ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 409, 2017-01-02 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב, חברים.

אלי אלאלוף: התאריך 2 בינואר 2017, א' בטבת תשע"ז.

אלי אלאלוף: אנחנו מדברים על הצעת חוק הגנה על בתי עסק (ימי מנוחה), התשע"ו-2016, הצעת חוק של חבר הכנסת גואטה, מכלוף מיקי זוהר, גם חבר הכנסת אייכלר, וחברתי ידידתי, חברת הכנסת מירב בן ארי.

אלי אלאלוף: הבעיה היא שהיום יש עסקים שיש להם חוזים, בעיקר במרכזים המסחריים, שמחייבים אותם לפתוח בשבת.

אלי אלאלוף: אם בעלי העסק חוזרים בתשובה או אינם מעוניינים לפתוח בשבת, מחייבים אותם למרות זאת לעשות את זה.

אלי אלאלוף: לכן הצעת החוק פה מבקשת להתיר את החובה הזאת ולאפשר לאנשים לא לפתוח בשבת גם אם החוזה המקורי קבע את זה.

אלי אלאלוף: האמת היא שזה פוגע בעסקים האחרים, לא רק בעסקים שסוגרים.

אלי אלאלוף: אם יתחילו לסגור מדי פעם עסק כזה או אחר במרכזים המסחריים, המרכז המסחרי מתחיל לאבד מייחודו והאטרקטיביות שלו, במיוחד בקשר למסעדות וכו'.

אלי אלאלוף: מצד שני, כולנו אוהבים את השבת ואוהבים לכבד אותה.

אלי אלאלוף: זו הדילמה שיש בפנינו.

אלי אלאלוף: הצעת החוק עברה ועדת שרים, אנחנו אמורים פה לאשר בקריאה שנייה ושלישית.

אלי אלאלוף: אני לא רואה, מהמעט שנכתב על התיקון, דברים מהותיים שיש צורך לתקן.

אלי אלאלוף: מישהו ירצה לפתוח או שמישהו ירצה להתייחס מהמשרדים?

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אייכלר, בבקשה.

ישראל אייכלר: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, קודם כול, אנחנו צריכים לדעת שהשבת זה לא רק עניין שמישהו החליט שזה משהו סוציאלי במשך שנים, שהעולם כולו קנה את הרעיון היהודי שהאדם הוא לא סוס, ואפילו לסוס ולחמור צריך לתת לנוח יום אחד בשבוע.

ישראל אייכלר: זה נכון, העולם קנה את זה.

ישראל אייכלר: אבל יהודים שמרו על השבת בגלל שכתוב בתורה "זכור את יום השבת לקודשו", ויהודים האמינו שהשבת היא מקור הברכה, ובמשך אלפי שנים יהודים לא פתחו את העסק שלהם בשבת בשוק כשכל החנויות האחרות היו פתוחות, ולא היה עולה על דעתו של היהודי ללכת לפתוח את החנות שלו, אם זה בארצות המזרח, אם זה באירופה ואם זה בכל הגלויות, למרות שהוא כאילו הפסיד, אבל הוא ידע שאין ברכה בכסף של שבת, ידעו את זה מתוך ניסיון.

ישראל אייכלר: לא היתה ברכה בכסף של שבת.

ישראל אייכלר: בימינו, במדינת ישראל, היה מובן מאליו שאי-אפשר לכפות על יהודי לא לשמור שבת.

ישראל אייכלר: ידענו וזה כבר קרה באיזה קניון.

ישראל אייכלר: איך קוראים לקניון של גינדי?

<קריאות: שרונה.

ישראל אייכלר: בשרונה חייבו אדם בגלל שהוא חתם – חייבו אותו לפתוח את העסק בשבת.

ישראל אייכלר: לכן החוק הוא מאוד-מאוד חשוב כדי להגן על זכותו של אדם לשמור על השבת ולא לחייב אותו, גם אם הוא חתם.

ישראל אייכלר: ואנחנו יודעים איך חותמים היום חוזים – אלפי מסמכים עוברים, ואפילו חותמים שקראו מה שכתוב שם, דבר שכולנו עושים בכל דירה ולא קוראים הכול.

ישראל אייכלר: צריך לדעת שחוזה כזה – איך זה נקרא במערכת המשפטית?

ישראל אייכלר: בלתי - - -

<איה דביר: כביל, אולי?

<ענת מימון: לא חוקי?

<ענת מימון: פסול?

ישראל אייכלר: כשיש חוזה.

<ענת מימון: נוגד את תקנת הציבור?

ישראל אייכלר: אין לך דבר שנוגד את תקנת הציבור מאשר לכפות על יהודי לחלל שבת.

ישראל אייכלר: לכן אני מאוד אשמח אם כבודו וכולנו נתמוך בזה פה אחד.

אלי אלאלוף: איך אנחנו מכבדים את הדתות האחרות?

<ענת מימון: יום המנוחה מוגדר לפי כל דת.

<ענת מימון: כלומר, אם בעל עסק לא רוצה שיכפו עליו בשישי, כי זה יום המנוחה שלו, או בראשון, אז זה גם יחול לגביו.

אלי אלאלוף: מישהו מהמשרדים הממשלתיים?

