ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 597, 2017-01-02 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מקדם בברכה את נגידת בנק ישראל ד"ר קרנית פלוג, שתציג גם את התקציב וגם סקירה כלכלית על מה שקורה בארץ שלנו.

משה גפני: שמעתי השבוע שאתם אומרים, שאם יימשכו מכירות הדירות הללו שיש היום, אז המחיר ירד.

משה גפני: פעם ראשונה אני שומע בנושא של הדירות אמירה אופטימית של בנק ישראל.

משה גפני: זה גורם לאופטימית, על אף שהשאלה באמת היא שאלה קשה בנושא של הדירות לזוגות צעירים, למשפחות.

משה גפני: זה הפך להיות בעיה מאוד מאוד קשה של החברה בישראל.

משה גפני: גם אם יש ניצנים של התגברות על עליית מחירים, ולנסות לייצב את המשק באיזושהי צורה, ובאמת במצב יותר טוב מאשר היה בעבר, עם הדירות אנחנו לא רואים אופטימיות.

משה גפני: ולכן יהיה מאוד חשוב לשמוע אותך בין היתר גם בעניין הזה.

משה גפני: יש לנו הרבה בעיות עם הנושא הזה של הבנק.

משה גפני: גם מעניין לעניין באותו עניין בנושא של הדירות, עם נכי צה"ל, עם נכים בכלל.

משה גפני: דיברנו על העניין הזה, עדיין אין פתרון.

משה גפני: לא בטוח שהפתרון הוא בבנק ישראל, אני מניח שהפתרון הוא בממשלה, אבל הנושא הזה שאין לו פתרון הוא כתם על החברה הישראלית.

משה גפני: נכי צה"ל ונכים בכלל שאינם יכולים לעשות ביטוח, מכיוון שבחברות הביטוח לא עושים להם ביטוח, ומכיוון שלא עושים להם ביטוח הם גם לא מקבלים משכנתאות, כאילו החברה עומדת מהצד ונותנת להם להתמודד ללא יכולת להתגבר על הבעיה הזאת, נכים בכלל ונכי צה"ל בפרט.

משה גפני: נדבר גם על העניין הזה.

משה גפני: אבל בכל מקרה אאפשר קודם כול את הבמה לרשותך כדי שתציגי את הדברים.

משה גפני: אבל לפני זה, הצעה לסדר?

משה גפני: כן, איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, וגם אני מקדם בברכה את הנגידה, הכנסת אמורה לדון השבוע בהשלמת המהלך של תיקון 27.

איתן ברושי: ובתוך זה יש גם מרכיב של מחיר המים.

איתן ברושי: ועדת הכספים, אינני יודע אם על דעתך, היושב-ראש, לא שותפה.

משה גפני: לא.

איתן ברושי: לא שותפה למהלך, ואני מבקש שתתערב.

משה גפני: טוב.

איתן ברושי: משום שמדובר פה במחיר המים גם לצרכנים הביתיים, וכתוצאה מהחלטה לפי דעתי שגויה, גם מחיר המים לחקלאות ולחקלאים.

משה גפני: זה בוועדה משותפת של - - -

איתן ברושי: זה בוועדה משותפת של כלכלה ופנים.

איתן ברושי: ועדת הכספים לא קיימת.

איתן ברושי: יש מוסד שנקרא רשות המים, ובגלל שזה רק הצעה לסדר, אני לא יכול להאריך, אני רק אומר שקורה פה דבר לא נכון, שגורם לפי דעתי לעיוות ולנזק גדול, מאחר שהדיון הזה עכשיו הוא לא על המים ולא על החקלאות, הוא רק על התנהלות הוועדה.

משה גפני: אני הולך לדבר עם יושב-ראש הוועדה.

איתן ברושי: אני מבקש שההתערבות תהיה מיידית, אחרת יש פה, לפי דעתי, משבר גדול.

עודד פורר: אני רוצה להוסיף, אדוני, בהצעה לסדר הזו, גם כן כהצעה לסדר.

עודד פורר: התיקון 27 שעליו מדברים, בתוכו יש חקיקה שיש בה סמכויות לוועדת הכספים לקבוע את מחיר היטל ההפקה של המים.

