיר אותם אצלנו.

<רונן לוי: אנחנו קלטנו הרבה עובדים ויש לי עד היום את העובדים האלה, שמזדקנים.

<רונן לוי: אנחנו לא מצליחים לייצר את הדור החדש באותן תוכניות כי הן פשוט הפסיקו.

<רונן לוי: הדבר הזה חשוב.

<רונן לוי: זה דבר ראשון, צריך להחזיר את זה.

איתן כבל: יש לכם מחסור בידיים עובדות?

<רונן לוי: לדעתי באופן עתידי כן, אם אני מסתכל 5 שנים קדימה, בכל המקצועות.

חנין זועבי: התחילו לדבר על ייבוא כוח אדם מבחוץ.

<רונן לוי: נכון, התחלנו לבקש להביא עובדים מרומניה כי יש לנו בעיה קשה מאוד.

איתן כבל: נכון, אני יודע, הייתה אפילו בקשה אליי.

<רונן לוי: זה עניין אחד של ההכשרות המפעליות.

<רונן לוי: ואז אנחנו נתקלים בכך, כבר פנינו למשל לשולי אייל, והיו לו פתאום בעיות משפטיות, שאנחנו רוצים הכשרה מפעלית לעשות באיגוד, כי אין לנו עסקים גדולים שיכולים לעשות הכשרה ל-30 אנשים.

<רונן לוי: עכשיו על-פי החוק של משרד הכלכלה כאשר אתה רוצה לעשות הכשרה מפעלית אתה צריך מפעל.

<רונן לוי: אנחנו עסקים קטנים של 3-4 עובדים.

<רונן לוי: אמרנו: אנחנו נרכז את זה.

<שולי אייל: אפשר כבר.

<רונן לוי: בסדר, אבל זה לקח זמן רב, והזמן אצלנו הוא קריטי.

<רונן לוי: זה לקח המון זמן ושולי אייל בעצמו כשהוא בא לאשר לי את זה בשנה שעברה הוא בעצמו היה מופתע שמשפטית הוא לא יכול לאשר לי את זה.

<רונן לוי: זאת אומרת, הכול חֶלֶם, סליחה על הביטוי.

<רונן לוי: עכשיו נתקן את זה אבל הכול היה חֶלֶם בשנים האחרונות.

<רונן לוי: צריך להתאים את התוכניות אלינו.

<רונן לוי: משרד הכלכלה ומשרד החינוך חייבים להיות קבלנים.

<רונן לוי: התעשייה שלנו מתפתחת כל הזמן והרכב מתפתח.

<רונן לוי: הפער בין המכונאי לפחח דו-גלגלי לבין האוטו כל הזמן גדל.

<רונן לוי: אנחנו צריכים להביא את התוכניות והם צריכים להיות הקבלנים שלנו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אלברכט פוקס מ"תעשיות "בית-אל" ויוסי יונה, דב חנין וחנין זועבי.

איתן כבל: בבקשה, בקצרה.

<אלברכט פוקס: יש לנו תעשייה בארץ ואנחנו מעסיקים 1,200 עובדים.

<אלברכט פוקס: יש לנו כמה בתי-ספר פנימיים.

<אלברכט פוקס: אם לא היה את זה משנת 1979 אנחנו לא היינו יודעים להתקשר.

<אלברכט פוקס: למה?

<אלברכט פוקס: בארץ חושבים שמישהו מומחה כאשר רק התחיל ללמוד.

<אלברכט פוקס: אם אנחנו לא מחזקים את הלימודים המקצועיים אנחנו לא יכולים להתחרות עם ארצות עשירות יותר.

<אלברכט פוקס: היום אנשים אפילו לא יודעים כבר מה זה מקצוען וגם אין מורים כדי ללמד מקצוענים.

<אלברכט פוקס: מישהו למד יומיים-שלושה להיות פחח אז הוא חושב שהוא מומחה.

<אלברכט פוקס: אנחנו רחוקים מלהתחרות עם מדינות אחרות.

<אלברכט פוקס: אם לא נעשה ייצוא, אנחנו מפעלים יצרניים, אנחנו לא נוכל להתקשר.

<אלברכט פוקס: אני מבקש מאוד לחזק את הלימודים המקצועיים וגם לעשות תוכניות כדי ללמד מורים.

