ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 351, 2016-11-16 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, גברתי מנהלת הוועדה, גבירותי היועצות המשפטיות, רשמת, דובר, חברי חברי הכנסת אורחים נכבדים.

איתן כבל: יש לנו את הכבוד לארח את אודי אדירי.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו התחלנו אתמול את פרק האנרגיה.

איתן כבל: אני מאוד מקווה שאנחנו נדע שאנחנו נוסעים על דרך הרבה יותר טובה.

איתן כבל: אתמול קיווינו לסיים את כל הדברים.

איתן כבל: אני אומר לכם פה, ואני אומר את זה לך, אודי, אין משאב יותר חשוב עכשיו ממשאב הזמן.

איתן כבל: זה גם לכם, ובוודאי גם לנו, כי חוץ מהנושאים של האנרגיה, יש נושאים נוספים גדולים מאוד שיצריכו מאתנו – לא בלשון מליצה – לילות כימים.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה גם לחברי בוועדה.

יעקב אשר: אדוני מדבר כמו חבר קואליציה בכיר.

יעקב אשר: אבל זה בא מאחריות.

איתן כבל: אני אסביר.

איתן כבל: אני עוד לא סיימתי.

איתן כבל: אחרי שאני אסיים, אתם תגידו מה שאתם רוצים.

איתן כבל: יש שאלות שהן אינן שאלות של קואליציה או אופוזיציה.

איתן כבל: עניין הגז, שאנחנו כחברי כנסת כאן – דרך אגב, אני רוצה להזכיר לך שבדברים הגדולים נלחמנו ועמדנו מולם.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך את ברית המועצות, אני רוצה להזכיר לך את הגז.

איתן כבל: כתוב שכר מצווה, מצווה.

איתן כבל: איפה שאתה יכול לקבל את המצווה על העשייה – התאגיד.

איתן כבל: צריך לדעת מה עיקר ומה תפל.

איתן כבל: ללכת עם הראש בחמורות, זה הכי קל.

איתן כבל: זה נושא שגם אם לא הייתם מביאים אותו, אנחנו פה בוועדת הכלכלה כבר עמלים בו, וזה לא דיון ראשון.

איתן כבל: בזכות היועצת המשפטית והמשנה ליועץ המשפטי לכנסת, סוף-סוף מתחילים להבין את חשבון הגז.

איתן כבל: עוד לא חלוט, עוד לא ברור, אבל אלה דברים שקיימנו פה את הדיונים, ולכן אנחנו נעשה את כל הדברים כדי להוציא את התוצאה הכי טובה מתחת ידינו.

איתן כבל: אני שוב אומר, שיהיה ברור, בעניין הזה אנחנו הולכים להוביל את המהלך הזה לגמרי.

איתן כבל: אנחנו לא רוצים להוציא מתחת ידנו החלטה שרק סימנו לצדה "וי", וכאילו פתרנו את הבעיה, ובמציאות, כשנגיע לשטח, אי-אפשר יהיה ליישם אותה ולא באמת תהיה תחרות, רק כי עשינו "וי".

איתן כבל: לכן אני אומר, חברי הכנסת והאורחים, ואני אומר את זה גם לנציגי חברות הגז, אם יש כאן כאלה, תלכו אתנו.

איתן כבל: אל תתחילו עם הלא.

איתן כבל: תזרמו.

איתן כבל: אני לא יוצא נגדכם, למרות שחגגתם עד היום, וגם ברגעים אלה.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד לכם בשורה התחתונה – בואו נלך ביחד, ונמצא את שביל הזהב שלא מכה בכם מכה קשה, אבל פותח את השוק לתחרות אמתית.

איתן כבל: תלכו איתי במלחמה, תהיה מלחמה, ואתם תפסידו בה, אני כבר מודיע.

איתן כבל: מראש אני אומר את זה בצורה ברורה, חברי הכנסת לגמרי בתהליך לפתוח את התחרות שלא קיימת.

איתן כבל: ואני כבר אומר תחסכו ממני את ההרצאות איזה מסכנים אתם, כי אתם לא.

איתן כבל: ועוד דבר אני כבר אומר לכם, בלי הרצאות על בטיחות, כי הבטיחות היא נשמת אפנו, והיא חלק בלתי נפרד, ולא ייכנס לשוק מי שאין לו חותמת ברורה, בדיוק כמו שלכם.

איתן כבל: קידמתי, חסכתי הרצאות, את כל הדברים האלה, אפשר להיכנס לתוך התהליך עצמו, ברשותכם.

איתן כבל: הנושא הוא: פרק ה' כולו (אנרגיה), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, סעיפים 7 ו-10, שעניינם הגברת התחרות במשק הגפ"מ.

איתן כבל: בבקשה, מי מציג את הדברים?

איתן כבל: בבקשה.

<עדי חכמון: קצת על משק הגפ"מ.

<עדי חכמון: משק הגפ"מ זה גז בישול, כולנו צורכים אותו.

איתן כבל: תגידי לחברי הכנסת, הם כולם חושבים שזה מהגז ב"תמר".

<עדי חכמון: לא.

<עדי חכמון: גז בישול הוא גז שמופק מנפט.

<עדי חכמון: זה תזקיק נפט, תוצר של נפט.

<עדי חכמון: זה לא גז טבעי.

<עדי חכמון: הגז שאתו אנחנו מבשלים מגיע בשתי תצורות, אנחנו נגיע לזה עוד מעט.

<עדי חכמון: זה משק מאוד לא תחרותי – 85% מהמשק נשלט על-ידי שלוש חברות.

<עדי חכמון: אנחנו רואים שיש חסמי כניסה משמעותיים, חוסר מעבר בין ספקים.

<עדי חכמון: ואם מסתכלים על מחירי הנפט שצנחו בשנה האחרונה, אנחנו רואים שהמחירים ירדו, אבל לא רואים אותה ירידה במחירי הגפ"מ, ממצא שיכול להעיד, כמו שאמרנו, על חוסר תחרות במשק הזה.

<עדי חכמון: לכאן אנחנו נכנסים, ואנחנו רוצים לבצע כמה שינויים שמטרתם היא להגביר את התחרות ולאפשר ירידת מחירים במשק.

<עדי חכמון: כמו שאמרתי, יש שתי תצורות שבהן מגיע גז הבישול.

<עדי חכמון: הוא מגיע בצוברים בבניינים חדשים.

<עדי חכמון: ישנו צובר גז שנמצא מתחת לבניין, וכל הדיירים בבניין צורכים את אותו המוצר.

<עדי חכמון: ישנו ספק אחד שחייב לספק לכל הדיירים, כל הדיירים קשורים אחד לשני, ואי-אפשר לקבל החלטה להחליף ספק גז בלי שכל הדיירים מסכימים.

עיסאווי פריג': המצב היום שצריך הסכמה של כל הדיירים?

<עדי חכמון: אני אגיד.

<עדי חכמון: במצב היום, מה שצריך - - -

איתן כבל: עדי, את הסיפור של המעבר – שאף אחד מכם לא יגיד כלום – תציגי איך אתם רואים.

איתן כבל: זה עדיין לא אומר אם אנחנו מסכימים לתהליך או לא מסכימים.

עיסאווי פריג': אולי שתציג מה המצב היום.

<עדי חכמון: אני אסביר מה המצב היום ומה אנחנו מציעים.

<עדי חכמון: במצב היום, על מנת להחליף ספק גז, נדרש רוב של בעלי הדירות בבניין, והרבה פעמים קשה להשיג את אותו רוב של בעלי הדירות בבניין.

<עדי חכמון: צריך חתימה.

<עדי חכמון: אנחנו מדברים הרבה פעמים על בניינים עם הרבה מאוד דיירים, ובמצב הזה קשה מאוד לעבור מספק גז אחד לספק גז אחר.

<עדי חכמון: הרבה פעמים יש שוכרים שגרים בדירות, לבעלי הדירות לא אכפת מה מחיר הגפ"מ, כי לא הם משלמים אותו, ולכן קשה להשיג את החתימות שלהם.

<עדי חכמון: אם אתה בעל דירה, ויש לך שוכר בדירה, מי שמשלם את מחיר גז הבישול הוא השוכר, ולא בעל הדירה.

<עדי חכמון: אני רק אחדד שאנחנו מדברים על רוב של בעלי הדירות שמחוברים למערכת הגז.

<יערה למברגר: אני רק אגיד, כדי להדגים, שבמקרים מסוימים - - -

איתן כבל: גברת למברגר, אני שמח שאתם מדברים בכמה קולות.

איתן כבל: בשלב הזה אני מבקש קול אחד.

איתן כבל: מי שירצה להוסיף לאחר מכן לחדד – אם לא, לא נבין כלום.

איתן כבל: כי גם ככה צריך לתפוס את הקטע הזה קודם כל כמו שהוא.

איתן כבל: אחר-כך כל אחד יוסיף את אשר הוא חושב או צריך.

איתן כבל: תודה.

<עדי חכמון: מה שאנחנו מציעים, שמי שיחליט על החלפת ספק גז יהיו אותם אנשים שאכפת להם ממחירי - - -

עיסאווי פריג': לי אכפת יותר מביבי מהמדינה.

<עדי חכמון: אני מדברת על הבניין.

<עדי חכמון: אנחנו מציעים שניתן יהיה לכנס אספת דיירים.

<עדי חכמון: ישנם כללים ברורים מהי אספת דיירים, צריך להודיע מראש.

<עדי חכמון: אחר-כך אנחנו נסביר בדיוק מהם הכללים ומה התקנון של אספת דיירים כדי להבטיח שאנשים ידעו על אספת הדיירים ויגיעו.

<עדי חכמון: זה מוגדר בחוק המקרקעין, ואנחנו נסביר את זה אחר-כך.

<עדי חכמון: מי שיגיע לאספת הדיירים מבעלי הדירות, הוא זה שיוכל להכריע אם לעבור מספק גז אחד או לא לעבור.

<קריאה: אבל אמרת שלא רק בעלי הדירות.

חמד עמאר: אבל עכשיו אמרת שלבעל הדירה לא אכפת.

חמד עמאר: איך הוא יגיע לאספה?

<עדי חכמון: הוא לא חייב להגיע, זה כל העניין.

<עדי חכמון: אם בעבר היינו צריכים 50% של כל בעלי הדירות, בלי קשר אם הם מגיעים לאספת הדיירים, אם הם לא מגיעים לאספת הדיירים, אכפת להם ממחיר הגז, לא אכפת להם ממחיר הגז, עכשיו אנחנו מבקשים רוב של האנשים שמגיעים לאספת הדיירים.

<עדי חכמון: ישנה אספת דיירים מיוחדת שתתכנס ויהיה בה נושא הגפ"מ.

<קריאה: כולל השוכרים?

איתן כבל: חברים יקרים, אני עוד לא ביקשתי את עמדתכם, בוודאי לא עמדתכם האובייקטיבית מאוד.

איתן כבל: בשלב הזה אני רוצה קודם כל לקבל את עמדת המציגים.

איתן כבל: זה לא אומר כלום.

<קריאה: האם זה כולל שוכרים או לא?

איתן כבל: היא התייחסה לזה.

איתן כבל: סליחה, זה לא יקרה, אני אסביר גם למה.

איתן כבל: לא תוך כדי תנועה מסדרים את העניינים האלה.

איתן כבל: ישבנו אתמול, הייתה ישיבה, תציגי.

איתן כבל: אחר-כך נתייחס, ואחר-כך יגיד כל אחד את מה שהוא רוצה, אין לי בעיה.

איתן כבל: אבל אי-אפשר שכל רגע מישהו נזכר במשהו, לא מקובל עלי.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: די, חבר'ה, זה לא יכול להיות.

איתן כבל: מה זה?

דוד ביטן: תן לי להגיד עמדה, ואני אלך.

דוד ביטן: אני לא בעד התיקון כפי שאתם מציגים אותו ומתייחסים.

דוד ביטן: אין שום היגיון שבכל שני וחמישי יחליפו את מערכת הגז בבניין.

איתן כבל: אני לא מציע לך להתלהב ממה כל אחד.

דוד ביטן: מה שאני מציע, אני רציתי שיהיה 51% חתימות.

דוד ביטן: אבל אני אומר, שמעתי אתכם ואני חושב שהפשרה ההוגנת פה היא שתהיה אספה כללית, אבל באספה הכללית ישתתפו לפחות 51% מבעלי הבתים.

דוד ביטן: ואם ישתתפו, אז הרוב יקבע, אין שום בעיה.

דוד ביטן: אבל לא מצב - - -

<קריאה: למה להקשות?

<עדי חכמון: זאת הגדרה של אספה כללית.

דוד ביטן: באותה מידה, אם יהיה מצב שבכל שני וחמישי יוכלו להחליף, אז גם יעלו את המחיר של ההתקנה.

רועי פולקמן: אין בעיה, אז נגדיר תדירות.

דוד ביטן: אני לא בעד זה, ואני רוצה להגיד שאני דיברתי על זה לפני חצי שנה.

דוד ביטן: לפני חצי שנה דיברתי על זה במקרה של כחלון, והם - - -

רועי פולקמן: 51% זה אין החלפה.

דוד ביטן: 51% מבעלי הדירות ישתתפו באספה הכללית, והרוב יקבע.

יעקב אשר: לא, הם ינכחו, לא מצביעים.

יעקב אשר: נוכחות.

איתן כבל: יעקב אשר, חברים יקרים.

רועי פולקמן: - - - לכנס בשום בית 51% - - -

חמד עמאר: מה אתה רוצה, בארבעה אנשים להחליף?

חמד עמאר: שארבעה אנשים יחליפו את הגז?

חמד עמאר: אנשים שלא גרים שם ולא משלמים?

דוד ביטן: שההשתתפות באספה הזאת תהיה של 51% מבעלי הדירות, הרוב יחליט, אין לי בעיה עם זה.

איתן כבל: אני אומר את זה לחברים שלי, לא יהיה מצב שלא נפתח את התחרות.

חמד עמאר: השאלה אם זה פותח.

איתן כבל: ניתן לה לסיים.

יעקב אשר: לא, לא, לא, רגע, איתן.