עודד פורר: הסמכויות האלה הולכות להילקח ולהינתן לפקידות או לאיזשהו מנגנון אחר לא בכנסת.

עודד פורר: מה שקורה זה מוציאים מוועדת הכספים, בלי שוועדת הכספים בכלל חלק מהדיון על העניין הזה.

עודד פורר: ברור לחלוטין שהמהלך הזה יוביל לייקור מחירי המים.

עודד פורר: זה קרה בכל פעם שעשו והוציאו מהידיים של הכנסת את היכולות האלה.

עודד פורר: אנחנו נמצא עם ייקור מחירי המים לחקלאות שיתגלגלו לצרכנים, ובסוף גם לצרכנים.

משה גפני: טוב, תודה רבה.

משה גפני: הנגידה ד"ר קרנית פלוג, בבקשה.

קרנית פלוג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

קרנית פלוג: שלום לכולם.

קרנית פלוג: אפתח בסקירה מקרו-כלכלית על מצב המשק, אם הדבר הזה יעבוד.

משה גפני: עובד?

קרנית פלוג: לא.

חיים ילין: אולי צריך לעבור עוד חדר?

חיים ילין: בסוף נמצא את החדר שאפשר - - -

מיקי רוזנטל: יש לנו את זה גם לפנינו בנייר.

משה גפני: יש לנו את זה, כן.

קרנית פלוג: אוקיי.

קרנית פלוג: אם יש את זה לפניכם אז - - -

מיקי רוזנטל: בתקציב תוסיף להם כמה שקלים שייקנו איזה מחשב.

קרנית פלוג: תודה רבה.

קרנית פלוג: אוקיי, אז אתחיל עם התייחסות למצב המקרו-כלכלי, אחר כך אדבר קצת על המדיניות המוניטרית.

קרנית פלוג: אחר כך אני רוצה להתייחס בצורה קצת יותר נרחבת לתמונת מצב כלכלית חברתית, הסתכלות קצת יותר ארוכת טווח.

קרנית פלוג: ואחר כך אני רוצה לומר כמה מילים על המערכת הפיננסית.

קרנית פלוג: אז נתחיל עם המצב המקרו-כלכלי, ואני בשקופית 4.

קרנית פלוג: אז כפי שאפשר לראות, המשק הישראלי – יש לזה עכשיו חיים משלו, אז הוא גם זז לבד.

מיקי רוזנטל: זה צמיחה.

קרנית פלוג: זה אני לא בטוחה שהייתי מגדירה את זה.

מיקי רוזנטל: כן, אני יודע.

קרנית פלוג: אז כמו שאפשר לראות, מחזור העסקים בישראל מאוד מתואם עם זה של הכלכלה הגלובלית.

קרנית פלוג: אגב, הקו הכחול זה הצמיחה בישראל, האדום זה המדיניות המפותחות, הירוק זה המתפתחות.

עודד פורר: יש אפשרות לראות גם מה הייתה התחזית בכל שנה, בהשוואה למה שקרה בפועל?

קרנית פלוג: יש אפשרות, רק אין לי את זה כאן.

קרנית פלוג: אני יכולה להגיד שהצמיחה בדיעבד העולמית יותר איטית.

קרנית פלוג: ובאופן כללי ראינו די הרבה עדכונים כלפי מטה בשנים האחרונות, של הצמיחה הגלובלית.

קרנית פלוג: אין לי פה את מה הייתה התחזית, היא השתנתה לאורך זמן.

עודד פורר: לא, על 2016, זה ככה - - -

קרנית פלוג: נבדוק מה הייתה התחזית - - -

עודד פורר: הייתה התחזית ומה הצמיחה בפועל.

קרנית פלוג: הצמיחה בפועל, לפי העדכון האחרון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה ב-2016, הייתה 3.8%.

קרנית פלוג: יותר גבוה ממה שהיה חזוי קודם לכן.

קרנית פלוג: מה שאפשר לראות כאן זה שהצמיחה אצלנו היא גבוהה יחסית, היא דומה לזאת של המדינות המתפתחות, אבל צריך להזכיר שהאוכלוסייה אצלנו גדלה מהר יותר, ומבחינת צמיחה לנפש אנחנו עם צמיחה שהיא בין הצמיחה במדינות המפותחות לזו שבמדינות המתפתחות.