אלי אלאלוף: נציגת משרד הכלכלה שהגיעה עכשיו, יש לך מה להגיד על הצעת החוק?

אלי אלאלוף: את בעד או נגד?

אלי אלאלוף: את לא יכולה להיות נגד - - -

<נעמי הימיין רייש: בעד.

<אור רוזנמן: אני מהלשכה המשפטית במשרד העבודה והרווחה והשירותים החברתיים.

<אור רוזנמן: אנחנו מזכירים מה שאנחנו מזכירים פעמים רבות, החוק מבדיל בין האפשרות להעסיק עובדים ביום המנוחה שלהם לבין פתיחת החנויות.

<אור רוזנמן: העסקת העובדים מוסדרת בחוק שעות עבודה ומנוחה.

<אור רוזנמן: זו לא המטריה שבה אנחנו עוסקים פה.

<אור רוזנמן: פה אנחנו מדברים לגבי האפשרות לפתוח את החנות בשבת.

<אור רוזנמן: פתיחת חנויות בימי המנוחה מוסדרת בחוקי העזר העירוניים, לפי החלטתה של כל מועצה מקומית או מועצה אזורית, לפי הרשות המוניציפלית הרלוונטית.

<אור רוזנמן: ההנחה שלנו שאנחנו דנים במקומות שבהם הרשות המוניציפלית אפשרה לפתוח את בית העסק.

<אור רוזנמן: כלומר, במקומות שבהם הרשות המוניציפלית לא אפשרה לפתוח את בית העסק ויש איזה התניה בחוזה שמחייב לפתוח את בית העסק בניגוד לחוק העזר, מדובר בהתניה שהיא לא חוקית, היא סותרת את חוק העזר המקומי.

<אור רוזנמן: כמו שאני אומר, אנחנו מדברים פה רק על שאלה של פתיחת החנויות, כאשר ההגנה ניתנת לפי זהותו של בעל העסק.

<אור רוזנמן: פקודת סדרי שלטון ומשפט, סעיף 18(א), קובע שימי המנוחה בישראל הם בעיקרון שבת ומועדי ישראל, אולם לגבי אנשים שאינם יהודים, יחול לגביהם יום השבת שלהם, יום המנוחה שלהם והמועדים לפי דתם, לפי צו שהוציא השר, ואז ההגנה תחול לגבי הימים האלה, לגבי בעל בית עסק שהוא אינו יהודי.

אלי אלאלוף: תודה.

<איה דביר: בהמשך לדבריו של חברי, התוצאה היא שהאיסור של ההתניה שמוצע כאן יחול בשני מצבים, גם כשהחוזה איננו חוקי, כי חוק העזר המקומי אוסר על הפעלת בית העסק, אבל גם במקרים שבהם החוזה כן חוקי ומותר להפעיל את בית העסק והחוק הזה כעת יאסור את זה.

<איה דביר: זה לא רק התניה על מצבים שהחוזה עצמו איננו חוקי זה גם התניה שאוסרת אכיפה על חוזה שהוא כן חוקי.

<איה דביר: זה משהו שחשוב לחדד.

<איה דביר: ככלל זו פגיעה בחופש החוזים, שהיא פגיעה משמעותית מבחינת המשטר שלנו.

<איה דביר: אנחנו לא אומרים שזה בלתי אפשרי, אבל זה כן מעורר קושי משפטי שחשוב להניח על השולחן.

<איה דביר: כן ייתכן, אני כן מבקשת לחדד את זה – כן ייתכן מצב שבעל עסק שפותח במקום שמותר לפתוח בו את בית העסק ומפעיל את בית העסק בהיתר, או בהיתר עם עובדים יהודים, או בלי היתר אבל עם עובדים שאינם נחים בשבת, כי הם מוסלמים או נוצרים, או להפך, אם זה עסק נוצרי, אז עם יהודים שעובדים בימי ראשון – גם בעל עסק כזה לא יוכל לאכוף את התניה שלו, שזו פגיעה מאוד משמעותית בחופש החוזים.

ישראל אייכלר: האם יש בחוק משהו שנקרא "חופש החוזים"?

ישראל אייכלר: אני שומע מונח חדש.

<איה דביר: כן.

ישראל אייכלר: יש בחוק חופש החוזים?

<ענת מימון: חופש החוזים מגשים את העיקרון של חופש החוזים.

ישראל אייכלר: זה פרשנות.

ישראל אייכלר: אין מושג כזה "חופש חוזים".

ישראל אייכלר: יש הרבה התניות בחוזים בין בעל דירה שמשכיר למישהו בתנאים דרקוניים.

ישראל אייכלר: אין לו חופש חוזים.

<איה דביר: אני אחדד, תפיסת היסוד בשיטתנו המשפטית היא שכל אדם חופשי לעשות ככל העולה על רוחו, ובלבד שאין איסור שאוסר עליו לעשות את זה בחוק.

<איה דביר: בין היתר, אחד האלמנטים המרכזיים, שבאמצעותם אדם מגשים את החירות הזאת שלו, הוא החופש לכרות חוזה, להגיע להסכמות עם מישהו אחר, ואנחנו מצמצמים את החופש הזה בהוראה של חוק שאוסרת את זה.