איתן כבל: תן לה לסיים.

יעקב אשר: אנחנו גם בעד התחרות.

איתן כבל: אבל תן לה לסיים.

יעקב אשר: אותי לא מעניין - - -

איתן כבל: אבל תן לה לסיים, זה לא מעניין אותי מה דוד אמר, הוא רק אחד.

יעקב אשר: אתה פונה אלינו, ואומר חבר'ה, תהיה תחרות.

יעקב אשר: אנחנו רוצים תחרות.

איתן כבל: צודק, כי אתם הגבתם לו.

איתן כבל: עדי, סיימי בבקשה.

איתן כבל: תציגי את הדברים.

<עדי חכמון: זה בדבר רוב שנדרש להחלפת ספק גז.

<עדי חכמון: צעד נוסף שאנחנו מציעים - - -

איתן כבל: מה שאת אומרת, כדי לחדד את עמדת האוצר, הטענה שלכם, לאור המציאות המתקיימת היום, שאיננה מאפשרת 51% לבעלי דירות – ממש הם יגיעו, אבל זה לא חשוב.

איתן כבל: לשיטתכם, אתם אומרים שצריך רוב מתוך אלו שיגיעו לאספת - - -

<עדי חכמון: לאספת הדיירים, כפי שהיא מוגדרת.

<עדי חכמון: ישנם כללים, כמו שאמרתי קודם, שנפרט אותם, מה היא אספה כללית.

<עדי חכמון: מתוך מי שיגיע לאספה הכללית נדרש רוב.

חמד עמאר: אם מגיעים ארבעה אנשים?

יעקב אשר: תנו לנו לדבר.

איתן כבל: אני אתן לך לדבר.

איתן כבל: אני רוצה שקודם כל נבין מה הם אומרים.

איתן כבל: זה עדיין לא אומר אם אני מסכים להצעה שלהם, כן או לא.

איתן כבל: אני רק אומר, זו ההצעה שמונחת בפנינו.

איתן כבל: כבר אני אומר לך, גם אני לא אוהב – אני חושב שצריך למצוא שיטה אחרת, לא את השיטה הזו.

איתן כבל: זה ברור לי.

איתן כבל: זה בכל מקרה לכיוון שפותח, לא לכיוון שסוגר, זה לא יהיה.

יעקב אשר: אני אומר לך, כולם רוצים את השוק, רק שיהיה בצורה אמתית ונורמלית, זה הכול.

<אודי אדירי: אני רוצה להסביר בשתי מילים מאיפה אנחנו באים, ולמה הדבר הזה הוא ייחודי מאוד.

<אודי אדירי: קודם כל, אנחנו רואים הבדל ברור בין השוק של הבתים, ששם אלו בלונים, וכל אדם יכול להחליף, לבין הבתים המשותפים.

<אודי אדירי: בבתים המשותפים אנחנו רואים באופן מובהק – אגב, הייתה על זה עבודה של ההגבלים העסקיים – אין מעבר בין ספקים מסיבות שונות ומשונות, פשוט אין מעבר.

איתן כבל: אודי, אני לא מציע לך - - -

<אודי אדירי: אני רק רוצה להגיד - - -

איתן כבל: לא, תן לי לעזור לך לחדד את הדברים מהכיוון שלך.

איתן כבל: אין אחד מחברי הכנסת – גם אם לחצו מישהו והוא פתאום אומר איזה מסכנות החברות.

איתן כבל: הבעיה היא לא ברצון שלנו להוביל לתחרות.

איתן כבל: גם אני אומר שצריך ליצור מצב שלא נבין בעוד שנה-שנתיים שנכשלנו בתהליך שלנו.

איתן כבל: לכן אני אומר שצריך ליצור - - -

<אודי אדירי: אז אני רק אגיד מילה.

<אודי אדירי: ברור, כולנו רוצים לחפש את המנגנון הכי טוב, ויכול להיות שאתם תחשבו על משהו יותר טוב.

<אודי אדירי: אבל צריך להבין, אנחנו כמשרד אוצר בזמנו אמרנו שוועד הבית יחליט.

<אודי אדירי: אבל אמרו משרד המשפטים יש פה מוצר שהוא מוצר שנצרך בכל בית, ולא בשטח במשותף, ולכן יש פה משקל לצרכנים עצמם, ולכן נמצאה הפשרה הזאת, שנותנת ביטוי גם לאנשים שגרים בדירות, לבעלי הדירות, אם הם רוצים, והיא גם מאפשרת לעבור.

<אודי אדירי: מה שחשוב לי שתבינו, היום הדבר הזה הוא בחזקת בלתי אפשרי.

<אודי אדירי: מה שייחודי פה הוא שזה מוצר שפעם אחת שהתקנת אותו, ההתקנה היא חלק מסוים, הכסף הגדול זה השימוש החודשי.

<אודי אדירי: היום כמעט בלתי אפשרי לעבור.

<אודי אדירי: זה מה שבאנו לתקן.

איתן כבל: עוד לא פתחנו תהליך לרדת לרזולוציות או לעלות ברזולוציות, שיש לך מבנים של 300 איש, צובר אחד, ולכל בניין יש ועד משלו.

<עדי חכמון: התיקון מבקש להתמודד עם הבעיה הזאת של הרבה בניינים שמחוברים לאותה מערכת גז, ומאפשר בכל אחד מהבניינים להשיג רוב של אספת הדיירים, ולא צריך 51% מכלל הדיירים, שלא מכירים אחד את השני, שלא יודעים להגיע אחד לשני.

<עדי חכמון: זה נועד לטפל גם בזה.

<עדי חכמון: כמו שאודי אמר, היום המעבר הזה כמעט בלתי אפשרי.

<עדי חכמון: אנחנו רואים שאין מעבר בין חברות הגז השונות בצוברים.

<עדי חכמון: תיקון נוסף שאנחנו מבקשים לעשות כאן הוא איסור אפליית מחירים מעתה ואילך.

<עדי חכמון: מה שאנחנו רואים הרבה פעמים, שישנם דיירים שרוצים לנסות להחליף את ספק הגז.

<עדי חכמון: הם פונים לספק גז, וספק הגז מציע להם מחירים טובים יותר, בעוד שיתר הצרכנים נשארים עם המחירים הישנים.

<עדי חכמון: אנחנו יודעים היום שהרבה פעמים דווקא הדיירים החלשים הם אלה שמשלמים את המחירים הגבוהים יותר, כי הם פחות מודעים לדברים האלה.

<עדי חכמון: לכן אנחנו רוצים להציע שמעתה ואילך אם ספק חדש נכנס, הוא לא יכול להפלות בין הדיירים בבניין, הוא יהיה חייב להציע לכלל הדיירים את אותו מחיר על מנת להבטיח שלא תהיה פגיעה באחרים, ושלא יהיה מצב שבו מישהו נשאר עם ספק הגז רק כי הבטיחו לו מחיר טוב יותר.

<עדי חכמון: כמו שאמרתי בהתחלה, מדובר על מוצר שכל - - -

איתן כבל: אני רוצה לומר לאדוני – מה שמך?

<דוד בן יהודה: דוד בן יהודה, "ישראגז".

איתן כבל: אני רוצה להגיד לך, אתה לא הרבה פה.

איתן כבל: גם מימיקה זה להגיד דברים שלא במקום.

איתן כבל: תודה.

<עדי חכמון: הדבר השלישי שאנחנו עושים קשור בפיקדון על מכלים.

<עדי חכמון: כמו שאמרתי בהתחלה, אספקת הגז יכולה להיעשות בשתי תצורות – או דרך צובר ששייך לכל הבניין, או במכלים שהם מכלים אישיים.

<עדי חכמון: לכל לקוח יש את מכל הגז שלו, שמתחבר ישירות למערכת הגז שלו.

<עדי חכמון: בעבר ראינו מצבים שבהם מגיע ספק גז חדש, קטן, שמנסה לפרוץ לשוק – בבלון גז שאנחנו קונים יש שני רכיבים שאנחנו משלמים לספק הגז.

<עדי חכמון: אחד, אנחנו משלמים בעבור הפיקדון, והדבר השני שאנחנו משלמים הוא בעבור הגז שנמצא בתוך המכל.

<עדי חכמון: הפיקדון משולם פעם אחת, ואם אני נשארת עם אותו ספק גז, בכל פעם שאני רוצה להחליף את המכל, אני לא צריכה לשלם פעם נוספת על הפיקדון, אני משלמת מעתה ואילך רק על הגז שנמצא בתוך המכל.

<עדי חכמון: נגיד שהפיקדון הוא מאוד משמעותי בעלות הזאת, הוא בערך 50% מעלות הגז.

<עדי חכמון: זאת אומרת, כשאני עושה את העסקה, עלות הפיקדון היא משמעותית מאוד.

<עדי חכמון: מה שקורה, אם אני רוצה להחליף לספק גז אחר, אני צריכה להזדכות על הפיקדון ששילמתי לספק הגז היוצא, ולשלם מחדש לספק הגז הנכנס.

<עדי חכמון: רק שההליך הזה הוא הרבה פעמים בעייתי מאוד.

<עדי חכמון: הפיקדון אולי רשום על דייר שהיה פעם בבניין, וכשאני רוצה להזדכות על הפיקדון, אני לא באמת מצליחה לעשות את זה.

<עדי חכמון: לכן זה פוגע מאוד בתחרות ובאפשרות של שחקנים שאין להם פיקדונות, ושלא ביססו את השוק להיכנס.

<עדי חכמון: מה שאנחנו מציעים זה להקל על המעבר של הפיקדון מספק הגז היוצא לספק הגז הנכנס.

<עדי חכמון: אנחנו רוצים שהלקוח לא יצטרך לעשות את הדבר הזה.

<עדי חכמון: שספק הגז הנכנס יוכל לקחת מספק הגז היוצא את הפיקדון.

<עדי חכמון: איך אנחנו מציעים לעשות את זה?

<עדי חכמון: אחת, שהלקוח יחתום על החוזה, ויחתום על ייפוי כוח שמאפשר את העברת הפיקדון מספק הגז היוצא לספק הגז הנכנס, וכך הלקוח לא רואה הבדל אם עכשיו הוא מתקשר עם חברה חדשה, או מממשיך להתקשר עם החברה הישנה שסיפקה לו גז עד עכשיו.

נורית קורן: איך זה יעבור?

נורית קורן: לא הבנתי.

<עדי חכמון: הפיקדון יושב אצל ספק הגז היוצא.

<עדי חכמון: הלקוח רוצה לעבור לספק הגז אחר.

<עדי חכמון: הוא חותם על ייפוי כוח, הוא חותם על הסכם עם ספק הגז הנכנס.

<עדי חכמון: ספק הגז הנכנס שולח את זה לספק הגז היוצא ואומר לו בבקשה תעביר לי את הפיקדון.

נורית קורן: את יודעת שהם לא מאפשרים את זה?

<עדי חכמון: זה מה שאנחנו מציעים - - -

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: בשביל זה אנחנו - - -

נורית קורן: בגלל זה אני שואלת.

איתן כבל: תיכף נרד לרזולוציות, אבל הכוונה היא - - -

נורית קורן: אבל איך?

איתן כבל: כמה פיקדונות יש להערכתם?

נורית קורן: הרבה מאוד.

נורית קורן: המון.

איתן כבל: אודי אדירי, אתה יודע להגיד לי כמה פיקדונות?

<רן מלמד: אני יודע, מיליארד שקל.

<רן מלמד: מיליארד שקל.

<עדי חכמון: מדובר במאות מיליוני שקלים.

<רן מלמד: אפשר שאלת הבהרה?

<רן מלמד: מחיר הפיקדון שמשלמים היום זהה למחיר ששולם לפני עשר שנים למשל?

<רן מלמד: כי אני שמעתי שהמחיר הוא לא אותו מחיר, והמחיר היום הוא יותר נמוך.

<רן מלמד: אז אם המחיר הוא יותר נמוך, למה צריך להעביר את כל הפיקדון לחברה חדשה?

איתן כבל: אני אסביר לך.

איתן כבל: כי אם אתה לא תעביר את זה, אתה לעולם לא תעבור.

<רן מלמד: אדוני, אני רוצה רק להבהיר.

<רן מלמד: אני חושב שצריך להעביר את הפיקדון, אבל אם יקזזו מהסכום שמגיע לדייר, או מהתשלום הקבוע של הדייר - - -

איתן כבל: יש לזה תשובה, כשנגיע לזה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: עזוב, רן.

<רן מלמד: שאלתי אם זה פטור שם.

<עדי חכמון: אנחנו מציעים - - -

איתן כבל: אל תיכנסי לזה.

איתן כבל: כל עוד הוויכוח על הטכניקה - - -

<רן מלמד: אני מדבר על טכניקה.

<רן מלמד: אני מדבר על הטכניקה.

איתן כבל: אני רוצה שאנחנו נסכים עם העיקרון קודם כל.

איתן כבל: אחר-כך טכניקה.

איתן כבל: הם לא משה רבנו שירדו מסיני.

<רן מלמד: אני מדבר על הטכניקה, אדוני, שום דבר אחר.

איתן כבל: אנחנו אחר-כך נתווכח על השיטה הטובה ביותר שאפשר להביא את זה.

<עדי חכמון: כשאנחנו מדברים על צוברים, אם אנחנו רוצים לעשות התקשרות עם ספק גז חדש, מה שאנחנו צריכים זו החלטת רוב באספה הכללית, ואז אפשר לבקש השלמת חיבור מספק הגז הנכנס.

<עדי חכמון: אם אנחנו מדברים על מכלים, יכולות להיות שתי אופציות.

<עדי חכמון: אם הצרכן רוצה לקבל את הפיקדון בחזרה, הוא יכול לקבל את הפיקדון בחזרה, ואז לשלם פיקדון חדש לספק הנכנס, או שהוא יכול לבקש שהפיקדון שהוא שילם לספק הגז היוצא יועבר אוטומטית לספק הגז הנכנס, ואז ניתן לעשות את השלמת החיבור.