יעל כהן-פארן: במדינות המתפתחות לוקחים ממוצע של כולם?

יעל כהן-פארן: זאת אומרת, סופרים ביחד את סין והודו את ה-Least Developed?

קרנית פלוג: כן.

קרנית פלוג: סופרים את המדינות המתפתחות וממצעים.

יעל כהן-פארן: כי יש עם פערים מאוד גדולים.

קרנית פלוג: בוודאי.

קרנית פלוג: אז מטבעם של ממוצעים זה שהם מכלילים קבוצה עם שונות.

קרנית פלוג: כמו שראינו, כלכלת ישראל מתפתחת בסך הכול יחד עם הכלכלה הגלובלית, והערוץ העיקרי שדרכו הפעילות הגלובלית משפיעה עלינו זה הערוץ של הסחר העולמי.

קרנית פלוג: באופן כללי, אחד מהקשרים האמפיריים הכי חזקים שאנחנו מכירים בין משתנים כלכליים זה מה קורה לייצוא שלנו ומה קורה לסחר העולמי, שהוא איזה פרוקסי לביקוש העולמי לייצוא.

קרנית פלוג: מה שאפשר לראות כאן זה שבשנתיים האחרונות הביצועים של הייצוא הישראלי הם נחותים מהגידול של הסחר העולמי, שהוא כשלעצמו גדל היום הרבה יותר - - -

איתן ברושי: שרגא ברוש אומר שלא מקימים פה מפעלים, רק מקימים בחוץ לארץ.

קרנית פלוג: אז זה מבטא בעצם את העובדה שהסחר בסחורות אצלנו, הייצוא שלנו של מוצרים, לא של שירותים, באמת גדל פחות מאשר הסחר העולמי בסחורות.

קרנית פלוג: לעומת זאת בשירותים, שהופכים להיות חלק הולך וגדל מהייצוא שלנו, הביצועים של ייצוא השירותים אצלנו הם יותר טובים מאשר הסחר העולמי בשירותים.

קרנית פלוג: זה קשור גם לשאלות של פריון, של השער חליפין וכו', אתייחס לזה בהמשך, אבל בהחלט הביצועים של הייצוא במוצרים אצלנו הם פחות טובים מאשר הביקוש הגלובלי.

קרנית פלוג: מצב שוק העבודה – אני צריכה פה עזרה.

משה גפני: מה שמוכיח שבאמת צריך להתנהל נורמלי, לא עם מחשבים כמו פעם.

משה גפני: אני רואה פה הכול ברור.

מיקי רוזנטל: הקשר הבין אישי הוא הרבה יותר סימפטי מאשר - - -

קרנית פלוג: אוקיי.

קרנית פלוג: אז אם אתם מסתכלים על שקופית מספר 6, אפשר לראות את המצרפים העיקריים של שוק העבודה.

קרנית פלוג: ומה שאפשר לראות באופן כללי זה ששיעור ההשתתפות בשוק העבודה גדל לאורך זמן, אוכלוסיות נכנסות לשוק העבודה.

קרנית פלוג: שוק העבודה מצליח לייצר מספיק מקומות עבודה, ואנחנו רואים גידול מתמשך בתעסוקה.

קרנית פלוג: ושיעור האבטלה, ופה אני מדברת על האוכלוסייה של גילאי 64-25 עומד על פחות מ-4%, שזה הישג מאוד גדול, או ביטוי לזה ששוק העבודה בסך הכול חזק.

עודד פורר: מה ההבדל בין השתתפות לתעסוקה?

קרנית פלוג: השתתפות זה מי שרוצה לעבוד.

קרנית פלוג: זה כולל את כל מי שעובד או מחפש עבודה באופן פעיל.

קרנית פלוג: תעסוקה זה מישהו שגם מועסק.

מיקי רוזנטל: יש כ-250,000 איש במדינת ישראל שמוגדרים – הם לא מסוגלים לעבוד בכלל, והם לא נספרים - - - הם לא עובדים אבל הם לא נספרים.

משה גפני: הצמיחה בשיעור האבטלה - - -

איתן ברושי: אבל זה לא מנחם, רמת השכר נמוכה.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: זה עדיין יותר מטוב ממה שהיה יכול.