<איה דביר: היה לי חשוב לחדד שאנחנו לא מגבילים את זה רק - - -

מיכאל מלכיאלי: בדיוק בשביל זה נועד החוק.

<איה דביר: אני רק מחדדת שזה לא רק במצבים - - -

ישראל אייכלר: רציתי לציין שיש עוד דברים שאסור לעשות בחוזים.

<איה דביר: אני כן מבקשת לחדד שזה לא קורה רק במצב שהחוזה איננו חוקי, הגבלת החוזים כאן חלה גם במקרים שהחוזה הוא חוקי ומופעל כדין ולא נעשה שום דבר שאינו תקין בידי אותו צד שדורש את הפעלת העסק בשבת.

אלי אלאלוף: עוד הבהרות מצד המשרדים הממשלתיים?

מיכאל מלכיאלי: אחרי שהחוק הזה יחוקק זה כן יהיה חוקי.

מיכאל מלכיאלי: זאת אומרת, שאתה עושה חוזה לא חוקי.

<איה דביר: לא.

<איה דביר: תתקן אותי היועצת המשפטית של הוועדה אם אני טועה, אבל החוק איננו קובע שאסור לפתוח את בית העסק בשבת.

<איה דביר: מה שהוא קובע רק שלא יהיה ניתן לאכוף ולבקש סעד בגין אי-פתיחת העסק - - -

עליזה לביא: בדיוק בעקבות המקרה שקרה.

עליזה לביא: בדיוק בשל כך נוצר החוק.

<ענת מימון: כלומר, אם שני צדדים מסכימים ביניהם ושני הצדדים כן רוצים לפתוח את העסק בשבת, וזה מותר על פי חוק העזר, הם רשאים לעשות את זה, ואין שום בעיה לפי החוק.

<ענת מימון: לא אוסרים על פתיחת עסק בשבת, בהנחה שזה מותר - - -

מיכאל מלכיאלי: לא שזה מותר - - -

<ענת מימון: החוק הזה לא אוסר את זה.

אלי אלאלוף: אפשר לעבור לקריאה?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ענת מימון: חוק הגנה על בתי עסק (ימי המנוחה), התשע"ז–2017 זה מה שהדגשנו – כל אדם לפי דתו – יום המנוחה הוא היום שהדת נותנת לו.

<ענת מימון: זה תוספת מהקריאה הראשונה.

<ענת מימון: הבהרנו מה הוא אותו חוזה שאי-אפשר לאכוף.

<ענת מימון: זה אומר שהכוונה, חוזה להפעלת עסק במתחם מסוים או במרכז קניות.

<ענת מימון: הכוונה היא רק על החוזים האלה שאנחנו רוצים להחיל עליהם את החוק.

<ענת מימון: גם פה יש חידוד שמבה

<ענת מימון: יר שיום המנוחה נבחן לפי בעל בית העסק.

<ענת מימון: לא לפי הצד השני שהוא בעל המתחם, אלא לפי מי שיש לו עסק שאותו הוא צריך להפעיל בשבת.

<ענת מימון: בסעיף 3, פה אני משנה טיפה את הנוסח.

<ענת מימון: כלומר, אותו בעל מתחם לא יוכל לבטל את החוזה או לבקש פיצויים מוסכמים, אם ההפרה היא העובדה שאותו בעל בית עסק לא פתח את העסק בשבת.

<ענת מימון: כלומר, לא ניתן לתבוע פיצויים בגין אי-פתיחת העסק בשבת וגם לא לבטל את החוזה.

<ענת מימון: כלומר, החוק צופה פני עתיד.

<ענת מימון: אנחנו מחילים אותו רק על חוזים שנחתמים מכאן ולהבא.

אלי אלאלוף: מי שהיום נמצא במתחם, ויש לו חוזה, זה לא תופס.

עליזה לביא: לא רטרואקטיבי.

<ענת מימון: נכון.

<ענת מימון: מי שכבר על חוזה, וזה המשטר החוקי שהיה קיים לגביו - - -

אלי אלאלוף: לגבי מישהו שחזר בתשובה והתחרט?

עליזה לביא: זה החוק שלי.

<ענת מימון: הוא יצטרך לפתוח חוזה ולבקש התניות מחדש.

אלי אלאלוף: מראש הוא צריך להודיע שהוא לא יפתח בימי המנוחה.

<ענת מימון: ההנחה היא שחוזים כאלה מתחדשים בכל כמה שנים, ואז באמת החוק כבר יחול על החידוש של אותם חוזים.

אלי אלאלוף: המשכיר לא יהיה חייב להשכיר לו את הנכס.

<ענת מימון: נכון.

<ענת מימון: יש סיכוי שהחוק הזה מלכתחילה יפגע בבתי העסק של אנשים שלא פותחים בשבת, כי מלכתחילה יהיה חשש להתקשר אתם בחוזים כאלה.

<ענת מימון: זה משהו שדיברנו עליו גם לקראת הקריאה הראשונה.

<ענת מימון: יכול להיות באמת שיהיה פה אפקט הפוך.

עליזה לביא: עד אז כולם יחזרו בתשובה.

ישראל אייכלר: בסעיף 3, אני רוצה להבין, מה זה "שאינו בית העסק"?

ישראל אייכלר: הוצאת את זה?