<עדי חכמון: כמו שאמרתי קודם, התהליך הזה של העברת הפיקדון מספק הגז היוצא לספק הגז הנכנס נעשה ללא מעורבות של הצרכן, למעט החתימה על הסכם ההתקשרות ועל ייפוי הכוח.

<עדי חכמון: אנחנו מעריכים שחוסר התחרותיות במשק מביא לנטל עודף על הצרכנים של כ-400 מיליון שקלים בשנה.

<עדי חכמון: אם הייתה כאן תחרות אמתית - - -

עיסאווי פריג': איך חישבתם את זה?

<עדי חכמון: מי שחישב את זה הוא משרד האנרגיה.

<עדי חכמון: אתה רוצה להסביר?

<נחום יהושע: נחום יהושע, מינהל הדלק.

<נחום יהושע: החישוב הוא יחסית פשוט.

<נחום יהושע: יש לנו, כידוע, אתר להשוואת מחירים, ששם מופיעים כל המחירים שדיווחו החברות, המחירים המוצעים שלהם.

<נחום יהושע: לקחנו מדגם גדול יחסית של 30 ומשהו רשויות מקומיות, שמכילות סדר גודל של 20% או 30% מאוכלוסיית המדינה.

<נחום יהושע: בדקנו שם את המחירים של החברות הגדולות למול המחירים של החברות הקטנות.

<נחום יהושע: אני מפשט כרגע, התחשיב היה יותר מסובך מזה.

<נחום יהושע: ראינו מה ההפרשים בסך הכול, כאשר אנחנו מעריכים שהפערים בין המחירים של החברות התחרותיות, הזולות יותר, לבין המחירים של החברות הגדולות זה הנטל העודף שמקורו באי-התחרות.

עיסאווי פריג': יש לי שאלה, איתן, ברשותך.

עיסאווי פריג': אודי, אתה מהאוצר, נכון?

עיסאווי פריג': אני מקבל את הקביעה של משרד ממשלתי.

עיסאווי פריג': אני מתאר לעצמי שעבדו קשה בשביל זה.

עיסאווי פריג': אתם מוכנים לשים קרן על סך 400 מיליון שקל לטובת הגנת צרכן הגז, וגמרנו את כל הסיפור?

עיסאווי פריג': אתם תרוויחו את ה-400 מיליון, נכון?

<אודי אדירי: לא הבנתי את ההצעה.

<אודי אדירי: לא הבנתי.

עיסאווי פריג': אנחנו נחסוך 400 מיליון, נכון?

עיסאווי פריג': אז אני מבקש מהאוצר שיפריש 400 מיליון שקל מהאוצר, וישים אותם בקרן.

עיסאווי פריג': במידה ואכן ייחסך הסכום הזה לצרכן, אתם לוקחים את הכסף.

עיסאווי פריג': במידה וזה לא ייחסך, נותנים לצרכנים ליהנות מ-400 מיליון השקלים.

עיסאווי פריג': תפסיקו לזלזל באינטליגנציה של חברי הכנסת.

<אודי אדירי: הבעיה היחידה היא שכל כסף שאנחנו נותנים לאזרח הוא כסף שאנחנו לוקחים מהאזרח.

עיסאווי פריג': אתה לא ענית לי.

עיסאווי פריג': איתן, מה שאמרתי הוא שמציגים לנו כאן שיש חיסכון של 400 מיליון.

עיסאווי פריג': אני אומר לאודי, לאוצר - - -

<אודי אדירי: לצרכנים.

עיסאווי פריג': בסדר, אני מקבל, עשיתם עבודת מחקר יפה.

עיסאווי פריג': אני אומר לאודי, את ה-400 מיליון האלו נחסוך לצרכן, כולנו רוצים את זה.

עיסאווי פריג': ניקח מהאוצר 400 מיליון קרן, לא נשתמש בהם.

עיסאווי פריג': נפקיד את הקרן הזו, קרן להגנת צרכני הגז.

עיסאווי פריג': אם אחרי שנה נראה שאכן הצרכן חסך 400 מיליון, הכסף חוזר לאוצר.

עיסאווי פריג': אם לא - - -

<עדי חכמון: מה זה לאוצר?

איתן כבל: אני לא הבנתי.

עיסאווי פריג': הבעיה שזו חארטה.

עיסאווי פריג': אתה אומר לי סכומים, באמת.

<אודי אדירי: אנחנו לא חושבים שזו חארטה.

עיסאווי פריג': זו חארטה.

עיסאווי פריג': אז תסכים להצעה שלי, אז זה בטוח.

<עדי חכמון: ההצעה שלך מעבירה מהכיס של הצרכנים לכיס של הצרכנים.

<עדי חכמון: אנחנו מציעים - - -

<אודי אדירי: הוא מבקש סוג של התערבות, במקום ארוחת צהריים, - - -

עיסאווי פריג': נכון.

עיסאווי פריג': בדיוק.

<אודי אדירי: אז אפשר לעשות ארוחת צהריים.

עיסאווי פריג': עזוב, אני רוצה כסף.

עיסאווי פריג': איתן, זה חשוב.

איתן כבל: אני אגיד לך, כל הצעת חוק שעולה פה, אפשר שנשים - - -

עיסאווי פריג': יפה, ולזה אני רוצה להגיע.

איתן כבל: זה כשאנחנו נהיה בשלטון.

עיסאווי פריג': כשיגיע תורי, אני אתייחס לזה.

איתן כבל: אני אתן לך.

איתן כבל: סיימת, נחום?

איתן כבל: סיימת, עדי?

איתן כבל: כן, בבקשה.

<עדי חכמון: כן, סיימתי.

<קריאה: אדוני היושב-ראש, רק הערה על 400 המיליון, זה כפול.

איתן כבל: לא, אני לא ביקשתי את עזרת אדוני.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אפשר לעשות קרן ולצ'פר את האנשים ביותר, ולתת גם הלוואות מהקרן.

איתן כבל: בבקשה אדוני, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<חן בר-יוסף: חן בר-יוסף, מנהל מינהל הדלק והגז, משרד התשתיות הלאומיות.

<חן בר-יוסף: ההצעה של האוצר, בשיתוף אתנו, משרד המשפטים ההגבלים העסקיים – הסוגיה של 400 מיליון השקלים היא חלק מהפוטנציאל התחרותי.

<חן בר-יוסף: בואו נבין מה אנחנו עושים בתהליך.

<חן בר-יוסף: התהליך לוקח מערכת, שממשלת ישראל, בחקיקה, כבלה את ידי הלקוחות באמצעות חוק המקרקעין, ועכשיו ממשלת ישראל מבינה שהיא כבלה אותו ומציעה לתקן את החוק כך שידי הלקוחות יהיו חופשיות יותר לקבל החלטות.

<חן בר-יוסף: לא כולנו קיבוצניקים פה בחדר, אבל למעשה הפכנו את כל מדינת ישראל לתלויים באלמנט קיבוצי של קבלת החלטות.

<חן בר-יוסף: היום ההצעה הזאת מגדילה את חופש הבחירה של כל לקוח ולקוח, מגדילה את היזמות של כל בניין ובניין ליזום ולראות תוצאות.

<חן בר-יוסף: התוצאות האלה יכולות להגיע ל-400 מיליון שקל.

<חן בר-יוסף: לשאלתך האם כל אחד יממש את זה?

<חן בר-יוסף: לא, כמו שלא כל אחד קונה בחנות הדיסקאונט, חלק מהאנשים קונים עדיין יקר, כל אחד והסיבות שלו.

<חן בר-יוסף: האם מדינה כמדינה צריכה לאפשר לציבור לקבל את אותו מוצר במחיר הכי טוב עם הבטיחות הכי טובה?

<חן בר-יוסף: התשובה כן, היא צריכה, והיום אנחנו לא עושים את זה, וזה מה שאנחנו מבקשים לתקן.

<חן בר-יוסף: שתהיה לכולם את האופציה.

<חן בר-יוסף: האם כולם ישתמשו בזה?

<חן בר-יוסף: עדיין, הכוח בידי הלקוח, בואו ניתן לו אותו, והוא יוכל להתקדם.

עיסאווי פריג': מה פערי המחיר בגז בשוק?

<חן בר-יוסף: מ-12, אם לא פחות לפעמים, למטר קו"ב, ועד 40 ו-50 למטר קו"ב.

עיסאווי פריג': הפער הזה כשהגז הוא מוצר בסיסי, נכון, כמו מים וחשמל?

עיסאווי פריג': למה אתם לא חשבתם על פיקוח על מחיר הגז?

<חן בר-יוסף: זה לא נכון שלא חשבנו.

<חן בר-יוסף: חשבנו.

<חן בר-יוסף: היינו בתהליך של בדיקת המחיר המפוקח.

<חן בר-יוסף: אנחנו עדיין שוקלים את התהליך הזה.

<חן בר-יוסף: יש עדיין שונות בין מקום למקום.

<חן בר-יוסף: בואו נבין רגע שלהוביל למקום רחוק, או מעט דירות בבניין אחד לעומת הרבה דירות בבניין אחד, מקום קשה, מקום רחוק, כל מיני אלמנטים כאלה, יכולים להשפיע.

<חן בר-יוסף: תחרות – היתרון שלה, להבדיל מפיקוח שהוא אחיד – יודעת להגיע לכל פינה.

איתן כבל: חן, יש לי בקשה, אני אומר את זה גם לעיסאווי.

איתן כבל: כל הדברים האלה, אני רוצה להזכיר, הועלו ביזמתם של חברי הכנסת ודנו פה, במקום הזה, כשאתם הסברתם לנו בזמנו למה זה בלתי אפשרי ואי-אפשר.

איתן כבל: לשמחתי, שיניתם את דעתכם.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר את הדיונים שהיו כאן במהלך השנה שהיינו פה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר את זה.

איתן כבל: אנחנו כבר פה, חבל לקחת אותנו, עיסאוי, ואני אומר את זה לחברי הכנסת – שכר מצווה, מצווה.

איתן כבל: בואו נתעסק קודם כל במה שמונח כאן.

איתן כבל: אחר-כך רפורמה ושוק הדלק.

איתן כבל: אם נצא לרפורמה בשוק הגפ"מ, ונחכה, לא יקרה כלום.

איתן כבל: יש כאן נקודה שמציקה מאוד מאוד, והיא הנקודה של המעבר מספק לספק, החלפת ספקים.

עיסאווי פריג': אני זורם אתך.

עיסאווי פריג': אני זורם אתך, אבל כשאומרים נימוקים, שיגיד את - - -

איתן כבל: עיסאווי, אם הייתי יודע שחן הולך לדבר על זה, לא הייתי נותן לו לדבר.

איתן כבל: אני לא רוצה לצאת מהאטמוספירה.

איתן כבל: אני רוצה להתעסק עכשיו במה שמונח כאן בפנינו.

עיסאווי פריג': אני רוצה הנימוקים, רק שיהיו הגיוניים.

עיסאווי פריג': אין לי בעיה.

איתן כבל: ההיפך, תן לי להגיד לך עוד דבר.

איתן כבל: החברות תיכף יצאו מחוץ לאטמוספירה ויגלו כוכבים שעדיין לא התגלו, בסיפורים למה ואיך.

איתן כבל: אז אני לא רוצה לתת לאף אחד כלים.

איתן כבל: אני רוצה להתעסק במה שמונח בפנינו.

איתן כבל: ככל שאנחנו נצא מתוך התחום הזה, לא יהיה כלום.

איתן כבל: ואני נחוש – אני אומר לכם את זה – להתווכח על השיטה.

איתן כבל: אני לא אוהב את השיטה שלכם, ואני אומר את זה כאן בצורה ברורה.

איתן כבל: כמאמר אלוהים לכוזרי בחלום: הכוונה רצויה.

איתן כבל: בשורה התחתונה, המעשה לא רצוי.

איתן כבל: כי בשורה התחתונה יקשה עלינו להפוך את זה למשהו מעשי-ממשי בחיי היומיום.

איתן כבל: לכן אמרתי, גם לנציגי חברות הגז, בואו נחפש ביחד את הדרך הנכונה, לא המכשילה.

איתן כבל: לא להגיד לי 51%, ובלבד שיבואו כולם עם עניבות כחולות, ואחר-כך יגידו לו: לא, הוא בא עם מכנס קצר.

איתן כבל: אני מכיר את הדברים האלה.

איתן כבל: כל אחד מאתנו מכיר את המכשול על מכשול על מכשול על מכשול כדי לא להעביר את העניין.

איתן כבל: אבל צריכה להיות החלטה שהיא החלטה שבני אדם יכולים לעמוד בה.

איתן כבל: תודה לכם מהאוצר.

איתן כבל: אנחנו נשמע את חברי הכנסת, יתייחסו לדברים, אחר נעבור לחברות הגז.

איתן כבל: אל תדאג, אתה כבר התפרקת מרוב שאתה עושה תנועות.

<דוד בן יהודה: נכון, עשר דקות, הכול יהיה ברור.

<דוד בן יהודה: אני מבטיח.

איתן כבל: ברור כאור השמש לאור הירח.

איתן כבל: חבר'ה, תודה.

איתן כבל: חברים יקרים – יעקב אשר, חבר הכנסת עיסאווי פריג', חמד עמאר, נורית קורן.

איתן כבל: נסיים את החלק של חברי הכנסת, נעבור לנציגי חברות הגז, נפתח דיון, נבין לאן אנחנו מתכווננים, ואני מקווה שכבר נעבור להקראה.

איתן כבל: בבקשה.

<רן מלמד: גם נציגי הצרכנים יוכלו.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: רן, אני יכול לדלג עליך?

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, אני לא רוצה להאריך.

יעקב אשר: אדוני היושב-ראש, בשמי, ואני חושב שכולם בעד התחרות ובעד החוק, וטוב שהוא יצליח, כי אם הוא לא יצליח, זה הכי גרוע.

יעקב אשר: כי לחוקק חוק ולא להצליח בו, זה הרבה יותר גרוע מבחינתי.

יעקב אשר: אבל צריך גם להיות פרקטיים, ואני רוצה להתעכב על שתי נקודות, אדוני, ברשותך, שאולי אפילו יש חיבור ביניהן.