<אלברכט פוקס: מורה לא יכול להיות מישהו שרק עמד מול הלוח אלא הוא צריך לבוא עם ידיים מלוכלכות.

<אלברכט פוקס: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: דב חנין, בבקשה, ואחריו חנין זועבי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, תודה על הדיון החשוב הזה.

דב חנין: אני חייב לומר לך ולכם שאני מודאג מאוד ממה שקורה בתחום הזה.

דב חנין: יש אצלנו במקורות אמירה "ימי הלימוד כל ימי חייך".

דב חנין: האמת היא שאנחנו חיים בעולם שבו הכשרה מקצועית זה כל ימי חייך.

דב חנין: זה נכון כלכלית קודם כול, כי אנחנו בכלכלה שמתחדשת, משתנה, התעשיות משתנות.

דב חנין: זה שאדם קיבל הכשרה לפני 10 או 20 שנים לא בטוח שזה יעזור לו באמצעים ובכלים שהיום נדרשים.

דב חנין: לכן ההכשרה המקצועית צריכה להיות מבחינה כלכלית חלק בלתי נפרד מן המערכת.

דב חנין: גם מבחינה חברתית, אדוני היושב-ראש, אנחנו חיים היום בשוק עבודה מאוד מובילי.

דב חנין: לא כמו בעבר, כאשר אדם היה נכנס לעבוד במקום עבודה בגיל 20 והיה יוצא בגיל 60 ומשהו עם פנסיה אחרי שנים רבות באותו מקום עבודה ובאותה צורת עבודה.

דב חנין: היום אנשים עובדים כמה שנים במקום אחד, עוברים למקום אחר, מקומות נסגרים, מקומות משתנים.

דב חנין: הכשרה מקצועית מבחינה חברתית זו הדרך לאפשר לאנשים להישאר אפקטיביים בשוק העבודה, להישאר מועילים ולהישאר מסוגלים גם לפרנס את עצמם.

דב חנין: מול שתי התופעות האלה, מול שני התהליכים האלה, במישור הכלכלי ובמישור החברתי, בפועל ממשלת ישראל נטשה את זירת ההכשרה המקצועית, זה מה שקרה.

דב חנין: אם בעבר, בשנות השישים והשבעים, יכולנו לדבר על מערכות של הכשרה מקצועית היום המדינה הולכת ונסוגה החוצה מהכיוון הזה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, זה פשוט פרדוקס.

דב חנין: היום היה צריך להיכנס לתחום ההכשרה המקצועית הרבה יותר מאשר בעבר.

דב חנין: כל מה שהיה בעבר צריך היום הרבה יותר, במשנה תוקף.

דב חנין: במקום זה יש נסיגה מצערת, מדאיגה, חמורה מתחום ההכשרה המקצועית.

דב חנין: זה נכון בכלל לכל הציבורים, זה מורגש מאוד בציבור הערבי וזה פוגע גם בציבורים נוספים, הוזכר פה הציבור החרדי.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לסיים ולומר, אני מסתכל על תקציב המדינה הנוכחי ואין בו שום בשורה בתחום הזה, להיפך, אנחנו רואים המשך של ירידה.

דב חנין: בזמן המאבק על התקציב אני מקווה שלפחות אנחנו, חברי ועדת הכלכלה, נזכור גם להשמיע את הקול ואת הצעקה הזאת במסגרת המלחמות על התקציב.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה רבה.

חנין זועבי: אמשיך את הדברים של חבר הכנסת דב חנין.

חנין זועבי: התפיסה לפתח הכשרה מקצועית בלי לפתח את שוק העבודה היא תפיסה מוטעית, במיוחד לחברה הערבית.

חנין זועבי: אנחנו לא יכולים להתחיל במושג של הכשרה מקצועית.

חנין זועבי: אם אתה מכשיר נשים ערביות ואחר-כך אתה רק מגביר את התסכול שלהן כי הן לא מוצאות מקום עבודה אז יותר טוב דווקא לסגור סדנאות ואפילו לצמצם את התחום הזה של הכשרה מקצועית.

חנין זועבי: מה שקורה בחברה הערבית הוא – אין שקיפות בנתונים, אנחנו לא יודעים כמה סיימו הכשרה מקצועית וכמה מהם נכנסו לשוק העבודה.