קרנית פלוג: אני רק רוצה להזכיר שבאירופה שיעור האבטלה הוא בערך 10%.

קרנית פלוג: ויש מדינות ששיעור האבטלה של הצעירים הוא 50%.

יעל כהן-פארן: כי הם מקבלים הכול מהמדינה, אז זו סיטואציה אחרת לגמרי.

קרנית פלוג: בוודאי.

קרנית פלוג: מה שזה מבטא זה את זה שהמצב המקרו-כלכלי הוא מצב טוב.

קרנית פלוג: אגיע אחר כך גם לפערים וגם לאוכלוסיות שונות.

יעל כהן-פארן: השאלה אם בכלל זה נתון שאנחנו משווים את עצמנו אליו.

יעל כהן-פארן: נגיד, גיל הסטודנטים.

יעל כהן-פארן: זה שבנורבגיה ובדנמרק הם לא צריכים לעבוד ופה הם צריכים לעבוד.

יעל כהן-פארן: אז יופי שיש להם 100% אבטלה עד גיל 25.

יעל כהן-פארן: כל הכבוד להם.

עודד פורר: אבל בנורבגיה ודנמרק הם גם נכנסים כבר להיות סטודנטים בגיל 18, ופה בגיל - - -

יעל כהן-פארן: נכון, 25-18.

עודד פורר: פה הם נכנסים בגיל 22-21.

יעל כהן-פארן: השאלה היא אם זה לטובתנו או לרעתנו שבגילאים האלה האבטלה נמוכה.

יעל כהן-פארן: זאת השאלה.

קרנית פלוג: אני רוצה לציין שהנתונים כאן הם של גילאי 64-25, באמת כדי שזה יהיה יותר בר השוואה.

קרנית פלוג: ואני חושבת כשאנחנו משווים את המצב המקרו-כלכלי, שיעור האבטלה של האוכלוסייה בגילאים האחרים הוא בהחלט רלוונטי, והוא חלק מהתמונה המקרו-כלכלית החיובית.

קרנית פלוג: אם תסתכלו בשקף 7, אפשר לראות גם את השינויים בשכר.

קרנית פלוג: ומה שאפשר לראות זה שבשנים האחרונות גם השכר עולה בקצב נאה.

קרנית פלוג: ושוב, זה מתייחס לממוצע.

קרנית פלוג: השכר הממוצע במגזר העסקי עלה בשנה האחרונה ב-3.5%.

קרנית פלוג: בסקטור העסקי השכר עלה ב-3.5% במונחים ריאליים בשנה האחרונה.

קרנית פלוג: במגזר הציבורי קצת פחות, אבל שם זה מאוד מושפע מהפעימות של הסכם השכר.

קרנית פלוג: לאורך זמן, כפי שאפשר לראות, הם מתנהגים די ביחד.

קרנית פלוג: כלומר, גם השכר בממוצע עולה לאורך זמן.

קרנית פלוג: ואנחנו יודעים שבחלק ממשלחי היד אנחנו מתחילים אפילו לראות מחסור, שזה מבטא שוק עבודה שהוא בסך הכול חזק, ומייצר ביקושים לעבודה.

קרנית פלוג: כשאנחנו מסתכלים קדימה – אגב, לשאלה שנשאלתי קודם לגבי התחזית, בדצמבר 2015 צפינו שהצמיחה בשנה הזאת תהיה 2.8%, והיא בהחלט התבררה להיות גבוהה משמעותית יותר.

קרנית פלוג: ואני צריכה לומר שכל תחזית - - -

משה גפני: למה זה קרה?

קרנית פלוג: אז אולי במילה - - -

משה גפני: זה בהמשך?

משה גפני: אז בסדר.

קרנית פלוג: כן, אני יכולה לומר על זה, אתם יכולים לראות כאן את התחזית לשנים הבאות.

משה גפני: לא, אני שואל למה קרה - - -

קרנית פלוג: שנייה.

קרנית פלוג: האומדן שלנו לפני כמה ימים היה 3.5%.

קרנית פלוג: האומדן העדכני של הלמ"ס מלפני יומיים בערך הוא 3.8%.

קרנית פלוג: חצי אחוז תרום הגידול המאוד גדול בייבוא מכוניות.