יעקב אשר: הנקודה הראשונה זה הנושא של ועד הבית.

יעקב אשר: הוא הדבר הכי לא ברור שקיים.

יעקב אשר: גם אם הוא קיים בצורה כזו או אחרת בחוק – אנחנו יודעים את זה כראשי עיר, בתכנון ובנייה אין לזה שום משמעות, ואנחנו יודעים מה המשמעויות שיכלו להיות לזה אם הייתה לזה משמעות.

יעקב אשר: העסק הזה בעייתי מאוד מאוד וקשה מאוד להסדרה.

יעקב אשר: כי איך אתה יכול לבדוק אם כתבתם לאדם שישים את ההזמנה במקום בולט?

יעקב אשר: אנחנו הרי מכירים את הדברים הללו.

יעקב אשר: הרי אין מי שיבדוק.

יעקב אשר: אין מי שיעקוב אחרי הדברים, אם זה נעשה או לא נעשה.

יעקב אשר: מה זה מקום בולט?

יעקב אשר: אתה מכיר את הפטנט הזה, שאתה שם במקום בולט, מצלם ומוריד?

יעקב אשר: אתה מכיר את הפטנט הזה?

יעקב אשר: אני כראש עיר הכרתי את זה במערכות לא פחות מורכבות, או אפילו פחות מורכבות.

יעקב אשר: כל הנושא הזה של כינוס – אם באמת התכנס, אם נכתב הפרוטוקול כמו שצריך.

יעקב אשר: הרי אין שם יועץ משפטי שמלווה את העניין.

יעקב אשר: אין מבקר.

איתן כבל: מה אתה מציע?

איתן כבל: כי לפי ההצעה שלך, לא יהיה מעבר.

יעקב אשר: לא, לא, לא.

יעקב אשר: ממש לא.

יעקב אשר: הנה, בדיוק אני מגיע לזה.

יעקב אשר: אני חושב שצריך ללכת על הכיוון הזה, שאמר אותו, נדמה לי, דוד ביטן.

יעקב אשר: אני חשבתי על זה כבר מזמן, והצעתי את זה בפגישות שערכתי בנושא הזה.

יעקב אשר: ללכת על קוורום של 51%.

יעקב אשר: קוורום חייב להיות, שהשתתפו 51%.

איתן כבל: סליחה, אם יש 100 דיירים?

חמד עמאר: אם יש 100 דיירים, צריך 51 דיירים.

איתן כבל: חברים, אני אומר לכם, זה לא יקרה.

יעקב אשר: אני אתן לך את השלבים.

יעקב אשר: תציע משהו אחר, זה גם בסדר.

איתן כבל: יעקב, אתה הרי ראש רשות לשעבר.

איתן כבל: ראש רשות מוצלח.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לך, תנסה לחשוב בסוף על הפרקטיקה.

איתן כבל: אנחנו לא יכולים ליצור מצב שהיה לי את המטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו.

איתן כבל: אתה כל הזמן אומר 51%, יגיעו אלה – נסה להגיד לי באיזה בניין לאחרונה הצליחו לאסוף 51%.

איתן כבל: תנסה.

איתן כבל: תן לי פתרונות.

יעקב אשר: תן לי דקה.

יעקב אשר: אני מנסה.

יעקב אשר: אני בא מהפרקטיקה, אנחנו באים משטח.

יעקב אשר: לכן אני אומר לך, אני חושב – אלא אם כן תהיה הצעה אחרת, אז אני אשמח לשמוע גם הצעה אחרת – שברגע שיש קוורום של 51%, ובתוכו הרוב הוא הקובע, זה הדבר המינימלי הבסיסי שצריך להיות.

יעקב אשר: בהנחה שלא הצלחת לעשות את זה, יש לך את השלב הבא, שהוא המצב הקיים היום, שלא רוב מוחלט של דיירי הבניין, אלא קו נסיגה, המצב של היום, שיוציאו לכל הדיירים: לא הגעתם לישיבת הוועד, אבקש שתכתוב את דעתך, כן או לא.

יעקב אשר: זה יכול להיות השלב הבא.

איתן כבל: לפני שאתה ממשיך.

איתן כבל: אני אגיד לך איפה הנקודה, יעקב.

איתן כבל: החשש הגדול שלי הוא משתו לי אכלו לי: אני לא ראיתי.

איתן כבל: היה אצלי?

איתן כבל: מתי?

איתן כבל: אנחנו חייבים ליצור איזשהו סיפור דרך שאתה יודע ששמתי מדבקה על הדלת, שלחתי הודעת אס.

איתן כבל: אמ.

איתן כבל: אס לכולם, שלחתי לכל מי שיש לו אינטרנט.

איתן כבל: בואו נבחר שלוש-ארבע פעולות, ומתוכן נגיד שהוא חייב לעשות לפחות שתיים כדי לזמן וליידע.

איתן כבל: אתה יודע, זה במפלגות, אנחנו מכירים את זה על דברים - - -

חמד עמאר: אתה מדבר על שיטת הזימון.

איתן כבל: חמד עמאר, היא נקודת המוצא הכי חשובה.

יעקב אשר: אתה יודע למה היא תתבצע?

יעקב אשר: כי אם אותו אחד שרוצה להוליך את זה ידע שהוא חייב קוורום של 51%, הוא יפרסם את זה, הוא יעשה את זה כמו שצריך.

איתן כבל: יעקב, מה שאני מנסה להגיד לך, יתחיל קרב.

איתן כבל: אל תתבלבל.

יעקב אשר: זו תחרות.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: כיוון שאם כל הדיירים נהנים – הרי איך זה עובד?

איתן כבל: יש שניים-שלושה בתוך הבניין, שהם על סיר הבשר.

איתן כבל: עכשיו הם הולכים - - -

חמד עמאר: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים - - -

יעקב אשר: הם לא יהיו סיר הבשר.

יעקב אשר: אתה חותך להם את האפשרות לעשות סיר בשר ולהוסיף אותם.

איתן כבל: אני מנסה להגיד לכם שאני לא מתנגד.

איתן כבל: אני רק מנסה להגיד שכשאנחנו מתקדמים בתהליך – החלק הכי חשוב פה הוא הזימון.

איתן כבל: ברגע שהצלחנו לצלוח בצורה נכונה, שקופה – גם אחרי שינקשו לו בדלת, יצלמו את השיחה, יגיד מישהו - - -

יעקב אשר: מי יפקח על השקיפות הזו?

איתן כבל: לכן אני אומר, צריך את המשהו הזה שיודע להגיד לנו עשינו את המקסימום.

איתן כבל: יש פה יועצת משפטית ממפלגת העבודה, שולי אשבול.

איתן כבל: שלום לך.

איתן כבל: בטח היא תציג עכשיו משהו אחר, אבל זה עניין אחר.

איתן כבל: אני אומר שהיא יודעת מה זה הקרבות על הזימון – איך זימנת, מתי זימנת, כמה זימנת, מי הוציא, מתי הוציא?

יעקב אשר: אני אמרתי שהזימון צריך להיות בצורה הנכונה.

יעקב אשר: מאחר ואין על זה פיקוח, אין לזה יועץ משפטי שמלווה את זה, אין מבקר מדינה שמבקר את זה, זה גוף שאם אני יודע שהשכנים שלי קצת "שלופרים" – אולי הרבה עורכי דין ירוויחו מזה.

נורית קורן: אבל אי-אפשר לגרום לזה שבכל פעם יהיו אנשים שאם יהיה רוב נמוך, יעברו חברות כל הזמן.

איתן כבל: ברור לי, אנחנו לא רוצים להגיע למצב הזה.

איתן כבל: יש גם כל כך הרבה חברות שעברו – קודם כל, השלוש מסודרות ביניהן.

איתן כבל: הבעיה היא לא השלוש, או השלוש וחצי, הבעיה היא כל אלה שרוצים להיכנס לשוק, והם יכולים לחולל את התחרות.

יעקב אשר: אני יכול להשלים את ההצעה שלי?

יעקב אשר: אני רוצה לקבל תגובה.

יעקב אשר: אני אומר עוד פעם, אין ספק שצריך לוודא כמה שיותר שהזימון יהיה נכון ואמתי וכולי.

יעקב אשר: אבל מאחר ואין לנו שום ידיעה מה תהיה השקיפות שם, אי-אפשר לבדוק אותה בצורה הנכונה והאובייקטיבית, לכן צריך שהבעת הדעה תהיה לפחות של מעל 50%.

יעקב אשר: הבעת הדעה של מעל 50% מדיירי הבניין, ובתוכו רוב.

יעקב אשר: רוב אפילו של אחד בתוך ה-50% הללו, שזה דבר סביר.

יעקב אשר: אפשר להוסיף להצעה שלי, שזה דבר שאולי לא חשבתי עליו, שאולי מי שלא יכול להגיע לאספה וכותב מכתב ואת דעתו, הוא נחשב בקוורום.

יעקב אשר: אבל בקוורום יהיה רוב רגיל, אני מסכים אתכם.

יעקב אשר: אם זה לא הולך, השלב הבא הוא המצב הקיים היום, של הסכמה בכתב.

יעקב אשר: פה גם מספיק רוב של אחד אפילו, מאשר רוב של - - -

<אודי אדירי: אתה יודע שהמצב היום הוא בעלי הדירות, לא הדיירים.

<אודי אדירי: כשאתה אומר המצב היום, אתה מתכוון לבעלי הדירות.

יעקב אשר: אני בעניין הזה פאסיבי לחלוטין.

איתן כבל: אתה לא יכול להיות פאסיבי.

<רן מלמד: זה בעייתי מאוד.

יעקב אשר: נשנה את זה בחוק.

חמד עמאר: זו אחת הבעיות שאני רואה בנושא, כי בעלי הדירות לא גרים שם והם לא משלמים, ואין להם שום אינטרס, והם גם לא יגיעו.

חמד עמאר: זה לא מעניין אותם.

חמד עמאר: מה זה מעניין אותי?

חמד עמאר: הרי אני לא משלם, אני מקבל את השכירות.

יעקב אשר: דבר נוסף, יש היום מצב שהחברות נותנות הנחות לאנשים שהם מגדירים את זה – ואני מכיר את זה – כאנשים נזקקים.

יעקב אשר: לאנשים נכים וכאלה, יש כזה דבר.

חמד עמאר: לא מכיר.

יעקב אשר: אני מכיר.

יעקב אשר: ברור שכשזה מגיע בצורה הזאת, זו אחת הבעיות.

יעקב אשר: זאת אומרת, יכולים לקנות אחד את השני, ואנחנו לא רוצים שזה יקרה.

יעקב אשר: מצד אחד אני לא רוצה שכשאנחנו באים להיטיב לציבור, שאותם אנשים ברמה סוציואקונומית נמוכה מאוד, או נכים, או מקרים אחרים שהיום קיימים או לא – אתה יודע מה, צריך לשאול את החברות אם כן או לא, אני שמעתי שכן.

יעקב אשר: אני מציע בדבר הזה לעשות הקבלה או משהו כזה, כדי שאי-אפשר יהיה לגייס בזכות דבר כזה רוב.

יעקב אשר: שתוכל לתת עזרה במקום שבו אותה חברה - - - דבר נוסף ששכחתי, בחלק הקודם אני מציע שהחברה תקבל הודעה מוועד הבית שמכנסים ישיבה כזאת.

יעקב אשר: אני אגיד לכם גם למה.

יעקב אשר: גם החברה, וגם החברה שתבוא להציע את הדברים שלה.

יעקב אשר: זה יהיה חלק מהביקורת.

יעקב אשר: זה נכון שהם נוגעים בדבר, כולם מבינים למה הם פה, ולמה הוא עושה תנועות ידיים ורגליים.

<אתי בנדלר: הם יסכלו את זה, הם ידאגו שחלק לא יגיעו בכלל לישיבה.

יעקב אשר: אל תשכח דבר אחד, שבכל חברה שעומדת בצד אחד, יש חברה בצד השני שרוצה שיחליפו אותה.

יעקב אשר: הם יעשו את המאבק הדמוקרטי שלהם בצורה כזו או אחרת, ואם אתה חוסם את הקטע שאפשר בכסף לפתור את הבעיה הזאת, אז עשית מאבק דמוקרטי כזה או אחר.

יעקב אשר: עצם זה שהם יודעים, לא רק החברה הקיימת, גם החברה החדשה שנמצאת במשא ומתן עם אותו ועד בית, שאמור להיות, הם יפקחו על זה, כל אחד מנקודת המבט שלו.

יעקב אשר: אבל אתה מגיע - - -

איתן כבל: הבנתי את הרעיון.

יעקב אשר: אני אומר, להסתמך על ועד בית בצורה שכתבתם, לא קיים.

איתן כבל: סליחה, אני רק מציע לאדוני, ולנו בכלל, לחשוב אם אנחנו באמת רוצים שהתחרות הזאת תתממש, בואו נוביל שהיא תתממש.

איתן כבל: כי אתם מספרים לי איך היא לא - - -

יעקב אשר: למה שהיא לא תתממש ככה?

<אודי אדירי: כי היום היא לא מתממשת.

יעקב אשר: זו לא השיטה הזאת.

יעקב אשר: זו לא השיטה הזאת.

<אודי אדירי: בעלי הדירות - - -

<עדי חכמון: הם לא יגיעו לאספה הכללית.

יעקב אשר: אי-אפשר לשנות את זה ל - - -?

יעקב אשר: תשנה.

איתן כבל: עזוב, משרד המשפטים - - -

<אודי אדירי: חוק המקרקעין לא מכיר בזה.

<קריאה: חוק המקרקעין לא מאפשר.

יעקב אשר: חוק המקרקעין אמר שהוותמ"ל לא יהיה על קרקעות פרטיות, ועכשיו הולכים לעשות את זה אחרי שנתיים וחצי, נו באמת.

יעקב אשר: אם הם מנהלים את העניין הכלכלי והתחרות של השוק - - -

איתן כבל: יעקב, זמנך תם.

עיסאווי פריג': איתן, אני שומע, מקשיב ומסתובב בין הוועדות, לוקח חלק בדיונים.