חנין זועבי: קודם כול צריך לפתח מקומות עבודה, צריך לחפש מקומות עבודה ועל סמך מקומות העבודה, בתלות מוחלטת עם מקומות העבודה לפתח את הסדנאות והקורסים להכשרה מקצועית.

חנין זועבי: כאשר אתה מפתח הכשרה מקצועית אתה לא רק מעלה את רמת התסכול של אלה שלא מצאו עבודה אלא אתה מחזק את המרכז כי אנשי הפריפריה אתה מוביל אותם לעבוד במרכז ואז אתה שומר על הפריפריה חלשה.

חנין זועבי: אולי אתה מעצים אנשים אבל אתה צריך להעצים את הישובים, אתה צריך להעצים את האזור ולא את האנשים האינדיבידואלים.

חנין זועבי: אתה יכול להעצים אינדיבידואלים והם יעבדו במרכז ואז אתה שוב מחזק את המרכז ואתה משאיר את הפריפריה איפה שהיא.

חנין זועבי: יש לא רק ניתוק בין שוק העבודה לבין ההכשרה המקצועית, יש ניתוק בין ההכשרה המקצועית למבוגרים לבין ההכשרה המקצועית בבתי-הספר.

חנין זועבי: זה אולי בגלל שהמדינה נסוגה מן העניין.

חנין זועבי: ההכשרה המקצועית בבתי-הספר הערביים היא קטסטרופה ואין שקיפות, אין מי שעוקב אחרי הדבר הזה.

חנין זועבי: למה?

חנין זועבי: כי אתה תלמיד צריך ללמוד 3 ימים ולעבוד יומיים.

חנין זועבי: הוא לא עובד יומיים בשבוע, הוא רק לומד, אני לא יודעת מה הוא לומד 3 ימים בשבוע, אולם בנצרת בטמרה ובשפרעם אין איפה לעבוד על הפרקטיקה יומיים בשבוע בגלל שאין מקומות עבודה לקלוט את התלמידים האלה ואז הם ברחוב.

חנין זועבי: אתה יוצר עוד תלמידים שמגיעים לאלימות, אתה יוצר עוד אנשים ברחוב, עם נשירה סמויה, ואין מפעלים, אין מקומות עבודה שיקלטו את התלמידים האלה, ואין דין וחשבון.

חנין זועבי: משפט אחרון, יגידו לך המשרדים שעלה אחוז הנשים העובדות מ-2009 ועד עכשיו מ-23% ל-31%, אבל הנשים האלה לא עובדות בתחום ההכשרה שלהן, לא עובדות בתחום הלימוד שלהן.

חנין זועבי: רמת הסיפוק שלהן מן העבודה נמוכה מאוד והן עובדות במשרה חלקית.

חנין זועבי: אין סטטיסטיקה, הם רק אומרים: שיעור הנשים הערביות העובדות עלה ב-9% אבל הן לא עוסקות על-פי ההכשרה שלהן, הן מתוסכלות, הן לא מסופקות, הן עובדות במשרה חלקית.

חנין זועבי: אתם צריכים להגיד לנו כמה במשרה חלקית, כמה במשרה מלאה, האם השכר שלהן מוציא אותן ממעגל העוני, כי הן נכנסות לעבודה אבל הן לא יוצאות ממעגל העוני.

חנין זועבי: לכן אני חושבת שצריך לשקול מחדש גם לגבי בתי-הספר הטכנולוגיים, ואין לי זמן לדבר על הרשתות, שהן קטסטרופה במגזר הערבי, יש רשתות שהמטרה שלהן רק להרוויח, ומשרד הכלכלה שותק על אף שהוא יודע את זה, הוא יודע שהעסק רווחי ושהוא הורס את עתיד התלמידים.

חנין זועבי: משפט אחרון, איך לתכנן הכשרה גם למבוגרים וגם לבתי-ספר?

חנין זועבי: על סמך מפעלים ומקומות עבודה.

חנין זועבי: אם יש מקומות עבודה תיפתח מגמה, של היי-טק או לואו-טק, כי יש ביקוש גם ללואו-טק בבתי-הספר הערבים.

חנין זועבי: אם יש לאנשים עבודה בתחום הזה רק אז תיפתח להם הכשרה.