קרנית פלוג: עכשיו, זה לא היה משהו שחזינו.

עודד פורר: כאילו אנחנו עובדים על עצמנו.

קרנית פלוג: הוא תורם לתוצר, בגלל שהמס על ייבוא מכוניות נרשם כחלק מהתוצר.

עודד פורר: בסוף יש 6 מיליארד עודף מתקציב - - -

חיים ילין: את לא באה עם מסוק?

קרנית פלוג: לא, אני כן.

קרנית פלוג: אתם לא.

קרנית פלוג: אני כמובן עם מסוק.

חיים ילין: אני יכול להגיד לך שאנחנו חווים את החוויה הזאת של הרכבים.

קרנית פלוג: זה נכון.

מיקי רוזנטל: זאת הבעיה המרכזית של המשק לדעתי.

קרנית פלוג: ואגב, חלק אחר של התחזית קשור באמת לכל מיני נושאים ספציפיים של ענפים מסוימים וכו'.

קרנית פלוג: ובאופן כללי כשאנחנו מציגים את התחזית, אנחנו מציגים בדרך כלל טווח אי ודאות מאוד גדול סביבה, גם בגלל כל מיני גורמים אקסוגניים, וגם למשל את ייבוא המכוניות בהחלט לא צפינו.

עודד פורר: למה אתם מחריגים את היהלומים?

מיקי רוזנטל: תמיד.

קרנית פלוג: אנחנו מוציאים את היהלומים כי בעצם יש להם ערך מוסף מאוד קטן.

קרנית פלוג: אז הם מנפחים את המספרים של הייבוא והם מנפחים את המספרים של הייצוא.

קרנית פלוג: אבל מבחינת התרומה לפעילות במשק זה ענף יחסית מצומצם.

משה גפני: תמיד זה ככה.

עודד פורר: בסדר.

עודד פורר: שאלתי, אני לומד, באתי ללמוד.

קרנית פלוג: אז כמו שאתם יכולים לראות, התחזית שלנו היא שהצמיחה בשנים הבאות תהיה קצת מעל 3%, כשמה שמאפיין את ההרכב של הצמיחה החזויה זה שהיא תישען במידה מסוימת פחות צריכה פרטית, ותהיה איזושהי התאוששות בייצוא, שהייתי אומרת באופן כללי שזאת צמיחה יותר בריאה, במובן הזה שהיא יותר מאוזנת.

קרנית פלוג: בשנים האחרונות הצמיחה הונעה בעיקר על-ידי צריכה פרטית, בין היתר בגלל הביקוש העולמי המתון לייצוא, וגם בגלל השחיקה של הרווחיות או של התחרותיות בגלל שער החליפין, הביצועים של הייצוא היו חלשים.

עודד פורר: למה אתם חושבים שהביצועים של הייצוא ישתפרו?

חיים ילין: זה ירידה כמעט של 50%.

חיים ילין: זה דרסטי.

חיים ילין: זה מ-6% ל-4%.

קרנית פלוג: נכון.

קרנית פלוג: אז חלק מזה זה הירידה בייבוא הרכבים.

קרנית פלוג: ההתנהגות של הייבוא הרכבים היא שיש "פיקים".

חיים ילין: זה כל שנתיים, כל שלוש?

קרנית פלוג: כן, זה קשור למיסוי הירוק.

קרנית פלוג: אז הירידה הזאת אומנם נראית מאוד משמעותית, אבל בחלק של הצריכה השוטפת זה הרבה יותר מתון.

חיים ילין: אבל אחרי זה זה עוד 20%.

חיים ילין: כאילו זה ממש משמעותי.

קרנית פלוג: זה נכון.

קרנית פלוג: אבל זה עדיין מייצג ביחס לשנים נקרא להן נורמליות גידול נאה בצריכה לנפש.

קרנית פלוג: זה בערך 1.7 בצריכה לנפש - -

<קריאה: זה הבסיס?

קרנית פלוג: - - שזה פחות או יותר מצב נורמלי.

מיקי לוי: אז מנוע הצמיחה העיקרי של מדינת ישראל הוא הצריכה הפרטית, וזה מסוכן מאוד מאוד.

קרנית פלוג: אז בשנים האחרונות באמת הצריכה הפרטית הייתה המרכיב החשוב ביותר בצמיחה.