עיסאווי פריג': יש וירוס שנקרא וירוס התחרות, שאתה גם נדבקת בו.

עיסאווי פריג': זה וירוס האוצר משתמש בו על שמאל ועל ימין.

עיסאווי פריג': התחרות תביא להורדת מחירים.

עיסאווי פריג': על הנייר זה נכון, אבל במציאות הישראלית זה לא קיים.

עיסאווי פריג': אז אני מבקש ממך, בוא נשתמש במונח אחר – הוזלת המחיר לצרכן.

עיסאווי פריג': עזוב אותי מהמלל הגדול שלומדים בספרים - -

איתן כבל: מה שתגיד, העיקר שיוריד את המחיר.

עיסאווי פריג': - - ובסוף לא משיג את המטרה.

עיסאווי פריג': זה מלל, קוראים את זה במבוא לכלכלה.

עיסאווי פריג': רואים את זה.

עיסאווי פריג': הדבר השני, איתן, אנחנו דנים בחוק ההסדרים, וכל הזמן אנחנו אומרים חוק אנטי-דמוקרטי.

עיסאווי פריג': זה לא מפתיע אותי שמביאים להחלטות אנטי-דמוקרטיות בתוך חוק אנטי-דמוקרטי.

עיסאווי פריג': זה סימטרי.

עיסאווי פריג': אני למדתי ששלטון הרוב צריך להחליט, איך אתם מביאים לנו הצעה כזו ששניים או שלושה אנשים יקבלו את ההחלטה לגבי עניין שלם?

עיסאווי פריג': אודי, אני מסכים עם איתן, שאנחנו רוצים לאפשר לספק אחר להיכנס אם זה גורם לשיפור תנאים ולהוזלת מחיר ושירות לצרכן.

עיסאווי פריג': אני מסכים אתך.

עיסאווי פריג': אבל להביא בצורה אנטי-דמוקרטית בלתי מתקבלת על הדעת, זה צחוק מאתנו.

עיסאווי פריג': זה באמת צחוק מאתנו.

עיסאווי פריג': הדבר השני, דיירי הבניין, לפי מיטב ידיעתי, לא צורכים אותה כמות של גז.

עיסאווי פריג': יש צרכן שמבשל הרבה, יש לו הרבה ילדים, ויש דייר שהוא סטודנט, שבא לישון - - -

<אודי אדירי: הם יוכלו לקבל מחיר שונה.

עיסאווי פריג': הם מקבלים מחירים שונים.

<אודי אדירי: יוכל להישאר שונה.

עיסאווי פריג': המחירים לא אחידים.

<אודי אדירי: התנאים צריכים להיות שווים.

איתן כבל: אודי אדירי, הוא מצטט את מה שאמרו לי לפני חצי שנה.

איתן כבל: כשאני אמרתי למה דייר אחד – אתה זוכר?

איתן כבל: אתה, חן בר יוסף, נתת לי את ההרצאה, שלא קיבלתי אותה אז.

איתן כבל: אמרת לי אם ההוא בעל קמין, ולאחר יש כזה, ולאחר יש כך.

איתן כבל: אני הייתי פה, ואני לא קיבלתי את זה.

איתן כבל: אני לא קיבלתי את זה אז.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא שינית את דעתך מאז?

איתן כבל: נהפוך הוא.

איתן כבל: בבקשה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': הדבר השלישי, אני למדתי גם שמי שמקבל את השירות צריך לבחור את נותן השירות.

עיסאווי פריג': זה כלל פשוט.

עיסאווי פריג': אז יש דייר, ויש שוכר.

עיסאווי פריג': צריך לתת הדעת גם על הסוגיה הזאת.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להאריך, יש לי עוד כמה דברים, אני אשאל בהמשך.

עיסאווי פריג': לא מקובל עלי מה שהצעתם כאן.

עיסאווי פריג': אני מקבל את הגישה לאפשר לצרכן, לדיירים, לבחור ספק אחר במידה והם רוצים.

עיסאווי פריג': אני חושב שהמצב הקיים, להביא חתימה של 51% דיירים בתוך הבניין, זה לא דבר של מה בכך, כי אם אני מרגיש שעושקים אותי, מרגיש לא טוב, אני אחתום, לא מתאים לי.

עיסאווי פריג': אם אני שותק, סימן שהכול בסדר.

עיסאווי פריג': אני חושב שאתם נכנסים לסוגיה שמאלצים ודוחפים את הדייר ללכת לכיוון אחר.

עיסאווי פריג': ובסוף אני רק אזכיר דוגמה מהעבר.

עיסאווי פריג': אתה זוכר שהיו את חברות הפלאפון שהיו משווקות לנו ונותנות לנו הטבות לרכוש פלאפון?

עיסאווי פריג': חבילה יותר זולה, ועד היום זה קיים.

עיסאווי פריג': חבילה זולה יותר, חבילה זולה יותר, אתה מקבל שלושה חודשים מתנה וכול הדברים האלו.

עיסאווי פריג': אתה נכנס, אחרי שלושה חודשים, אתה מגלה את הבוץ החדש.

עיסאווי פריג': זה דרשני.

עיסאווי פריג': מה שהצעתם לא מקובל, בואו נחשוב איך לצאת מהקופסה.

עיסאווי פריג': לא לפחד גם להשאיר את המצב הישן עם שיפור פה ושם, בוא נחשוב, אנחנו אתכם.

עיסאווי פריג': אבל לא בצורה דורסנית ואנטי-דמוקרטית, כמו שאתם מציעים.

עיסאווי פריג': נכון שחוק ההסדרים הוא אנטי-דמוקרטי, אבל אל תכליל בו גם אנטי-דמוקרטי.

איתן כבל: עיסאווי, העניין ברור.

איתן כבל: תודה חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איתן כבל: חבר הכנסת חמד עמאר, וחברת הכנסת נורית קורן.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני יושב כאן ושמעתי אותם.

חמד עמאר: כבר קיבלתי 400 מיליון שקל חיסכון לצרכן, זה כבר מעודד.

חמד עמאר: אז היה שווה להגיע לוועדה ולשמוע רק שהולכים לחסוך 400 מיליון שקל לצרכן.

חמד עמאר: ההצעה שלכם לא מקובלת עלי.

חמד עמאר: שנגיע למצב של ועד של אינטרסים, והיושב-ראש הבהיר את זה – יש שלושה-ארבעה שקרובים לסיר, ואותם שלושה-ארבעה הם תמיד הדומיננטיים בעניין, הם יכולים לכנס את הוועדה מתי שהם רוצים, את כל בעלי הדירות.

חמד עמאר: יש כאן ניגוד אינטרסים אדיר.

חמד עמאר: יכול לקרות מצב כזה של ניגוד אינטרסים גדול.

חמד עמאר: אני גם לא מקבל את ההצעה של חברי, ש-51% מבעלי הדירות צריכים להגיע לאספה, ושם תתקבל החלטה ברוב.

חמד עמאר: מה שאני מציע, אדוני היושב-ראש, בשביל למנוע אינטרס של קבוצה מסוימת שיש לה אינטרס – הוא אמר שלא מעניין את בעלי הדירות.

חמד עמאר: אם בעל דירה יקבל את ההטבה שלו במקום שהוא גר, מה אכפת לו? שיעבור לשם, שיעשו מה שהם רוצים, ויהיה לו אינטרס להגיע לאותה ישיבה, ומבחינתו, שהדייר ישלם 20 שקל יותר, או פחות 20 שקל, זה לא מעניין אותו.

חמד עמאר: לכן, בשביל למנוע את הדבר הזה, מה שאני מציע, שלפחות 30% מהדיירים יגיעו לאספה, וככה אתה יכול למנוע מצב ששלושה-ארבעה אנשים מחליטים בשביל כולם, ואותם שלושה-ארבעה יקבלו את ההטבות.

חמד עמאר: אסור לנו לרדת מ-30%.

חמד עמאר: כי כשאתה מדבר על בניין של 100 בעלי דירות, כשאתה אומר 30%, זה 30 בעלי דירות, ואני חושב שאין בעיה ש-30 בעלי דירות יגיעו.

חמד עמאר: פחות מ-30, ההחלטה לא תתקבל ברוב.

עיסאווי פריג': למה לא 50?

חמד עמאר: קשה מאוד לכנס את ה-50.

איתן כבל: לא יהיה.

איתן כבל: לא יהיה.

חמד עמאר: קשה מאוד לכנס את ה-50, אני מכיר את זה.

חמד עמאר: חברים שלי גרים – קשה מאוד לכנס.

חמד עמאר: 30 זה יביא אנשים שיש להם אינטרס להוריד את המחיר, ורוצים להוריד את המחיר.

חמד עמאר: ואם יש קבוצה שיש לה אינטרס מסוים - - -

איתן כבל: לא יקרה.

איתן כבל: חבר'ה, לא נעים לי להגיד - - -

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, בשביל למנוע ניגוד אינטרסים, בשביל למנוע מקבוצה מסוימת של בעלי דירות, שאם יגיעו אותם בעלי דירות, לקבל את ההטבות במקום אחר, או יקבלו הטבות, נלך על 30%.

חמד עמאר: 30% – אם יש לך 130 לכנס, זו לא כל כך בעיה, וברוב של ה-30%.

חמד עמאר: מבחינתי, ש-16 איש יחליטו.

איתן כבל: ברור חמד.

איתן כבל: אני רוצה להגיד בכיוון של חמד, ואני אומר את זה גם לכם באוצר ובמשרד המשפטים ומשרד האנרגיה – מה שחמד אומר זה כבר קרוב למה שאני חושב שצריך להיות.

איתן כבל: יש כאן שני טקטים – טקט אחד שמייצר זימון שהולך על אדני ברזל, זה צד אחד.

איתן כבל: תמיד יהיו הסגות, אבל אנחנו נדע שאם שתיים או שלוש פעולות מתוך X פעולות שנדרשות נעשו, זה דבר אחד.

איתן כבל: והדבר השני, אני יותר קרוב לעמדה של חמד במובן הזה.

איתן כבל: בוודאי ש-51%, חברים, זה להגיד - - -

עיסאווי פריג': אנחנו לא מדברים על הצבעה, על כינוס.

איתן כבל: שנייה.

איתן כבל: שנייה.

<עדי חכמון: אבל זו אותה בעיה, ההצבעה - - -

עיסאווי פריג': - - - יבואו 51 אנשים זו אותה הבעיה?

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, יש לי רק משפט אחד, שאנחנו נצטרך להיכנס לנושא של הזימון.

איתן כבל: בוודאי, זה הכי חשוב.

חמד עמאר: הנושא של הזימון, שאותם 30% שיגיעו - - - לפחות.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: נורית, חאג', ואנחנו נפתח את הדיון.

נורית קורן: בוקר טוב לכולם.

נורית קורן: תודה, אדוני היושב-ראש.

נורית קורן: אני חושבת שהנושא פה בעייתי מאוד.

נורית קורן: אני לא משלמת בדירות, אז אני לא יודעת איך מתמחרים את זה, אבל בדירות, כשיש גז מרכזי, כשההפרש הוא בין שמונה שקלים ל-40 שקלים, זה אומר דרשני.

נורית קורן: זה אומר שאפשר להוריד עוד את המחיר.

איתן כבל: עוד לא דיברנו על דמי השימוש הקבועים, וזה לא יעלה הפעם.

נורית קורן: אני זוכרת שזה היה כבר במושב הקודם.

איתן כבל: אנחנו לא נדבר על זה.

נורית קורן: לדעתי הזימון הוא חשוב מאוד.

נורית קורן: אנחנו צריכים לשבת ולחשוב איך אנחנו מוודאים שכולם ידעו שמתכנסת אספה בעניין.

נורית קורן: צריך לראות מה לעשות בדיוק.

נורית קורן: קשה לי לחשוב שפחות מ-51% יחליטו על כל הבניין.

נורית קורן: קשה.

נורית קורן: אני יודעת שיהיה קשה גם לכנס פורום של 51, אבל זה יהיה משהו לא דמוקרטי ב-30% או ב-35%.

נורית קורן: זאת בעיה קשה, וצריך לחשוב איך אנחנו גורמים לזה שתהיה אספה של כמה שיותר אנשים, ואיך אנשים יביעו את דעתם.

נורית קורן: יכול להיות שצריכים להעביר שאלון בין הדיירים, שזה גם יצביע.

איתן כבל: לפי ההצעות שלך, מעולם לא גרת בבית דירות, או לפחות לא היית מעורבת בבית דירות.

נורית קורן: גרתי בדירות, בשכירות.

נורית קורן: גרתי בקומות.

איתן כבל: לכמה כינוסים של ועד בית הגעת?

נורית קורן: די הרבה, כי הייתי בוועד.

נורית קורן: אני יודעת שזה בעייתי.

איתן כבל: אבל את יודעת כמה מגיעים.

נורית קורן: לא, אני יודעת שזה בעייתי.

נורית קורן: אני אומר לך למה אני חושבת שזה בעייתי, כי הרבה אנשים מתקשרים אלי בקשר לפינוי-בינוי, ואנשים מתרגזים למה ב-75% - - -

איתן כבל: תראי איזה מלחמות עולם יש פה.

נורית קורן: כבר יש חתימות על הכול, אז גם אלה שלא מסכימים רוצים להבין הכול.

נורית קורן: ברגע שאנחנו מוודאים שהזימון יהיה כמו שצריך, אולי אני אוכל לחיות עם זה, אבל זה יהיה קשה.

נורית קורן: הדבר החשוב ביותר, אני רוצה לדעת איך הולך הפיקדון, כי זו בעיה קשה ביותר.

נורית קורן: זו בעיה קשה ביותר.

נורית קורן: איך אתם מתכוונים לעשות הפיקדון שיהיה בצורה הכי טובה, שאנשים יוכלו להשתחרר מהבלונים?

איתן כבל: תודה, נורית.

איתן כבל: אחרון, חאג'.

איתן כבל: ראשון הדוברים הוא דוד בן-יהודה, מנכ"ל "ישראגז".

עיסאווי פריג': אני משתוקק לשמוע אותו.

איתן כבל: גם אני.