<ענת מימון: כן.

<ענת מימון: מי שלא יכול לבטל או לתבוע פיצויים זה בעל המתחם.

<ענת מימון: כלומר, בעל בית העסק כן יכול לתבוע פיצויים אם פתאום יש בעיה מבחינת פתיחת העסק בשבת.

<ענת מימון: כלומר, הוא רוצה לפתוח את העסק שלו בשבת ופתאום בעל המתחם לא פותח את החניון בשבת או משהו כזה.

<ענת מימון: הכוונה שאנחנו נותנים הגנה רק על העסק, אנחנו לא נותנים הגנה לבעל המתחם.

ישראל אייכלר: אם מישהו יקים חברה שזה בית העסק, והוא באמת לא יכול לתבוע, אבל בית העסק כן יכול לתבוע.

<ענת מימון: הכוונה מבחינת שני הצדדים בחוזה שהצד - - -

ישראל אייכלר: שיהיה ברור, שלא תהיה אי הבנה.

<ענת מימון: נבדוק אם צריך להבהיר את זה מבחינה ניסוחית.

ישראל אייכלר: בוודאי.

ישראל אייכלר: כשאני קורא פשוט, אני יכול להגיד שאני לא תובע אותך, כי אסור לי, אבל בית העסק שלי תובע אותך.

<ענת מימון: אנחנו נבהיר את זה.

<ענת מימון: הכוונה היא שבחוזה הזה בין שני הצדדים, הצד שמנוע מלתבוע פיצויים או לבקש את הביטול זה הצד שהוא בעל המתחם.

אלי אלאלוף: אם למשל המשכיר משכיר את החניון של בית העסק והוא מנטרל את כל המרכז המסחרי?

<ענת מימון: בעל בית העסק כן זכאי לתבוע פיצויים במקרה הזה, כי ממנו לא מנעו את התרופות האלה.

אלי אלאלוף: אולי נעשה שזה יהיה בית עסק ספציפי ולא בית עסק שנותן שירות לכל המתחם, כי אחרת הוא מנטרל את כל המתחם בבת אחת.

אלי אלאלוף: הוא משכיר את החניון, ואז אין חניון בשבת, אז כל העסקים נסגרים אוטומטית או נפגעים אוטומטית.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לעשות משהו שיהיה ספציפי.

אלי אלאלוף: עסקים ספציפיים, מסעדה, מה שהוא רוצה, אבל לא שירותים לכל המרכז.

ישראל אייכלר: בכל בית משפט יש מושג שנקרא "מתחם הסבירות", כשמישהו שוכר חניון וסוגר את זה, זה לא סביר.

אלי אלאלוף: בוא נמנע מהם בחוק.

ישראל אייכלר: אם אתה מצמצם את זה, אתה מנטרל את החוק.

אלי אלאלוף: אתה אומר: עסק שהוא חלק מעסק ולא עסק שנותן שירות לכל המתחם.

ישראל אייכלר: כל חנות נותנת שירות לכולם.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: היא מוכרת את העגבניות שלה, וזהו.

אלי אלאלוף: לעומת זאת, מי שמחזיק את מרכז הספורט שם - - -

<איה דביר: הוא מעמיק את הפגיעה.

<איה דביר: ההצעה מופיעה, כבוד היושב-ראש, על דעת משרד המשפטים, כיוון שזה מתמקד לא בשירות שכובל עוד חוזים אחרים שהם לא חוזים שהוא צד להם.

אלי אלאלוף: כדאי להוסיף את התיקון הזה.

<ענת מימון: השאלה אם יש דרך להגדיר את זה, את החוזים האלה שהם משפיעים על כלל בתי העסק באתו מתחם.

מיכאל מלכיאלי: ואז כן תחייב אותו לפתוח גם בשבת?

<איה דביר: זו שאלה פרשנית קצת, כי למשל אפשר לחשוב על סוּפרים - - -

מיכאל מלכיאלי: תגיד לו שהוא כבעל עסק כן יפתח את החניון בשבת?

אלי אלאלוף: אמרנו שלא נתערב לבעל העסק.

אלי אלאלוף: הוא עושה מה שהוא רוצה, בתנאי שזה לפי החוק העירוני וכו'.

אלי אלאלוף: ברגע שאתה אומר: פתאום לא בא לי לעבוד בשבת, וטוב לך וטוב לעם ישראל, אתה לא צריך לשתק את המדינה.

<איה דביר: אולי אפשר לדבר על עסקים שלא ניתן להפעיל את המתחם בלי פעילותם, שזה המאפיין שאתה מתאר, אותם עסקים שהפעלת המתחם בלעדיהם אינה אפשרית או קשה מאוד, כמו חניון בשונה מסופר שאולי הוא מוקד שמרכז קהל לקוחות שמגיע, אבל המתחם - - -

אלי אלאלוף: זה לא מפריע.

אלי אלאלוף: כל עוד שהוא מתחם שמשרת את עצמו ואת האוכלוסייה שלו, אם הוא רוצה לסגור, שיסגור, זה שיקול דעת אישי, אבל לא כשאתה משתק מערכת שלמה.

אלי אלאלוף: היו לי הרבה שיחות עם גואטה, אני לא חושב שאני סותר את דבריו וכוונתו.