קרנית פלוג: אני חושבת שזה בהחלט סייע למשק בתקופה שהעולם צומח בקצב מתון, לעבור את התקופה הזאת יחסית באופן סביר, וזה ניכר גם בשוק העבודה.

קרנית פלוג: לאורך זמן אני חושבת שהיכולת למצות את הפוטנציאל שלנו טמון בזה שגם הייצוא יצמח, כי בסופו של דבר שם אנחנו יכולים להביא לידי ביטוי את היתרונות היחסיים שלנו, את החדשנות, את היתרונות לגודל, מה שבמשק קטן ופתוח זה יותר מוגבל אם הוא נשען בעיקר על צריכה פרטית.

יעל כהן-פארן: אפשר לשאול פה שאלה?

יעל כהן-פארן: השקעה בנכסים קבועים – קודם כול, למה את מתכוונת?

יעל כהן-פארן: אה, את עכשיו מגיעה לזה?

קרנית פלוג: באופן כללי, השקעה בנכנסים קבועים כוללת גם במכונות וציוד וגם במבנים.

קרנית פלוג: וזה גם כולל בנייה למגורים ובנייה שלא למגורים.

קרנית פלוג: התנודתיות פה קשורה גם להשקעות של מפעלים מאוד ספציפיים גדולים, שעושים השקעות מאוד גדולות.

קרנית פלוג: וחלק מזה זה גם השקעה בבנייה למגורים.

יעל כהן-פארן: אז את צופה שזה יעלה מ-0 ל-10 בשנה?

קרנית פלוג: לא, ב-2016 זה שנה - - -

יעל כהן-פארן: אה, זה הסתיים?

יעל כהן-פארן: זה אומדן מדויק, הבנתי.

קרנית פלוג: זה אומדן קרוב ל - - -

יעל כהן-פארן: אז אני אומרת: זה מושפע מאוד מזה שלמשל אם יש מפעל מאוד גדול שעושה איזה השקעה מסיבית ואחר כך הוא לא, אז זה תנודתיות.

יעל כהן-פארן: ומי היה המפעל הגדול ב-2016?

יעל כהן-פארן: אנחנו לא – אתן לכם אחר כך - - -

חיים ילין: למה זה סודי?

משה גפני: שאלה טובה אבל, בגלל שזה ממש דרמטי, מה שאתם עושים.

יעל כהן-פארן: מה גרם לכזאת התרוממות?

קרנית פלוג: אפשר להגיד שזה בענף של רכיבים אלקטרוניים.

מיקי רוזנטל: אז זה "אינטל", לא?

מיקי רוזנטל: אפשר להגיד את זה.

מיקי רוזנטל: מה, זה לא כזה - - -

משה גפני: טוב, הבנתי.

קרנית פלוג: לא היה נורא מסובך.

קרנית פלוג: רמז.

משה גפני: זה לא משנה לגבי מה שאת שואלת.

מיקי רוזנטל: לא, זו תמונה מדאיגה מאוד.

מיקי רוזנטל: מצב ההשקעות הוא נוראי.

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: ה-10 האלה לא עושים יותר טוב את המצב.

יעל כהן-פארן: הם נקודתיים.

משה גפני: כן, זה נקודתי, וזה גם לא - - -

קרנית פלוג: חלק מזה נקודתי.

קרנית פלוג: אבל גם המפעל הזה צפוי להגדיל את ההיקף של הפעילות שלו בשנים הבאות, וזה משמעותי.

משה גפני: טוב.

קרנית פלוג: והדבר העיקרי זה שהצמיחה צפויה להיות יותר מאוזנת, כלומר להישען פחות על צריכה פרטית ויותר על ייצוא.

קרנית פלוג: וזה כמובן חשוב מבחינת המיצוי של הפוטנציאל.

עודד פורר: אבל למה אתם חושבים שהייצוא יגדל כל כך פתאום?

יעל כהן-פארן: כן, מאיפה זה הגיע?

מיקי רוזנטל: בתקציב הממשלה יש - - - קטנים מדי.

קרנית פלוג: הגורם העיקרי מאחורי הצפי לגידול בייצוא זה התחזית העולמית להתאוששות בסחר העולמי.