חנין זועבי: היום כל הקורסים בהכשרה מקצועית זה טיפוח החן.

חנין זועבי: 60% מן הנשים הערביות נכנסות לסדנאות של טיפוח החן.

חנין זועבי: לא, עדיף לסגור את הסדנאות האלה ולא לקבל הכשרה מקצועית כזאת.

איתן כבל: תודה, חברת הכנסת חנין זועבי, באמת דברים חשובים.

איתן כבל: עמנואל ענו, בעל בית-דפוס "עמנואל" שהוקם בשנת 1946 שמחזיק 80 עובדים, ממש בקצרה.

<עמנואל ענו: יש לנו כ-80 עובדים במפעל גדול מאוד שנמצא בראשון-לציון.

<עמנואל ענו: אנחנו דור רביעי לדפוס בארץ.

<עמנואל ענו: מצב ענף הדפוס בארץ קשה מבחינת כוח אדם, אין כוח אדם מקצועי, אין בתי-ספר מקצועיים, לא ממשלתיים ולא פרטיים.

<עמנואל ענו: אני זוכר שלפני 50 שנים היו בתי-ספר לדפוס גם בתל-אביב וגם בירושלים וגם בכפר חב"ד, כולל ציוד ומכונות.

<עמנואל ענו: אני זוכר את עצמי שכאשר היינו מתגייסים לצבא היה לנו מקצוע ביד, לכל החברים שלי ולי היה מקצוע ביד, כך המשכנו כל השנים.

<עמנואל ענו: היום העובדים שלנו מבוגרים מאוד ולא יכולים להתמודד עם טכנולוגיה חדשה.

<עמנואל ענו: בענף הדפוס כל הטכנולוגיה היום היא חדשה מאוד והחבר'ה היום לא מסוגלים להתמודד איתה.

<עמנואל ענו: אני מבקש, כך צריך לעשות, לפתוח בתי-ספר, כולל ציוד, לא רק עיוני אלא גם מעשי.

<עמנואל ענו: יש מפעלים בחוץ לארץ שמוכנים לספק לנו ציוד אבל צריך פה מסגרות לימוד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נכניס גם את הבן שלך לפרוטוקול.

<לירון ענו: כבוד היושב-ראש, אמרת משהו נכון מאוד, היום בתי-הדפוס והמפעלים מאוד-מאוד ממוחשבים, היום המכונות שלנו עובדות על "וינדווז", יש מערכות פנאומטיקה, רובוטיקה, מכניקה.

<לירון ענו: הן מכונות שעולות מיליונים, מכונה ממוצעת עולה 8 מיליון שקל.

איתן כבל: אני עבדתי עוד עם בֶּלֶט, הייתי דפס זמן קצר.

<לירון ענו: למדתי קורס בגרמניה, אני עובד בדפוס 20 שנים ובגלל שאין השתלמויות בארץ רק לפני 4-5 שנים אבא הסכים שאכנס בכלל למשרדים.

<לירון ענו: הייתי עובד רק ברצפת הייצור, הייתי 4 שנים דפס, אחרי זה בתעשייה.

<לירון ענו: בגלל זה אנחנו היום משתדלים כמה שיותר ללמד אצלנו, אבל אין לימודים מסודרים.

<לירון ענו: הכי חשוב, נגרמת ירידה בתפוקה.

<לירון ענו: אתה רואה מפעלים בחוץ לארץ שהתפוקה שלהם גבוהה.

<לירון ענו: יש להם הסמכות והדרכות מקצועיות, אז התפוקה גדולה יותר.

<לירון ענו: היום המתחרים שלנו בטורקיה חזקים והם לוקחים מאתנו עבודות.

<לירון ענו: היום עבודות של "עלית" שאנחנו יכולים להדפיס אצלנו יוצאות להדפסה בחוץ לארץ.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שולי אייל, מנהל האגף להכשרה מקצועית במשרד הכלכלה והתעשייה.

איתן כבל: אני מבקש את ההתייחסות שלך ותעשה את זה בקצרה, ממוקד.

איתן כבל: כפי שאומרים, זה לא מדור פרסומי.

איתן כבל: תן לנו את הדברים כפי שהם.