ישראל אייכלר: היושב-ראש, השאלה המשפטית היא איך אתה מגביל.

ישראל אייכלר: על כל חנות הוא יכול להגיד: זה משבית לי את העסק, זה מקלקל לי את הקליינטורה.

ישראל אייכלר: זה מה שהם טענו, שאם יהיו חנויות סגורות, אנשים לא יבואו.

אלי אלאלוף: אני בעד למצוא ניסוח, לנסח מה סוג הדברים.

אלי אלאלוף: אני בעד לכתוב חניון ואזורים שמשרתים את כולם.

אלי אלאלוף: תאר לך שחברת חשמל תחליט להפסיק את החשמל בשבת.

<אור רוזנמן: משרד הכלכלה הציע "עסק שנותן שירות למתחם".

<ענת מימון: "למעט חוזה להפעלת בית עסק שנותן שירות", אולי אפשר להגיד "חיוני להפעלת המתחם".

<אור רוזנמן: זה פרשני קצת.

מיכאל מלכיאלי: ואז יאמרו שגם טרמפולינות באזור, זה גם נותן שירות חיוני למקום.

<ענת מימון: זה שירות למתחם.

<ענת מימון: זה לא שירות בתוך המתחם, זה שירות לצורך הפעלת המתחם.

מיכאל מלכיאלי: אולי לפרט.

מיכאל מלכיאלי: למה להשאיר פתוח?

<ענת מימון: רק חניון?

<ענת מימון: השאלה אם אנחנו לא מפספסים פה בתי עסק נוספים.

<איה דביר: אבטחה למשל.

<ענת מימון: אבטחה - - -

<אור רוזנמן: ניקיון, חשמל.

מיכאל מלכיאלי: מה זה חשמל?

מיכאל מלכיאלי: זה איש תחזוקה?

<ענת מימון: חברת אחזקה של המתחם.

ישראל אייכלר: מדובר פה על בית עסק, לא חברת אחזקה.

ישראל אייכלר: אני חושב שבית עסק זה מאוד ברור.

ישראל אייכלר: בית עסק זה לא חברת חשמל, זה לא שירותי ניקיון, זה לא חניון.

ישראל אייכלר: אגב, אם ייתנו חניה חינם, זה לא רע - - -

<ענת מימון: אם הוא יסגור את החניון - - -

<שמעון גיגי: אני יועץ החקיקה של חבר הכנסת גואטה.

<שמעון גיגי: אפשר להגיד בהקשר הזה שבמהלך הדיונים על הנוסח המדויק של הצעת החוק היתה הסכמה שהחוק הזה בא למעשה להגן על עסקים קטנים, בהתחלה גם דיברנו על אפשרות להגדיר את בית העסק.

<שמעון גיגי: במקרה של חניון אני חושב שאפשר להגדיר שעסק עד 1,000 או 2,000 מ', אני לא יודע, צריך לחשוב על הגודל הספציפי שאנחנו רוצים - - -

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: אל תיכנס לזה, זה ברוך.

ישראל אייכלר: אפשר למעט חניון?

<ענת מימון: אפשר להגיד "למעט חוזה להפעלת בית עסק שנותן שירות למתחם".

ישראל אייכלר: אם לא תגדירי חניון, זה יהיה שירותי ניקיון וחשמל.

<ענת מימון: יש לנו פה גם העובדה שזה צריך להיות בית עסק וגם העובדה שהוא נותן שירות למתחם, ולכן זה מצמצם את זה בצורה כזאת שהדוגמה היחידה שאני חושבת עליה זה חניון.

ישראל אייכלר: כמו שאמרת, "חיוני להפעלת המתחם".

<ענת מימון: שירות למתחם, כמו שהציע - - -

ישראל אייכלר: את הצעת "חיוני", ואני חושב שצריך להגדיר את זה חיוני, כי אם לא חיוני, הוא יגיד שהוא צריך את זה בשביל - - -

<אור רוזנמן: השאלה אם חניון נחשב חיוני.

<אור רוזנמן: אפשר להגיד שהמתחם פועל גם בלי החניון.

<ענת מימון: אם יש חניון נוסף תגידו שזה לא חיוני, אם אין חניון - - -

ישראל אייכלר: אם זה לא חיוני, לא צריך לכפות.

ישראל אייכלר: מדובר פה בכפייה על - - -

אלי אלאלוף: חבר הכנסת גואטה – ניתן לך את המצב שהיה בשרונה – זה מה שהביא אותו לזה.

אלי אלאלוף: תארו לכם שבשרונה פתאום אתם סוגרים את החניון, אתם הורגים את הכול.

אלי אלאלוף: אני לא מגיע לשרונה בשבת, אל תדאגו, אני באר-שבעי.

<איה דביר: ניקיון ואבטחה זה על אותו משקל.

אלי אלאלוף: אני חושב שההגדרה שלך של עסקים או שירותים שאינם בית עסק קטן.

מיכאל מלכיאלי: למה לא לכתוב מפורש במקום שבלעדיהם אי-אפשר להפעיל את העסק?