איתן כבל: אחר-כך רן מלמד, וכמובן – מה שם אדוני?

<יורם טמיר: יורם טמיר, מנכ"ל של מרכז הגז, ויושב-ראש חטיבת חברות הגז הקטנות באיגוד לשכות המסחר.

איתן כבל: אני מבין שהחברות הגדולות כל כך סומכות על עצמן, שהן עשו עבודה טובה לפני כן, והן לא פה.

<שולי אשבול: לא, לא, לא, אני מייצגת את "אמישרגז".

איתן כבל: "סופר-גז"?

<קריאה: "פז-גז" פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: קודם כל, בכל מעבר, כבוד היושב-ראש, מי שצריך להחליט הם בעלי העניין, שהם הדיירים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא בעלי הדירות, לא משכירי הדירות, כי הם אלה שמשלמים בשותף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חד-משמעית, לא צריך לערב את הבעלים.

איתן כבל: למצוא את הדרך איך לתת לזה מענה, משפטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתיים, בזמן ההקמה, הקימו את התשתיות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי שהקים את התשתיות – אם הקבלן קיבל הנחה פה, הנחה שם, הוא לא צריך לכבול את כל הדיירים שנמצאים שם.

איתן כבל: חאג', אני רוצה להתפרץ לדברים שלך, כי אני רוצה להזכיר לחברי הוועדה שאנחנו ביקשנו בזמנו – אני זוכר הכול - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני דיברתי גם אז.

איתן כבל: דיברת אז.

איתן כבל: יש לנו הצעת חוק נוספת, הצעת חוק פרטית, נדמה לי של יושב-ראש ועדת הכנסת, יואב קיש, שהצטרף להצעת חוק ממשלתית, שעוסקת בכל השאלות האלה.

איתן כבל: זה דיון בפני עצמו, מקומו של הקבלן במערכת היחסים - - -

עיסאווי פריג': זה יותר חשוב מהדיון של היום.

איתן כבל: הכול חשוב, עיסאווי.

איתן כבל: בינתיים יש יותר דיירים בדירות מאשר דירות חדשות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אמרתי להפריד בין התשתיות בזמן ההקמה לבין החברה שקיבלה מונופול לכל החיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: צריך להפסיק את זה ולתת את האפשרות לדיירים לקבל את ההחלטה שלהם אם לעבור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה צריך להיות בשני מרכיבים חשובים – אחד, השירות שהם מקבלים, שניים, המחיר שהם מקבלים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כדי להחליט, אני חושב שחצי מהדיירים שנמצאים שם צריכים לבוא ולהחליט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לזמן את כולם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במידה והזימון הראשון לא נתן את הפרי, אפשר לעשות זימון שני, ואת המסקנות שלו לשלוח לשאר כדי שייתנו את דעתם, אפילו אם הם לא מגיעים, אלא בכתב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה מה שאני חושב.

איתן כבל: אנחנו עכשיו מתחילים את הדיון.

איתן כבל: ראשון הדוברים – דוד בן-יהודה, אבל בקצרה, לא עשר דקות.

<דוד בן יהודה: אפילו בפחות זמן, והכול יהיה ברור ונהיר.

<דוד בן יהודה: קודם כל, אני רוצה להציג, אני מנכ"ל "ישראגז אופק בע"מ".

<דוד בן יהודה: אנחנו התחרות.

איתן כבל: מה זה?

<דוד בן יהודה: "ישראגז אופק בע"מ" – אנחנו ספקי גז אך ורק לבנייני דירות, ואנחנו מרוצים מאוד מחוק התחרות 2008.

<דוד בן יהודה: אנחנו מעבירים בקצב של בין 1,000 ל-1,700 צרכנים חדשים מזה ארבע שנים ברציפות.

איתן כבל: בכל הארץ אתם עובדים?

<דוד בן יהודה: בכל הארץ, פריסה ארצית.

<דוד בן יהודה: אנחנו אלו שגרמו להורדה ב-60% של מחירי הגפ"מ במדינת ישראל.

איתן כבל: דוד, יש לי הצעה – לא כתוב על הדיון "מדור פרסומי".

עבד אל חכים חאג' יחיא: הם השפיעו גם על המחירים בעולם?

<דוד בן יהודה: השפענו על המחירים בישראל.

איתן כבל: דוד, אל תבזבז את זמנך על – דבר לגופו של עניין כי חבל על הזמן שלך.

<דוד בן יהודה: אז אני קורא מהכתוב כדי שלא אסחף.

<דוד בן יהודה: אני מביע התנגדות לאספה הכללית, והסיבות לכך – אני אצטט מעורך הדין עופר שחל: אספת דיירים חוקית זקוקה למניין של מחצית מבעלי הדירות בעצמם, או באמצעות ייפויי כוח, אלא אם כן בזימון עצמי נקבע כי היה ובמועד שנקבע לאספה לא נמצא מניין כאמור, תתכנס כעבור חצי שעה אספה נדחית, והיא יכולה להתכנס בכל קוורום, אפילו מיעוט מבוטל.

<דוד בן יהודה: כתבה אחת מבעלי הדירות לעורך הדין שחל: לא זכור לי כי נתקלתי בשילוט בכניסה לבניין, או מקום בולט אחר, בתגובה לתלונה ששלחתי לאגודה לתרבות הדיור.

<דוד בן יהודה: צוין כי התקיימה ישיבה, ושניים מתוך 16 דיירים החליטו לבצע תיקון בשווי אלפי שקלים.

<דוד בן יהודה: דרך אגב, כנראה שייכים לאותה משפחה.

<דוד בן יהודה: אני חושב שאין צורך להרחיב ולהסביר מה ההשלכות כלפי אזרחי מדינת ישראל, שבהפרשי המחירים דהיום, מדובר - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: עזוב.

<דוד בן יהודה: לא, לא, אני חייב להדגיש.

<דוד בן יהודה: מדובר באזורים קרים, כגון ירושלים, על נזק למשפחה שנע בין 120,000 שקלים ל-180,000 שקלים.

איתן כבל: מה אדוני מציע?

<דוד בן יהודה: עכשיו אני מציע מספר דברים.

<דוד בן יהודה: אנחנו מרוצים מאוד מחוק התחרות כפי שהוא, יש לנו בעיות, איך לשפר אותו, לסיים אותו בצורה הנכונה ביותר, כי אנחנו מצליחים.

<דוד בן יהודה: בטיחות – ליקויים שמצאנו בחברות הגז הגדולות והקיימות: מונים ישנים.

<דוד בן יהודה: כמות הקוב מעל 2,000 - - -

איתן כבל: דוד, אתה רוצה שאני אפסיק אותך?

<דוד בן יהודה: לא.

איתן כבל: אז תתייחס לגופו של הדיון.

<דוד בן יהודה: לא אדבר.

<דוד בן יהודה: פתרונות לתחרות - - -

איתן כבל: אתה לא מבקר החברות, אתה מציג את עצמך.

<דוד בן יהודה: בסדר.

<דוד בן יהודה: פתרונות לתחרות – אני מגיע לזה.

<דוד בן יהודה: חברת גז יוצאת לא תוכל לחזור חמש שנים חזרה לאותו מקום.

<דוד בן יהודה: אני אוכל להרחיב למה.

<דוד בן יהודה: חשבונות הגז – לחייב את חברות הגז לקיים - - -

איתן כבל: בקיצור, ניתן להם את הטפסים שלך וזהו.

<דוד בן יהודה: לא, לא.

<דוד בן יהודה: מחירים אחידים לפי רשות מקומית, כמו שאנחנו הנהגנו – שמונה שקלים לירושלים.

<דוד בן יהודה: 15 שקלים לתל-אביב.

<דוד בן יהודה: 13 שקלים לקריית-גת.

<דוד בן יהודה: אין הבדל בין דלת לדלת, אין הבדל אם צרכת קוב אחד או 100 קוב.

<דוד בן יהודה: העניים לא - - -

איתן כבל: תודה דוד, דוד.

איתן כבל: דוד בן-יהודה.

<דוד בן יהודה: הלאה.

איתן כבל: סליחה, דוד, אין הלאה.

<דוד בן יהודה: הנה, אני ממשיך - - -

איתן כבל: לא, לא, לא, סליחה.

עיסאווי פריג': חשבתי שיהיה ואו, יצא - - -

איתן כבל: דוד, סליחה, עצור כאן.

איתן כבל: אני הצעתי לך בפתיחת דבריך, לפני שנתת את המונולוג שלך, להתמקד בעניין.

<דוד בן יהודה: התחרות - - -

איתן כבל: לא, סליחה.

איתן כבל: אני מנהל את הדיון פה.

איתן כבל: כשאני אבוא אליך, אתה תקבע את הכללים, עכשיו אתה פה אצלי.

איתן כבל: העניין הוא כזה – הזהרתי אותך, זה לא מדור פרסומי.

איתן כבל: אתה יודע את עמדתי, היא כאן, לא הסתרתי אותה, לא הכחשתי אותה, אני שם אותה על השולחן.

איתן כבל: מה אתה עושה?

איתן כבל: אתה מתחיל להגיד לי כמה קובים, כמה אתה מוכר?

איתן כבל: יש אתר אינטרנט, תפיץ אותו בין כולם, זה לא מעניין אותי.

איתן כבל: משפט אחרון, ואתה מסיים.

איתן כבל: שמעת?

איתן כבל: זה הכול.

<דוד בן יהודה: אני מציע לשים את המחיר לקוב גז בגלוי על גבי החשבוניות.

<דוד בן יהודה: לחייב לשים בחשבוניות מרכזי - - -

איתן כבל: יש הצעה.

<דוד בן יהודה: שמעתי אותה, ואני מרוצה.

איתן כבל: אצלנו בבית הכנסת אומרים במחילה.

איתן כבל: במחילה מכבודך, יש הצעת חוק.

איתן כבל: יש הצעת חוק אחרת, שוועדת הכלכלה עסקה בה, שדיברה על חובת הפרסום.

איתן כבל: הזכרתי בפתיחת הדברים איך עושים את החישוב, באיזה גודל כותבים אותו, את כל הדברים האלה.

איתן כבל: זה לא הדיון עכשיו.

איתן כבל: אתה שורף את זמננו לשווא.

איתן כבל: אני עוד אחשוב שמישהו שלח אותך.

<דוד בן יהודה: סליחה על ההתקפה.

<דוד בן יהודה: אני חושב שבתחילת דברי, עם הציטוט של עורך הדין עופר שחל – אתם כנראה, עם כל הכבוד לרצון לעזור, לא מבינים שייווצר מצב שארבעה אנשים ישתו בירה, ויעבור - - -

איתן כבל: העניין ברור.

חמד עמאר: אנחנו אמרנו את זה, אתה לא צריך לחזור על אותם הדברים שאנחנו אמרנו, ואנחנו כן מבינים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו אמרנו שהם מפוכחים, הם לא שותים בירה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דוד, העניין ברור.

איתן כבל: אחרי המשפט הראשון - - -

<דוד בן יהודה: לא לתקן את מה שתיקנתם.

איתן כבל: מי אדוני?

<לירון בן יהודה: לירון, סמנכ"ל "ישראגז אופק בע"מ".

איתן כבל: לא, לא.

<לירון בן יהודה: אני חייב.

<לירון בן יהודה: אני חייב.

<דוד בן יהודה: רק שישלים את המשפט.

איתן כבל: תסלח לי, אתה לא מוכר לי עכשיו - - -

<לירון בן יהודה: אני לא בא למכור.

איתן כבל: לירון, מספיק.

<דוד בן יהודה: הוא רוצה רק להוסיף מילה.

איתן כבל: דוד, אני אתן לו בזמנו.

איתן כבל: עכשיו אתם לא מדברים מילה.

איתן כבל: חברים, אני לא הופך את זה עכשיו לבדיחה.

איתן כבל: זה עסק רציני פה.

איתן כבל: רן מלמד, לאחר מכן יורם טמיר, ונעבור לחברים הבאים.

איתן כבל: בבקשה.

<רן מלמד: תודה על האפשרות.

<רן מלמד: רן מלמד, עמותת "ידיד".

<רן מלמד: אני חושב שצריך לחלק את ההערות שלי לפחות למספר נושאים, שהראשון הוא כמו שאמרתם, הקרב על הזימון.

<רן מלמד: אבל לפני שמדברים על הטכניקה איך מזמנים, צריך לדבר על את מי מזמנים ולמי מופנה החוק בצורה שבו הוא מדבר היום.

<רן מלמד: אני רוצה להתחיל ולהגיד מילה אחת על הנושא של השוכרים.

<רן מלמד: אני חושב שלא יכול להיות שהשוכרים לא יהיו מעורבים בהחלטה שקובעת כמה כסף הם צריכים לשלם על הגז.

<רן מלמד: אני חושב שבמדינה שהיום הולכת ומפתחת השכרת דירות לתקופות ארוכות אי-אפשר להגיד נשאיר את זה לבעלי הבתים, מה עוד שבעלי הבתים, חלקם נמצאים בחוץ לארץ, חלקם הם חברות משקיעות.

איתן כבל: נחכה לבעלי הבתים עד ביאת משיח.

<רן מלמד: הבעיה אגב, אדוני, לא קשורה רק לנושא הזה של הגז.

<רן מלמד: אנחנו במקביל מכינים היום הצעה שמגדירה בצורה הרבה יותר טובה את זכויות השוכרים במסגרת חוק בתים משותפים, כי היום לשוכרים אין שום מידע על מה שעושים בכספים שהם משלמים לוועד.

<רן מלמד: הם לא יודעים מה קורה, הם לא יכולים להשתתף בישיבות, והם לא יכולים גם לקבל ייפויי כוח אם הם ירצו, כי זה לא מעניין את בעלי הבתים.

<רן מלמד: זה סוג אחד של קהל.

<רן מלמד: הסוג השני של הקהל הוא הקהל שאותו אני מייצג דרך קבע, האוכלוסיות המוחלשות.

<רן מלמד: יש אלפי ועשרות אלפי בתים שבהם גרות משפחות של דיור ציבורי, והחוק הזה לא נותן את הדעת למשל על מה קורה בבית שיש בו רוב של דירות ציבוריות, כי אז האחריות לניהול ועד הבית היא של החברה המשכנת הממשלתית, שעושה מה שהיא רוצה.