<שולי אייל: ראשית, לגבי הנתונים על העובדות במגזר הערבי, בעוד שבועיים יפורסם במלואו הסקר על כל מי שסיים הכשרה מקצועית מתוקצבת ב-2014, שהמדינה תקצבה אותו באופן מלא, מה מצבו כעת.

<שולי אייל: לגבי נתונים על נשים ערביות, 60% מאלה שניגשו להכשרה מקצועית מתוקצבת נמצאות בשוק התעסוקה, מתוכן 41.2% עוסקות במקצוע.

<שולי אייל: דרך אגב, מבחינת העובדות במקצוע זה קרוב מאוד לנתון הכללי שהוא 45.1%.

איתן כבל: אבל 60% לא עובדות במקצוע שלהן.

<שולי אייל: 60% עובדים.

חנין זועבי: 60% עובדים, 40% במקצוע שלהם.

<שולי אייל: מתוך ה-100% 41.2% עובדות במקצוע.

איתן כבל: הבנתי את מה שאתה אומר.

איתן כבל: זה בדיוק מה שאומרת חברת הכנסת חנין זועבי, ש-60% לא עובדות במקצוע שבו הן עברו את ההכשרה.

<שולי אייל: לעומת 45.1% באוכלוסייה הכללית.

<נעמי בלנק: לא האחוזים מעניינים אלא המספרים, תגידו את מספר האנשים ולא אחוזים.

<טלי ניר: מתוך 1,000 שעברו את הקורס הזה בשנה.

<טלי ניר: זה מעט מאוד.

איתן כבל: אחוזים זה מטעה, זה מושג מטעה מאוד.

איתן כבל: כשאנחנו עושים סקר בבחירות אז ניתן לדבר על אחוזים, אבל כשאתה עושה סקר של מקומות עבודה בסוף יסתבר שזה 10 עובדות, 60% מהן כך ו-4 אחרת.

איתן כבל: אני לא אומר שזה המצב אבל אני אומר שיש הטעיה כשעוסקים באחוזים בעניין הזה.

איתן כבל: זה לא שאנחנו לא רוצים לדעת פה אחוזים אבל אני אומר שיש כאן הטעיה.

איתן כבל: לכן מספרים מוחלטים יש להם חשיבות בתחום הזה יותר מאשר אחוזים.

איתן כבל: בבקשה, תמשיך.

ג'מאל זחאלקה: זה מינימום 83 אנשים.

ג'מאל זחאלקה: לפי המספרים עם 41.5% לא יכול להיות אלא המינימום 83.

<שולי אייל: באשר לשימוש בשוברים לטיפוח החן וכדומה – כשאני עושה הכשרה מתוקצבת אני מנתח מה הם כשלי השוק, מה הדרישות בשוק ואני מכתיב מה מתוקצב.

<שולי אייל: כשאדם לוקח שובר, בגלל שהוא משתתף ב-25%-30% מעלות השובר הוא מכתיב מה הוא לומד.

<שולי אייל: כלומר, אתה יכול להגיד לו שהשוק רווי אבל אם הוא לוקח את השובר הזה- - -

חנין זועבי: מתוך האופציות שקיימות.

חנין זועבי: הוא לא כל-כך בוחר.

<טלי ניר: אבל מה עם אלה שלא יכולים להשלים 20% עבור השובר?

איתן כבל: טלי ניר, נעשה דיון להוצאת אגרסיות, בצדק, אפילו מוצדקות.

איתן כבל: כל מה שאמרת עד עכשיו היה גם נכון לדעתי, לא שלא התחברתי לזה, אני לגמרי מתחבר.

איתן כבל: בבקשה.

<שולי אייל: חשוב לציין שהשנה התחלנו בתנופת פעילות שנקראת "סטרטר", נמצא כאן אפילו תלמיד אחד שהוא בוגר, כאשר מראש אנחנו לוקחים את המעסיק, את המוסד להכשרה ואת העובדים ומייצרים הכשרה.

<שולי אייל: יכול להגיד יושב-ראש איגוד המוסכים שעשינו דרכם כבר שני קורסים כאלה.

<שולי אייל: כלומר מראש האדם יודע איפה הוא יעבוד, כמה הוא יתפרנס והוא מתחיל את ההכשרה במשך תקופה קצרה כאשר הוא רק במקום ההכשרה ואחרי כן 3 ימים הכשרה ו-3 ימים תעסוקה במקצוע.