אלי אלאלוף: יגידו לך: אי-אפשר לא להפעיל את הסופרמרקט - - -

מיכאל מלכיאלי: בלי חניה?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: יגידו שאם אתה תסגור לי את הסופרמרקט, אתה סוגר את כל המתחם, כי זה הכי אטרקטיבי.

אלי אלאלוף: אנחנו אומרים "עסקים", ברגע שאומרים - - -

<ענת מימון: שירות למתחם.

<איה דביר: משרת את המתחם.

<איה דביר: הסופר לא משרת את המתחם.

<איה דביר: יכול להיות שהוא מקרין על ההצלחה הכלכלית של חנויות אחרות, אבל הוא לא מעניק שירות למתחם בשונה מחניון, ניקיון.

<רועי לחמנוביץ: אני מנכ"ל קואליציה שבת שוויון.

<רועי לחמנוביץ: אני מבקש רק לשאול בהקשר של הניסוח הזה.

<רועי לחמנוביץ: אחר-כך כשית

<רועי לחמנוביץ: מודדו החברות כדי להפעיל או את שירותי החניון או את שירותי הניקיון, אז יופיע להם סעיף בתנאי המכרז, הנ"ל מחויבים להעניק שירות בשבת?

<אור רוזנמן: זה גם היום.

<ענת מימון: לא.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: למה לא?

<ענת מימון: אם אנחנו ממעטים עכשיו, זה לא יחול.

מירב בן ארי: מה הבעיה?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין.

מירב בן ארי: אם אתה בא לעסק שמראש פותח בשבת, אתה צריך לדעת את המחויבויות שלך במכרז.

<רועי לחמנוביץ: צריך לדעת להגדיר עד הסוף, כי אז אין הזדמנות שווה.

מירב בן ארי: מה זה "הזדמנות שווה"?

מירב בן ארי: אתה הולך מראש למכרז למקום שפתוח בשבת.

מירב בן ארי: אתה לא רוצה, אל תלך למכרז בכלל.

מירב בן ארי: אתה גם ניגש למכרז וגם אומר אחרי זה שלא מתאימים לך תנאי המכרז?

<רועי לחמנוביץ: לא אמרתי שאני ניגש למכרז ואני אומר שזה לא מתאים לי.

<רועי לחמנוביץ: אני אומר שברגע שאני פותח את האופציה לכל נותני השירות, צריך לחשוב על העובדה שאני לא מאפשר התמודדות שווה לאלה - - -

מירב בן ארי: שמה?

מירב בן ארי: שומרי שבת?

מירב בן ארי: מראש אל תגיש למכרז לקניון ארנה בהרצליה או לשרונה אם אתה שומר שבת.

<רועי לחמנוביץ: האם אני יכול להגדיר חלופה אחרת שבה מראש כן יהיה - - -

מירב בן ארי: איזו חלופה?

מירב בן ארי: או שאתה שומר שבת, או שאתה לא שומר שבת.

מירב בן ארי: זה או שחור או לבן.

מירב בן ארי: פה אין אפור.

מירב בן ארי: זה לא שאתה נוסע בשבת ושומר שבת.

מירב בן ארי: אם אתה שומר שבת, מה הסיבה שלך לגשת למכרז למקום כמו שרונה, כמו קניון ארנה, כמו שבעת הכוכבים?

<רועי לחמנוביץ: יש לי מצבת עובדים שעל-פי שעות עבודה ומנוחה כן יכולים לעבוד בשבת.

מירב בן ארי: אתה כבעל עסק, אתה שומר שבת.

מירב בן ארי: אתה רואה אותו ניגש למכרז - - -

אלי אלאלוף: ההערה שלך לא מביאה לנו פתרון.

<רועי לחמנוביץ: אני יודע שהיא לא מביאה פתרון.

<רועי לחמנוביץ: אם היא היתה מביאה פתרון, לא הייתי מעיר.

<רועי לחמנוביץ: היא שמה שאלה.

<רועי לחמנוביץ: זאת מטרת ההערה.

<רועי לחמנוביץ: ברור לי שההערה לא מביאה פתרון, ניסיתי לשים סימן שאלה.

אלי אלאלוף: יש הבדל בין עסק מסחרי לשירותים של בניין?

<ענת מימון: לכן אמרנו ש"שירות למתחם" זה מוציא לדעתנו מבחינת הניסוח עסקים מסחריים, רק עסקים שבאמת נותנים שירות להפעלת המתחם.

ישראל אייכלר: שירות להפעלת המתחם.

<ענת מימון: אני רק אעיר לגבי העסקים האלה שהמצב שיחול - - -

ישראל אייכלר: רועי, יש לך גם תשובות או רק שאלות?

ישראל אייכלר: מה התשובה שלך?

ישראל אייכלר: שירות להפעלת המתחם מקובל עליך?

<רועי לחמנוביץ: זה כבר נשמע יותר טוב מאשר - - -

<ענת מימון: העסקים האלה שמיעטנו אותם, יחול לגביהם המצב החוקי שחל היום.

אלי אלאלוף: זה מישהו שמחליט לא לפתוח את העסק שלו ולא משהו לשירות כללי למתחם.

אלי אלאלוף: אני חושב שמצאתם נוסחה.