<רן מלמד: ומה קורה אם יש 51%, רוב של אנשים שקנו את הבית שלהם, אבל הם לא מסוגלים לנהל ועד בית?

<רן מלמד: איך זה יתנהל?

<רן מלמד: אני חושב שלנושא הזה גם כן צריך לתת פתרון.

איתן כבל: אני רוצה להגיד שהקבוצות המוחלשות בחברה הן אלה שיותר מכל - - -

<רן מלמד: נכון מאוד, צריכות את התחרות הזאת.

<רן מלמד: ולהן אין פתרון, ואחר-כך אני אשמח להציע פתרונות.

<רן מלמד: הדבר השני - - -

איתן כבל: השלישי.

<רן מלמד: לא, השני, כי דיברנו על הקהל.

<רן מלמד: השלישי הוא הדרך שבה עושים את הזימון.

<רן מלמד: אני חושב שאנחנו נמצאים במערכות טכנולוגיות ואחרות, בוודאי אם אנחנו נכניס גם את השוכרים פנימה, שאפשר ליצור זימונים באמצעים טכנולוגיים פשוטים מאוד, שיוכלו להעביר.

<רן מלמד: אבל אם רוצים שהזימון יהיה טוב, הוא חייב לכלול שני דברים מרכזיים: אחד, את המידע על מה קיים היום ומה עומד מולו.

<רן מלמד: זאת אומרת, שישלחו לא רק את ההצעה החדשה של הספק, אלא לפי מה משלמים היום.

<רן מלמד: אני רוצה, אדוני – ואולי זה יהיה יותר מדי, אבל אני כן אבקש – שלא תהיה רק הצעה אחת של ספק חדש, שיהיו שתי הצעות.

<רן מלמד: זאת אומרת, שבסופו של דבר יעמדו בפני מי שצריכים לקבל את ההחלטה שלוש הצעות: ההצעה של הספק הקיים ושתי הצעות נגדיות נוספות.

<רן מלמד: אני תיכף אגיע גם לקוורום.

<רן מלמד: אני חושב שהזימון והצעות המחיר – ואתי, לא לצחוק עלי בבקשה – צריכות להיות לפחות בשלוש שפות, בעיקר כשאנחנו מדברים על אוכלוסיות של עולים מרוסיה, או אוכלוסיות אחרות, שלא יודעות לקרוא את המסמכים שייכתבו בדרך כלל בשפה לא פשוטה ולא ברורה.

איתן כבל: לכל ועד תהיה חבורת מתורגמנים?

<רן מלמד: לא, אני חושב שאם "ישראגז" רוצה להיכנס לבניין מסוים, שתכין את ההצעה שלה בשלוש שפות.

<רן מלמד: לא מוטל בכלל על ועד הבית.

<רן מלמד: הדבר הבא שאני חושב שצריך לדבר עליו הוא שהספק החדש שמציע הצעה, שיחתום על מסמך שאומר שאין לו ניגוד עניינים והיכרות מוקדמת עם מי מבעלי הבית.

<רן מלמד: אחד החששות הגדולים שלי יש הוא שיתחילו פה קומבינות של הבטחות והתחייבויות כאלה ואחרות.

<רן מלמד: לגבי נושא הפיקדונות – שאלתי מה עושים עם ההבדלים במחירים?

<רן מלמד: אתם אמרתם שיש תשובה, ואני אשמח - - -

איתן כבל: משפט אחרון, רן.

<רן מלמד: משפט אחרון.

<רן מלמד: מלבד המחיר, שצריך לדבר עליו, על הזהות במחירים, שאני חושב שצריכה להיות, אני חושב שבמקרה הזה צריך קודם כל לדבר על קוורום מדורג לפי גודל הבתים.

<רן מלמד: להחליט קודם כל החלטה עקרונית שיש קוורום מדורג, ואחר-כך אפשר לדבר על - - -

איתן כבל: זה גם מה שאני אמרתי להם בשיחה.

עיסאווי פריג': תדגים את זה.

עיסאווי פריג': תדגים.

<רן מלמד: בניין של עשר דירות או 20 דירות, יכול שיהיה לו קוורום באחוז מסוים, לעומת בניין שיש בו - - -

איתן כבל: 300 דירות.

<רן מלמד: לא נתנו בהצעת החוק הזאת את הדעת על מה קורה בבתי דירות - - -

איתן כבל: רן, אני מסכים אתך, אני לא רוצה להרחיב.

<רן מלמד: אוקיי, אלו ההערות המרכזיות.

איתן כבל: ברשותכם, לפני שאני ממשיך ונותן ליורם טמיר לדבר, אני רוצה שתבינו, יש את המציאות בשטח.

איתן כבל: צריך לחוות את המציאות בשטח.

איתן כבל: קל לשבת פה ולהגיד תזמן, תוציא, תביא, כולם יבואו, כולם רוצים.

איתן כבל: על עניינים קצת יותר מורכבים מגז – למרות שגז זו רנטה מסודרת לשנים, זה לא עניין של מה בכך.

איתן כבל: בוודאי שמישהו בעל אינטרס שהחברה המסוימת תמשיך להיות, כי הרווח שלו הוא רווח גדול אל מול כל האחרים.

איתן כבל: יש מלחמות עולם על כינוסים בעניינים של פינוי-בינוי, דברים לאין שיעור יותר כבדים, לכן פה העניין צריך להיות לטובת הדיירים, לאפשר להם את הכלים האובייקטיביים.

איתן כבל: האובייקטיביים.

איתן כבל: כי יש פה כוחות – אף אחד פה לא צדיק.

איתן כבל: הם לא יהיו ברשימת הל"ו, לא כי אין מקום, כי הם לא צריכים להיות שם.

איתן כבל: העניין הוא שאני רוצה שזה יהיה מאבק אינטרסים, אבל בסוף מי שמרוויח ממנו הוא הדייר.

עיסאווי פריג': אתה מסכים איתי שצריך לחשוב איך עוצרים עסקנים וקליקות?

עיסאווי פריג': צריך למצוא את הדרך.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אם אתה אומר לי שבכל מקרה צריך להתחיל עם 51%, אתה אומר שאתה לא רוצה לעשות הטבה לדייר.

חמד עמאר: אתה לא עושה תחרות.

איתן כבל: בדיוק.

חמד עמאר: נכון.

חמד עמאר: קשה מאוד לכנס 51%.

<עדי חכמון: אני יכול להגיב לכמה דברים?

איתן כבל: לא, גברתי, את לא יכולה להגיב כלום ברגע זה.

<קריאה: אתה לא מצביע היום?

איתן כבל: לא, לא, לא, עוד לא התחלנו הקראה.

איתן כבל: יורם טמיר, בבקשה.

איתן כבל: עורכת הדין שולי אשבול לאחר מכן.

איתן כבל: יורם, בקצרה.

איתן כבל: את מי אתה מייצג קודם כל?

<יורם טמיר: אני מנכ"ל של חברת מרכז הגז ויושב-ראש חטיבת חברות הגז הקטנות באיגוד לשכות המסחר.

<יורם טמיר: כמי שחי את הרפורמה הכושלת הזאת מאז היוולדה למעלה מ-26 שנה, אני יכול לתת לכם מספר הצעות פרקטיות, גם כמי שנמצא בשטח.

<יורם טמיר: כל מה שאנחנו צריכים לעשות זה לשנות את שני סעיפי הליבה של הרפורמה שנחקקה בסוף 2007, שהם סעיף 17א ו-17ב.

<יורם טמיר: אנחנו צריכים לכלול גם את השוכרים בין 51% החותמים, ואנחנו צריכים לדאוג שהעברת הפיקדונות תהיה מלאה לכל העוברים.

<יורם טמיר: בזה אנחנו יכולים לפתוח את הרפורמה כולה למחר בבוקר עם תחרות אוטומטית.

איתן כבל: תסביר.

<יורם טמיר: אני אסביר.

איתן כבל: את ה-51% הבנתי, את הפיקדונות, אבל לא הבנתי את החלק - - -

<יורם טמיר: אם אנחנו נכלול גם את השוכרים כמי שחותמים על 51% - - -

איתן כבל: הבנתי.

<יורם טמיר: בנוסח הקיים זה מקל את העניין, ולא צריך פורומים, לא קוורום, לא תקנונים ולא דברים אחרים.

<יורם טמיר: לגבי הסעיפים הספציפיים, 17א, מי שמכיר אותו, כפי שמנוסח היום, מדבר על צרכן גז ביתי שאינו מקבל את שירותיו.

<יורם טמיר: מה שצריך לתקן: המקבל את שירותיו וכל צרכן אחר המבקש לקבלם.

<יורם טמיר: בכך אנו פותרים - - -

איתן כבל: אוקיי, העניין ברור.

איתן כבל: עורכת הדין שולי אשבול, בבקשה.

<שולי אשבול: מייצגת את "אמישרגז".

<שולי אשבול: אני רוצה הערה מקדימה לפני שניכנס לפרקטיקה.

<שולי אשבול: יש גם בדברי ההסבר לחוק, והבנתי שגם בתחילת הדיון דובר על זה שמדובר בשוק ריכוזי עם תחרותיות נמוכה.

<שולי אשבול: אני חושבת שמאז שהתחילו לעשות את הפעולות בשוק הזה, כנראה כמה דברים השתנו.

<שולי אשבול: לפחות חן בר-יוסף, ב-26 באוקטובר, במכתב שהוא מתייחס לבז"ן הוא כותב שהחברות הקטנות במשק אחראיות לכ-10% מהאספקה, אבל 30% ממשקי הבית.

<שולי אשבול: אנחנו מדברים פה על אספקת גז – את זה הוא כתב, לא אני.

<חן בר-יוסף: זה כולל גם בלונים לבתים פרטיים.

<חן בר-יוסף: לא על זה הדיון עכשיו.

<שולי אשבול: בסדר גמור, אנחנו מדברים גם על בלונים.

<חן בר-יוסף: לא, אנחנו מדברים על אספקה מרכזית לבתים מרכזיים, בואו נדייק.

<שולי אשבול: החוק מדבר גם על בלונים.

איתן כבל: חן, אל תפריע.

<חן בר-יוסף: לא, אם מצטטים אותי, אז בואו נדייק.

<שולי אשבול: אני מצטטת.

<שולי אשבול: מדובר על 30% ממשקי הבית על-ידי חברות קטנות.

<שולי אשבול: יש כאן טיוטת דוח של הרשות להגבלים עסקיים, שגם היא מאוגוסט 2016, עדכנית לגמרי.

<שולי אשבול: בהערה מס' 25 הם אומרים שחברת "גז יגל" כבר לא ספק קטן.

<שולי אשבול: אז אם ניקח את שני הנתונים גם יחד, 30% זה החברות הקטנות, 70% זה החברות הגדולות.

<שולי אשבול: חברות גדולות – ידענו עד היום על ארבע, עכשיו "גז יגל" כבר לא ספק קטן, כלומר, חצתה את רף ה-5%.

<שולי אשבול: חברים, אם אנחנו ב-70% חמש חברות שמתחרות ביניהן, ו-30% כל החברות הקטנות האחרות, בסך הכול כ-25 חברות קטנות, אני לא יודעת אם זה ריכוזי.

<שולי אשבול: הצלחתם.

<שולי אשבול: יפה מאוד, כל הכבוד.

<שולי אשבול: אם רוצים לתמרץ איזשהן חברות קטנות מסוג מסוים, אז יש כלים אחרים.

<שולי אשבול: למה לעשות מהפכה כל כך גדולה אם רוצים להשיג דברים נקודתיים?

<שולי אשבול: לא צריך את כל העדר בשביל כוס חלב.

איתן כבל: אז מה את מציעה?

<שולי אשבול: עם זאת, אני אפתיע אותך.

<שולי אשבול: אנחנו לא כל כך נגד התחרותיות, ולא כל כך נגד הניידות הזו, כי אנחנו מקווים לקבל לקוחות שלא היו שלנו.

<שולי אשבול: הרי זה טבעה של התחרות, ואנחנו לא נגד תחרות.

<שולי אשבול: רק שהתחרות הזו תהיה בכלים הגיוניים ואפשריים.

<שולי אשבול: מה שמוצע פה מביא לתוצאות אבסורדיות.

<שולי אשבול: למשל, נניח שאיתן כבל היה גר בבניין מסוים, שילם פיקדון לפני עשר שנים.

<שולי אשבול: מכר את הדירה, העביר אותה, בינתיים הדירה הזו עברה ידיים - - -

איתן כבל: שולי, את מדברת עכשיו על?

<שולי אשבול: על הפיקדונות.

<שולי אשבול: על הפיקדונות.

<שולי אשבול: יש כאן הצעה שאומרת שהפיקדון יעבור מהספק היוצא לספק הנכנס ישירות.

<שולי אשבול: ונניח שאיתן שילם פיקדון לפני עשר שנים - - -

איתן כבל: זה בלונים?

<שולי אשבול: בלונים, מוני גז, מרכזייה.

<שולי אשבול: פיקדון יש לך בכל דרך.

<שולי אשבול: בינתיים הדירה הזו עברה שמונה פעמים ידיים, והיום גרה שם רותי.

<שולי אשבול: ועכשיו אצל רותי מחליפים מ"סופר-גז" ל"דור-גז".

<שולי אשבול: לפי הצעת החוק הזו, "סופר-גז" תעביר את הפיקדון ל"דור-גז", נכון?

<שולי אשבול: זה מה שאמרתם.

<שולי אשבול: היא תעביר את זה ברגע שיש מעבר.

<שולי אשבול: איתן, שעכשיו קנה לו בית חדש, פתאום נזכר שהוא מעולם לא לקח את הפיקדון שלו.

<שולי אשבול: ילך ל"סופר-גז" יגיד להם יש לי פיקדון אצלכם.

<שולי אשבול: יגידו לו העברנו אותו ל"דור-גז".

<שולי אשבול: ילך ל"דור-גז", יגיד להם תחזירו לי.