איתן כבל: למה עוד לא הגעתם להסדר עם התאחדות התעשיינים, להסכם?

<שולי אייל: תקרא את דוח מבקר המדינה על "מעגלים".

<שולי אייל: אם הם רוצים את אותם תנאים – זה לא יקרה.

<שולי אייל: אני לא צריך את התאחדות התעשיינים כדי להכשיר, האמן לי, וקרא את דוח מבקר המדינה שהופץ היום, דוח "מעגלים", לדעתי הוא מסמר שיער.

איתן כבל: אין לי הרבה שיער שיסמור...

<לאה ורון: מה זה תוכנית "מעגלים"?

<שולי אייל: במסגרת החלטת המדינה להעלות את גיל הפנסיה ל-67 המדינה החליטה לפצות את המעסיקים, את התאחדות התעשיינים ואת ההסתדרות בקרן בסכום של 600 מיליון שקל לטובת הסבות מקצועיות, לטובת יציאה לפנסיה מוקדמת.

<שולי אייל: הקרן מנוהלת על-ידי עמותת "מעגלים" בחסות התאחדות התעשיינים.

<טלי ניר: ומשרד הכלכלה.

<טלי ניר: יש לכם בעלות למדינה.

<שולי אייל: משרד הכלכלה אמור לפקח על הסכם, ובהסכם אפשר לעשות מה שרוצים.

איתן כבל: חברים, אני רוצה גם לסכם, לומר את מה שלא קיבלנו פה, וזה הרבה.

<טלי ניר: על הקרן הזאת יש להם אפס פיקוח.

חנין זועבי: ולגבי בתי-ספר טכנולוגיים מקצועיים?

איתן כבל: אני מבקש לסכם.

איתן כבל: לאור הדיון הקצר הזה יש הרבה עבודה, אני אומר את זה בצורה מאוד-מאוד ברורה.

איתן כבל: מכון המחקר של הכנסת בדוח שלו הציג שתי נקודות, מבלי לעסוק עכשיו בכולו.

איתן כבל: הוא אומר שתקציב 2017-2018 להכשרה מקצועית קטן מן התקציב המקורי לשנת 2016.

<שולי אייל: אם אתה מערבב נוער והנדסאים – הנדסאים יצאו מן האגף שלי אז פתאום רואים קיטון בתקציב.

<שולי אייל: אם תיקח את זה לפי מה שאני אחראי עליו התקציב עלה, אמנם לא מספיק מבחינתי אבל הוא עלה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו רוצים לעזור לך.

<שולי אייל: אשמח.

איתן כבל: שולי אייל, היית צריך לשתוק במקום הזה.

<נעמי בלנק: אתה צריך להגיד שאנחנו צודקים, שהציבור צודק.

איתן כבל: שולי אייל, אני פה כבר אלוף בפירוטכניקה, שכל אחד מראה כך וכך.

איתן כבל: בסוף אני צריך את הסכומים המדויקים, זה העניין.

איתן כבל: נקודה נוספת, יש לציין כי על-פי נתוני ה-OECD לשנת 2014 שיעור ההוצאה הממשלתית על הכשרה מקצועית בישראל עמד על 0.06% מהתוצר המקומי הגולמי וישראל דורגה בשנה זו במקום ה-17.

איתן כבל: אני אומר לכם, אם אני עכשיו הממשלה הייתי מעלים את כל ה-OECD ויוצא מהם לגמרי, רק צרות יש לנו מאז שאנחנו נכנסנו ל-OECD.

איתן כבל: קודם היינו בליגה למקומות עבודה, מה זה משנה, ועכשיו בכל רגע צריך להשוות את עצמנו ואנחנו בצרות.

איתן כבל: השמחה שהייתה על כך שהצלחנו להיכנס לזה, אני כבר לא בטוח כל-כך שכולם שמחים.

איתן כבל: לא לחינם אמרתי בפתיחת דברי, כמי שהוביל ביחד עם "ידיד" ועם ארגונים נוספים את עניין ההכשרה, התחלתי עם 50 פלוס וירדתי ל-40 פלוס, שאחד החלומות הגדולים שלי הוא שיוקם מרכז ההסבות הלאומי.