<ענת מימון: למעשה אני כותבת בהגדרה "חוזה בין בעל בית עסק לבין אדם שעניינו הפעלת בית עסק במתחם שבבעלותו או בניהולו של אותו אדם, למעט חוזה להפעלת עסק שנותן שירות להפעלת המתחם".

אלי אלאלוף: נציג השלטון המקומי יצא.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותו.

<יוסי אוחנה: אני פה.

אלי אלאלוף: השלטון המקומי מסכים?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<יוסי אוחנה: אני מטעם המרכז לשלטון מקומי.

<יוסי אוחנה: במתכונתה של הצעת החוק, לרבות השינויים ששמעתי פה, אנחנו כרגע לא מתנגדים להצעת החוק.

אלי אלאלוף: תודה.

מיכאל מלכיאלי: חבר הכנסת גואטה נמצא כאן בבניין.

מיכאל מלכיאלי: הוא רוצה להגיע.

מיכאל מלכיאלי: חשוב לו להוסיף משהו.

ישראל אייכלר: למה למעט עסק שנותן שירות להפעלת המתחם?

<ענת מימון: כי אנחנו בתוך הגדרת חוזה.

<ענת מימון: כל החוק הזה מדבר על חוזים, איזה חוזה אפשר לאכוף ואיזה לא.

ישראל אייכלר: "למעט חוזה שנותן שירות של נותן שירות להפעלת המתחם".

<ענת מימון: עניינו מתן שירות להפעלת המתחם.

<ענת מימון: אפשר.

<אור רוזנמן: בהנחה שיש לנו בית עסק שעושה את שני הדברים, זאת אומרת, הוא גם נותן שירות למתחם והוא גם במקביל נותן שירות חיצוני, ההגנה צריכה לחול לגבי החוזה של המתחם.

<אור רוזנמן: מה שהוא נותן שירותים לחברה הפתוחה, יכול להיות שאת הסניף הזה הוא רוצה לסגור, ולכן אנחנו חושבים שנכון יותר לצמצם את זה לחוזה ולא להגדרה של בעל העסק.

<ענת מימון: אפשר להגיד "חוזה שעניינו מתן שירות להפעלת המתחם".

<אור רוזנמן: כן, שזה יחול על החוזה.

ישראל אייכלר: הנוסח יותר ברור.

ישראל אייכלר: אני לא יודע אם אנחנו מסכימים לזה, אבל זה ברור.

ישראל אייכלר: עד עכשיו היה טשטוש בסיפור הזה.

ישראל אייכלר: מה זה "לא זכאי לאכיפת תניה כאמור"?

ישראל אייכלר: מה זו המילה "תניה"?

<ענת מימון: הסעיף בחוזה שמתייחס לנושא של הפעלת העסק בשבת.

ישראל אייכלר: זה התנאי.

<ענת מימון: בדיוק.

<ענת מימון: אם פתאום אני לא משלמת את דמי השכירות, ברור שאפשר לאכוף, אבל האכיפה לא מתייחסת רק לנושא של הפעלת העסק בשבת.

<ענת מימון: זה העניין הספציפי בתוך החוזה.

ישראל אייכלר: ב"אבן שושן" יש מילה תניה?

מירב בן ארי: תניה זה תנאי.

מירב בן ארי: בשנה א' אתה לומד כל מיני מילים שהן אותו דבר, אבל - - -

<ענת מימון: אנחנו עוברים נסחית אחר-כך.

מיכאל מלכיאלי: למה החוק לא יכול לחול רטרואקטיבית?

<ענת מימון: זה שינוי של מצב משפטי קיים.

<ענת מימון: יכול להיות שבעלי מתחמים החליטו לאיזה חוזים הם רוצים להיכנס.

<ענת מימון: להחיל מצב משפטי חדש על משהו שכבר נחתם זה מאוד-מאוד בעייתי.

<ענת מימון: חקיקה רטרואקטיבית היא בעייתית.

ישראל אייכלר: משפטית אפשר לעשות מכרז שמוציא שליש מהציבור מאפשרות לגשת למכרז הזה?

ישראל אייכלר: יש ציבור שומרי שבת, אפשר לעשות מכרז שאומר לאנשים דתיים, שומרי שבת, אתם לא יכולים לשכור עסק פה?

<אור רוזנמן: מכרז צריך לכלול תנאים מהותיים לשירות.

<אור רוזנמן: ככל שאנשים מסוימים או גופים מסוימים לא מסוגלים לעמוד בתנאים המהותיים, אז כן.

<אור רוזנמן: אי-אפשר להוציא מכרז שאומר לך שאתה חייב לעבוד בשבת, אבל אם מהותית זה חלק מהשירות שנדרש, אז זה חלק מהמכרז.

ישראל אייכלר: למשל אתה עובד במשרד המשפטים.

ישראל אייכלר: יבוא משרד המשפטים ויגיד לך: אתה שומר שבת, אנחנו צריכים בשבת משמרת בכל שבוע בשביל צרכים משפטיים.

ישראל אייכלר: מה תעשה?

<אור רוזנמן: אנחנו לא מדברים על מטריה של עובדים, כי עובדים מוגנים בחוק שעות עבודה ומנוחה.

<אור רוזנמן: אנחנו מדברים פה על עסקים.

ישראל אייכלר: למה שלא יהיה לבעלי עסק הזכויות האלה שיש לעובד?