<שולי אשבול: "דור-גז" יגידו לו הפיקדון הוא כנגד ציוד.

<עדי חכמון: זה לא נכון.

<שולי אשבול: הציוד שלא הוחזר לנו.

<שולי אשבול: עכשיו רותי תצטרך לשלם את הפיקדון.

<שולי אשבול: אתם יוצרים פה מערבולת.

איתן כבל: עורכת הדין שולי אשבול, שתי נקודות.

איתן כבל: אחת, הלוואי וזו בסוף תהיה הבעיה שלנו.

<שולי אשבול: זה מה שכתוב בחוק.

<שולי אשבול: זו אחת מהן.

איתן כבל: זה תיקון.

איתן כבל: אם יסתבר שיש בעיה, נמצא את הדרך לתת לזה את המענה.

<עדי חכמון: מצאנו את המענה לזה.

איתן כבל: עדי.

<עדי חכמון: אבל מצאנו.

איתן כבל: עדי.

איתן כבל: למרות שיש מענה שאפשר לתת.

<שולי אשבול: הלאה, נעבור.

<שולי אשבול: אני נותנת הערות ממש – כי הזמן שלנו קצר.

<שולי אשבול: לגבי הזימונים, אני חושבת שברגע שתחייבו את מי שמזמן את האספה להזמין את הספק היוצא והנכנס, הם כבר יעשו את העבודה.

איתן כבל: על זה ייאמר חגיגה בסנוקר.

<שולי אשבול: הם יזמינו את האנשים.

<שולי אשבול: הם יפקחו אחד על השני.

<שולי אשבול: אתם רוצים תחרות?

<שולי אשבול: אז תעשו תחרות.

<שולי אשבול: הם יפקחו אחד על השני, שהזימון יהיה כמו שצריך, במקום בולט, שיזמינו, ואלה יקראו לאלה.

<שולי אשבול: אין בעיה.

<שולי אשבול: הנקודה הבאה - - -

<אודי אדירי: תעשו - - - זה יחייב אותם להודיע - - -

איתן כבל: אודי.

איתן כבל: אודי.

<שולי אשבול: אם אתה רוצה תחרות, תפתח לתחרות.

<יעקב בורובסקי: אני מזכיר לך שיש מושג שנקרא - - -

איתן כבל: שם ותפקיד.

<שולי אשבול: עורך הדין יעקב בורובסקי הוא השותף שלי.

<קריאות: - - -

<עדי חכמון: זה לא צריך להיות שם?

איתן כבל: עדי, את מפריעה לי לנהל את הדיון.

איתן כבל: זה לא מקדם.

<עדי חכמון: אבל נאמרים כאן דברים - - -

איתן כבל: עדי, אם הייתי צריך בכל פעם להגיב על מה שלא נכון לדעתי, אף אחד לא היה מדבר פה.

איתן כבל: עזבי.

איתן כבל: שמעתי, זה לא העניין.

איתן כבל: תני להם לסיים את המשפט שלהם ונתקדם.

<שולי אשבול: עוד שתי הערות.

<שולי אשבול: אחת לגבי החלטה – רוב, לא רוב.

<שולי אשבול: מה שמבוצע כאן זה עריצות של מיעוט, כי כמו שאמר המנכ"ל שם, אפשר אספה נדחית.

<שולי אשבול: לאספה הנדחית יגיעו שני אנשים, ובסוף בן אדם אחד יחליט.

<שולי אשבול: אנחנו מכירים את הטכניקה של זימונים באמצעות חתימה.

<שולי אשבול: מי אמר שזה חייב להיות באספה?

<שולי אשבול: שיעשו אספה, שיציגו העניינים, ההחלטה – שתהיה בחתימה, ואז תשמור על 51%.

<שולי אשבול: שאנשים יחתמו, ואז תדע שהם אישרו, ולא היו כל מיני דברים.

<שולי אשבול: 51% – אין בעיה, יש להם זמן, לא חייבים ברגע נתון עם מכנסיים קצרים ועניבה כחולה.

<שולי אשבול: וההערה האחרונה, שהיא מאוד חשובה, לגבי כל מעבר הפיקדונות.

<שולי אשבול: צריך להבין שפיקדון זה קניין.

<שולי אשבול: זה קניין של מי ששילם את הפיקדון.

<שולי אשבול: זה כסף שלי שמונח בחברת הגז, אבל מצד שני, הוא משקף קניין של חברת הגז, שהניחה ציוד מושאל שהוא שלה.

<שולי אשבול: אם אתם רוצים להעביר פיקדון מחברה לחברה, תדאגו שיהיה מנגנון שיחזיר את הציוד אל החברה שממנה נלקח הפיקדון.

<שולי אשבול: בין אם זה הלקוח, ובין אם זו – את מחייכת, אבל מה שכתוב כאן לא מספק.

<עדי חכמון: לא, את כמות הבלונים שמחכים להחזיר ולקבל עליהם פיקדון, את מכירה?

<שולי אשבול: לא, לא, לא, יש את כמות הבלונים שנגנבים.

<שולי אשבול: הייתם צריכים להזמין את המשרד לבט"פ.

<שולי אשבול: כמות הבלונים שנגנבים היא עצומה.

איתן כבל: שולי, הרווחת את מחיר הכרותינו.

איתן כבל: הדיון עוד לא נגמר, הוא רק מתחיל היום.

איתן כבל: אני רוצה לסכם את זה.

איתן כבל: עדי, את לא מגיבה לכלום.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם, אני גם אומר לכם, נציגי החברות, החוק יעבור.

איתן כבל: יהיה תיקון, לא יעזור לאף אחד.

איתן כבל: אפשר להתווכח על הפרוצדורה, אפשר להתווכח אם צריך לתקן את סעיף 17א או 17, כמו שיורם אומר.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם את הכיוון שאני מכוון אליו, ושיהיה ברור בעניין הזה.

איתן כבל: אני לא אאפשר שכנסת ישראל תצא נגד אזרחי ישראל.

איתן כבל: לא יקום ולא יהיה, גם אם העולם יתהפך.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

איתן כבל: אנחנו לא נחוקק או נביא כלים שאני יודע שהם לא יותר ממצוות אנשים מלומדה, שאתה עושה את זה כדי לסמן "וי", ואתה יודע שאין שום מצב בעולם שזה ייצא מן הכוח את הפועל.

איתן כבל: אני מוכן להתווכח על הדרך, כי אני חי בתוך עמי.

איתן כבל: גם אני גר בבניין משותף.

איתן כבל: אצלי הוועד הוא של כל הבניינים, זה ארבעה בניינים.

איתן כבל: זה סרט.

איתן כבל: אין לכם מושג, אפשר לעשות סדרה דוקומנטרית על מה שקורה.

איתן כבל: מה אני מנסה לומר?

איתן כבל: אודי אדירי, עדי, נציגי האוצר, אנרגיה, כולכם, זה לא מעניין אותי, קודם כל, אני רוצה פתרון לעניין השוכרים.

איתן כבל: לא יעזור, חברים יקרים, אם אתם התכופפתם בעניין עמונה, תתכופפו גם פה.

איתן כבל: אני לא יודע, צריך למצוא את הדרך שמי שמשלם יהיה חלק מהתהליך.

איתן כבל: יכול להיות מצב אבסורדי שהבעלים בכלל יושב בחוץ לארץ, ומישהו אמר לו אני אצ'פר אותך באיזה עניין, והשוכר פתאום מקבל שהחליפו לו חברה.

איתן כבל: חבר'ה, גם בחוסר ההיגיון צריך שיהיה היגיון.

איתן כבל: צריך למצוא לזה פתרון, ואני בטוח שמחשבה יוצרת יודעת לתת לזה את המענה.

איתן כבל: אני רוצה להתמקד, ברשותכם, בשלוש נקודות – הזימון.

איתן כבל: יש היום כלים מספיק טובים.

איתן כבל: אני לא רוצה זימון – בא מישהו, תולה הודעה – עם הגובה שלי – בפינה למעלה.

איתן כבל: תליתי.

איתן כבל: תליתי.

איתן כבל: צריך להגדיר, כמו שקבענו הגדרה בדברים אחרים, של חובות, צריך שתהיה הגדרה של גודל, איזה פונטים, מה אמור להיות כתוב בתוך ההודעה.

איתן כבל: אני רוצה לבדוק את זה גם כן במיילים, למי שיש, במסרונים.

איתן כבל: יש היום כלים.

איתן כבל: יכול להיות שצריך לחשוב שמי שרוצה, והוא בעל עניין, עובר ומדביק על הדלתות.

איתן כבל: יש היום כלים, שאם אתה עושה רק דבר אחד ואתה עושה את זה בכניסה עם סלוטייפ, תמיד יבוא מישהו שידאג שזה לא יהיה ויגיד לא היה ולא נברא.

איתן כבל: כמו שאמרתי, צריך ליצור שתיים-שלוש פעולות שאם לא קיבלת את זה ככה, קיבלת את זה ככה.

איתן כבל: אתה לא יכול להגיד לא קיבלתי את זה ואת זה, ובוודאות יהיו כאלו שיקבלו.

איתן כבל: זה אחד.

איתן כבל: נקודה שנייה נוגעת לקוורום.

איתן כבל: אני מסכים עם מה שאמר חמד עמאר.

איתן כבל: לא דומה בניין של 100 דירות לבניין עם עשר דירות.

איתן כבל: אני גם לא רוצה שניצור מצב אבסורד שבו, כפי שנאמר כאן, יגיעו שלושה-ארבעה דיירים, ויקבעו לכל הבניין, כמו שדוד הקריא ממה ששלח לו בנו של חבר הכנסת והשר לשעבר משה שחל, עורך הדין שחל.

איתן כבל: ולכן צריך למצוא את אותם כלים שיודעים לומר לנו מגודל מסוים כך, ומגודל מסוים כך.

איתן כבל: אני אגיד לכם עוד דבר, ככל שמספר הדיירים יותר גדול, האפשרות לעשות את המהלך הזה הולכת וקטנה.

איתן כבל: היא הולכת וקטנה.

איתן כבל: היא הולכת וקטנה, חברים.

איתן כבל: ואני אומר את זה לחברי חברי הכנסת – ולא כולם כאן – אנחנו שליחי ציבור.

איתן כבל: התפקיד שלנו הוא לתת את הכלים איך לעשות את זה, לא לספר לי איך לא לעשות את זה.

איתן כבל: איך לא לעשות את זה אני יודע להגיד לבד.

איתן כבל: מה, אני לא יודע לקמבן את החוק?

איתן כבל: להגיד מחר-מחרתיים, עבר ולא קרה כלום?

איתן כבל: אני יודע לעשות את זה טוב.

איתן כבל: מצוין, אני דיקן הפקולטה איך לכדרר.

איתן כבל: זה לא העניין.

איתן כבל: אבל אנחנו פה בחוק אמתי, חשוב, שנלחמים עליו פה שנים.

איתן כבל: אז אתם רוצים להתווכח איתי על הכלים איך ומה?

איתן כבל: אין לי בעיה.

איתן כבל: אמרתי את זה כבר בדיון כשהצגתם את זה בפני, לא אהבתי את הכלי הזה כי אולי הוא בא מכוונה טובה, אבל הוא לא מעשי, הוא יעמיד את כולם בפני משפטים.

<דוד בן יהודה: הוא יפסיק את התחרות.

איתן כבל: תודה רבה, דוד.

איתן כבל: אני מבין שאתה כבר בעניין.

איתן כבל: היא צודקת, יש כבר 70%, אתה חלק מהם.

<דוד בן יהודה: לא, אני לא חלק מהם בכלל.

<דוד בן יהודה: אני לא ב-5% אפילו.

איתן כבל: אני יודע, אבל אתה מתלהב מעצמך כל כך.

איתן כבל: די.

איתן כבל: די.

איתן כבל: די.

איתן כבל: די.

איתן כבל: מה שאני מבקש בעניין הזה, אני רוצה מכם, אודי אדירי, עדי, חן, וכל האחרים, אתם מעבירים לנו, לוועדה – לי, לאתי, ללאה – את סיפור הדרך שלכם לגבי כל אחת מהנקודות – זימון, קוורום.

איתן כבל: אחר-כך נעבור לשאלות האחרות.

איתן כבל: אני רוצה שתבינו - - -

<קריאות: והשלישי זה הדיירים?

איתן כבל: והפיקדון.

<רן מלמד: והשוכרים.

<רן מלמד: שימצאו אולי חלופות.

<רן מלמד: שייתנו אלטרנטיבות.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם, לכל החברים המכובדים, אתם יכולים לדבר עם חברי כנסת כמה שאתם רוצים.

איתן כבל: זה יעבור.

איתן כבל: זה יעבור.

איתן כבל: אני מאלה שמובילים את העניין הזה ונלחמים על העניין הזה שנים, ועוד לא התחלתי עם דמי השימוש הקבועים.

<דוד בן יהודה: לא נתת לי לדבר על זה.

איתן כבל: תתארגן לדיון הבא.

איתן כבל: מה שאני אומר לכם, זה יהיה.

איתן כבל: אז או שתלכו אתנו יד ביד לעשות משהו, כמו שאמרת שולי, שיכול להיות שהוא יפתח לכם עוד לקוחות.

איתן כבל: אני לא נגד.

איתן כבל: אני לא נגד.

איתן כבל: אני לא בא ממקום לעצור.

איתן כבל: יכול להיות שרק האיום הזה יצור מהלך – הרי כולנו יודעים איך החיים.

איתן כבל: באים למישהו – אח שלי, פה, ושם.

איתן כבל: זה לא רע אם חוסכים לך 30-20 שקלים בחודש ל-100 שנה.

איתן כבל: מה רע?

איתן כבל: מה רע?

איתן כבל: זה הרבה כסף.

איתן כבל: לכן אני אומר את זה, אני לא נגד החברות הגדולות, זה לא בא מהמקום הזה.

איתן כבל: כולנו יודעים איך המציאות מתקיימת – ככל שאתה מוחלש יותר, היכולת שלך להבין שאתה בבעיה היא לאין שיעור יותר קטנה.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.