<לירון ענו: אבל איך עושים את זה בפועל?

איתן כבל: עוד לא פתרנו את הבעיה שלך בראשון-לציון, אתה כבר רוצה שנפתור את הבעיה של כל המדינה?

איתן כבל: אני אומר את זה כנקודה שמוצגת פה.

איתן כבל: צריך להציג גם איזה חזון, איזה חלום שאפשר בסוף להגיע אליו, ואחרי כן יש להתעסק גם עם המציאות היום-יומית כי עד שזה יקום זה לא יפתור לך את הבעיה.

איתן כבל: אני אומר את זה גם לך וארצה להעלות את זה אפילו בכתב.

איתן כבל: מרכז ההסבות הלאומי יודע את מה שחברת הכנסת חנין זועבי ואחרים כל אחד בדרכו אמר, שהמעסיקים, המדינה וההסתדרות יבנו מרכז שמלווה, יודע להגיד איפה נדרשות באמת ידיים עובדות ויודע כבר לאן כל אחד ואחת הולך ביום שאחרי.

איתן כבל: אם תבדוק כמה כסף המדינה השקיעה, עשרות, אם לא מאות מיליוני שקלים בהכשרות מקצועיות במשך כל השנים, מיליארדים, ובסוף אתה אומר: האם המיליארדים האלה, מעבר לעובדה שעשית "וי" של מצוות אנשים מלומדה שבאו ועשו, האם יש לזה ביטוי אמיתי שלשמו אתה בעצם הוצאת את כל התהליך הזה – אני אומר לך לא.

<קריאה: כן.

<קריאה: אתה טועה.

איתן כבל: יכול להיות.

איתן כבל: אדוני, בסדר גמור, לי מותר להגיד, אני היושב-ראש.

איתן כבל: למרות זאת, בינתיים בקרבות שלי מול נציגי הממשלה לצערי ברוב המקרים צדקתי, אולי במקרה שלך לא אבל יש לי הרגשה שאני צודק גם בפעם הזו.

איתן כבל: בסופו של דבר מכל ההשקעות והתהליכים, אפילו כאשר אני בודק עכשיו עם ה-60%-40%, לא צריך ללכת יותר, עם ה-60% שחוזרים לשוק העבודה ו-40% בלבד שעוסקים במקצועותיהם, אם נבדוק את זה בתוך המכפלות אני בטוח שזה רק ילך ויעלה.

איתן כבל: גם אני חי פה ובוועדה הזאת אנחנו יודעים את הנתונים.

<שולי אייל: כמה מתוך הסטודנטים שלמדו יחסים בין-לאומיים והשקעת בהם עוסקים באמת ביחסים בין-לאומיים?

<טלי ניר: אבל הם לא חיים בעוני.

איתן כבל: לא לזה כיוונתי.

איתן כבל: אנחנו אפילו לא בכיוון הזה.

איתן כבל: אל תיקחו אותי לדיונים מחוץ לאטמוספירה.

איתן כבל: הכוונה שלי באמת לראות בצורה עניינית ומקצועית.

איתן כבל: יש מרכזי הסבה מקצועיים שיודעים להביא את האנשים ממקום א'.

איתן כבל: היום זה אף יותר כי אנשים יחליפו מקומות עבודה ככל שהשנים יחלפו בהיקף גדול מאוד, שלא נדבר על הדור החדש, שגם אין לו מחויבות למקום עבודה.

איתן כבל: זה רק יעצים את הצורך, זה יהיה הרבה מעבר לצורך של אלה שממילא בנקודת המוצא שלהם לא מצליחים להיקלט במקום עבודה.

איתן כבל: יש כאן מצב שאנשים בגילאים צעירים מאוד, והגיל הולך ויורד, שים לב באילו משימות המדינה הולכת להיתקל והיא אפילו איננה מוכנה לזה.

איתן כבל: פעם אחת, גיל העבודה יורד, אנשים ימצאו את עצמם כבר בגילאי 30 מחוץ למסגרות עבודה.

איתן כבל: בעולם זה כבר קורה ורואים את זה בצורה ברורה.

איתן כבל: אתה צריך לייצר להם הסבות שיוכלו להכניס אותם לשוק העבודה.