<אור רוזנמן: בעל עסק יכול לצורך העניין להיות שומר שבת, יכול להפעיל את חנותו באמצעות אחר, בשותפות עם מי שאינו יהודי וכו'.

ישראל אייכלר: אם הדת שלו אוסרת את זה?

ישראל אייכלר: למשל הדת שלי אוסרת להפעיל חמור או סוס, או למען ינוח שורך ועבדך וחמורך.

אלי אלאלוף: הדת שלך שונה משלנו?

ישראל אייכלר: הוא אמר.

ישראל אייכלר: איך ניסחת את זה?

ישראל אייכלר: שאלתי על הנוסח שלו.

ישראל אייכלר: הוא אמר שיש זכויות עובדים, אי-אפשר לכפות על עובד לעבוד, אבל על בית עסק לא.

ישראל אייכלר: שאלתי למה בית עסק לא, אז הוא אומר שבית עסק אפשר להפעיל על-ידי אחר.

ישראל אייכלר: אמרתי שלפי הדת שלי אסור להפעיל גם על-ידי אחר.

אלי אלאלוף: בפולין השתמשו במושג דת?

ישראל אייכלר: ודאי.

אלי אלאלוף: במרוקו לא ידענו מה זה דת.

אלי אלאלוף: היינו יהודים.

ישראל אייכלר: אתה צודק, הפרידו בין היהודים לדת.

אלי אלאלוף: ברגע שהפרידו הסתבכנו.

אלי אלאלוף: כולנו יהודים.

ישראל אייכלר: לא צריך להפריד בין היהודי לדת.

ישראל אייכלר: זה מה שהבין בן-גוריון.

ישראל אייכלר: או, המשיח הגיע...

אלי אלאלוף: אנחנו באמצע דיון על דת והלכה יהודית.

אלי אלאלוף: האם השתמשנו בחוץ לארץ במושג דת?

יגאל גואטה: לא היה איפכא מסתברא.

אלי אלאלוף: אתה מוכן להרים את היד?

יגאל גואטה: אני נגד כולכם?

מירב בן ארי: אפשר להצביע בעד החוק שלך?

מירב בן ארי: כבר ישבנו על החמור - - -

ישראל אייכלר: אני אעדכן את הרב גואטה במשפט אחד.

ישראל אייכלר: הוסיפו פה: "למעט חוזה להפעלת עסק שנותן שירות להפעלת המתחם".

יגאל גואטה: אפשר להרחיב עוד יותר, לא אכפת לי.

<ענת מימון: אתה מחריג מההגנה של החוק.

יגאל גואטה: חשבתי על זה כבר בדרך, כשאמרו לי שהועלתה ההצעה הזאת על-ידי היושב-ראש, למעט עסק שבסגירתו גורם לסגירת כל המתחם.

מירב בן ארי: הצענו לך משהו יותר טוב.

יגאל גואטה: יותר טוב, אז בסדר.

אלי אלאלוף: הזכרתי מה הביא אותך להצעת החוק, זה שחייבו יהודי במתחם שרונה לפתוח בשבת - - -

יגאל גואטה: נכון.

יגאל גואטה: יהודי חילוני, שקוראים לו עופר - - -

אלי אלאלוף: כיבדנו את ההצעה שלך.

יגאל גואטה: תודה רבה.

יגאל גואטה: אני מודה לכם.

אלי אלאלוף: תיקנו במה שכתבנו.

יגאל גואטה: אפשר להוסיף עוד סעיף להצעה הזאת, שחברי כנסת יוכלו לנסוע בתחבורה ציבורית?

אלי אלאלוף: בשבת?

יגאל גואטה: לא, ביום חול.

<ענת כהן שמואל: בנתיב של התחבורה הציבורית?

יגאל גואטה: בנתיב של תחבורה ציבורית.

מירב בן ארי: אתה רוצה להקים עלינו את כל עם ישראל?

ישראל אייכלר: יעשו לך חקירות על טובות הנאה שקיבלת.

אלי אלאלוף: הנושא הזה בוועדת הכלכלה.

אלי אלאלוף: אנחנו הולכים להצביע.

אלי אלאלוף: מי בעד?

אלי אלאלוף: בעד רוב.

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: ישראל, אתה נמנע?

אלי אלאלוף: בעד – רוב

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

ישראל אייכלר: אני נמנע בגלל האפשרות למנוע מבן-אדם שיוכל לעשות חוזה מבלי שהוא יצטרך להפעיל שירות של הפעלת המתחם.

ישראל אייכלר: לכן אני נמנע.

יגאל גואטה: מה?

אלי אלאלוף: עכשיו גמרנו.

יגאל גואטה: רק להבין מה הוא אומר.

ישראל אייכלר: מיעטו פה אדם שעושה עסק להפעלת המתחם.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אדם שמפעיל חניון וכל זה, אז אני לא יכול לתמוך בזה.

יגאל גואטה: אז איך תמכת עד עכשיו, כשלא היה בכלל החוק הזה?

ישראל אייכלר: לא תמכתי.

ישראל אייכלר: חתמתי לך על החוק.

ישראל אייכלר: מה אתה רוצה?

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הישיבה.

אלי אלאלוף: נעולה.