איתן כבל: דבר שני, העולם כולו, עקב העובדה שאנשים יחליפו מקצועות, אדם יתחיל כנגר ויסיים כטייס, או להיפך.

איתן כבל: לאנשים אין מחויבויות למקום העבודה כפי שהיו להם בעבר, בשל סיבות רבות.

איתן כבל: צריך להיערך לכל הדברים האלה.

איתן כבל: שלא נדבר על החברה הישראלית שיש בה דרום בדואי, יש את ירושלים וסביבותיה, יש חרדים, יש מרכזים שצריך להכניס אותם אל תוך שוק העבודה ולהתאים להם את העבודה, לא רק לעשות "וי" במובן הזה: "איפה אתה?

איתן כבל: אני עושה קורס".

איתן כבל: כולם עושים קורסים אבל בסוף אם אתה לא יודע לחבר את זה – אני אומר את זה ממקום שהוא אפילו יותר גדול מהתפקיד שלך, ממקום לאומי.

איתן כבל: יש כאן עניין לאומי מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: יש מקצועות שהולכים ונעלמים, שאין כבר מי שילמד אותם.

איתן כבל: אתה מכיר את עולם החרטוּת, שבעולם הרחב הוא מקצוע מן המדרגה העליונה, והיום למצוא חרט זה כמעט משימה בלתי אפשרית.

<שמעון משה: אלה נתונים לא מדויקים.

<שמעון משה: אם תיתן לי את הבמה אוכל להגיד.

איתן כבל: אני מודה לאדוני, אשמח לקבל ממך את המסמך ולהפיץ אותו.

<שמעון משה: אני מייצג חברה של 3,000 איש, את חברת "ישקר".

איתן כבל: אבל אתה מייצג חברה.

איתן כבל: פה אנחנו מייצגים יותר מחברה.

<שמעון משה: זה מקצוע.

איתן כבל: אין לי טענות.

איתן כבל: החברה שלך, אנחנו נמליץ עליה להדליק משואה ביום העצמאות ובטח היא עושה עבודה טובה.

איתן כבל: אין לי טענה כלפיך.

איתן כבל: אני יודע מאיפה אתה בא.

<שמעון משה: - - -

איתן כבל: סלח לי, אם הייתי כל הזמן נותן אז לא היו ויכוחים.

איתן כבל: בזמן שאדוני הפריע לי הוא כבר יכול היה לדבר.

איתן כבל: אתה אפילו לא יודע עד כמה אני מתעסק בעניינים שנוגעים ל"ישקר", אבל זה לא העניין, לא באתי לדבר על "ישקר", באתי לדבר על ענייני המדינה כולה.

איתן כבל: לא כולם "ישקר", בכל הכבוד.

איתן כבל: הלוואי וכולם היו "ישקר".

איתן כבל: לכן אין לי טענה כלפיך.

<שמעון משה: אחרי 50 שנים של ניסיון, כולל הכשרות מקצועיות.

איתן כבל: אני יודע.

<שמעון משה: לא רק שאתה לא שומע אלא יש פה עוד 100 איש- - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מעבר למה ש"ישקר" עושה, ועושים שם דברים גדולים, "ישקר" היא עדיין לא המדינה.

איתן כבל: הלוואי והמדינה הייתה מתנהלת כפי שמתנהלים ב"ישקר".

איתן כבל: אשמח לקבל ממך מסמך שאפיץ בין חברי הכנסת ונכניס אותו גם לדף הסיכום.

איתן כבל: פשוט מאוד זה לא הדיון, הדיון לא היה על "ישקר", בכל הכבוד.

<שמעון משה: אני מייצג את התעשייה כבר חמישים שנים.

<שמעון משה: הידע שלי יכול להועיל לכולם.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אני פשוט חייב לסיים את הישיבה.

<שמעון משה: ביקשתי לדבר ואמרת לי שאי אפשר.

איתן כבל: אני מצטער, לא הצלחנו להגיע אליך.

איתן כבל: אל תיקח את זה אישית.

איתן כבל: חברים יקרים, אני נאלץ לנעול את הישיבה כי פשוט לוחצים אותנו כי אנשים צריכים להיכנס לכאן.

איתן כבל: אני מודה לכם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גם נוציא סיכום בעניין הזה.

איתן כבל: יתקיים עוד דיון בעניין הזה בהמשך.