קרנית פלוג: ושוב, בתקווה שהיא תתממש, כי בעבר היו בעניין הזה עדכונים כלפי מטה.

משה גפני: ההבדל בינינו, בין ועדת הכספים לבין בנק ישראל, שאתם רואים את העולם, אתם רואים שהכול גדל.

משה גפני: אנחנו מכירים את הבעיות הספציפיות, ואנחנו מודאגים.

קרנית פלוג: אגיע גם לבעיות – לא יודעת אם הספציפיות, אבל - - -

משה גפני: מה זה ספציפיות?

מנחם אליעזר מוזס: נושא הדיור למשל.

מיקי רוזנטל: לא, המשק – מצבו לכאורה טוב.

מיקי רוזנטל: בפועל היעדר ההשקעות – אני רק ממשיך את מה שאמר ברושי – היעדר השקעות, הפערים בחברה.

קרנית פלוג: אגיע לזה.

מיקי רוזנטל: התמונה היא לא קודרת, אבל היא מדאיגה מאוד.

משה גפני: היא מגיעה לזה, מיקי.

משה גפני: נכון מאוד.

קרנית פלוג: קודם כול, אני חושבת שזה נכון.

עודד פורר: הקושי של הייצור להתמודדות העולמית.

קרנית פלוג: וכשמסתכלים על ממוצעים אז זה מסתיר – אבל אתייחס גם לפערים.

איתן ברושי: ראיתי שסבר פלוצקר ביקש סליחה משר האוצר.

איתן ברושי: זה נדיר.

איתן ברושי: בעיתון הוא ביקש סליחה.

עודד פורר: אם מפעלים יצרניים גדולים אומרים לך היום שעדיף להם לייצר במדינות אחרות באירופה, לא בהכרח למדינות שהן מדינות מתפתחות - - -

קרנית פלוג: אז ברשותכם, תנו לי אולי קצת להתקדם.

קרנית פלוג: אגיע גם לאתגרים.

משה גפני: בבקשה.

מיקי רוזנטל: שאלות בסוף.

קרנית פלוג: כמה מילים על מדיניות בנק ישראל, שכמובן פועלת בהתאם לחוק בנק ישראל, שהוועדה הזאת עמלה עליו רבות בשנת 2010.

משה גפני: שבועיים וחצי.

קרנית פלוג: אבל באינטנסיביות.

משה גפני: נכון.

קרנית פלוג: והמטרות של המדיניות מוגדרות בחוק.

<שגית אפיק: חודש.

משה גפני: בבקשה.

קרנית פלוג: שמירה על יציבות מחירים כמטרה מרכזית.

קרנית פלוג: ובכפוף לכך תמיכה במדיניות הכלכלית של הממשלה, בפרט צמיחה, תעסוקה, צמצום פערים.

קרנית פלוג: ותמיכה גם ביציבות הפיננסית, כאשר כלי המדיניות העיקריים שלנו זה כמובן הריבית, היכולת להתערב בשוק מטבע החוץ, וגם כלים יציבותיים שהופעלו בעיקר בשוק המשכנתאות.

קרנית פלוג: אתחיל מזה שהאינפלציה כבר מעל שנתיים נמצאת מתחת ליעד האינפלציה.

קרנית פלוג: המחירים ירדו בשנתיים האחרונות, ובין היתר בגלל גורמים שאזכיר עוד רגע.

קרנית פלוג: מה שאבל חשוב זה שלמרות ירידת המחירים, אנחנו רואים שהציפיות לאינפלציה, שזה הקו הכחול, נמצאות בתוך תחום היעד.

קרנית פלוג: כלומר, הציבור צופה שבסופו של דבר האינפלציה תחזור לתחום היעד.

קרנית פלוג: היעד, אגב, נקבע על-ידי הממשלה, זה בין אחוז ל-3%, כמו כמעט בכל המדינות המפותחות, זה אותו יעד.

קרנית פלוג: וכפי שאתם יכולים לראות בתחזית של חטיבת המחקר שלנו, האינפלציה צפויה לחזור לתחום היעד בסוף 2017.

קרנית פלוג: שימו לב, יש פה מניפה סביב התחזית, וזה מבטא את אי הוודאות סביב התחזית.

קרנית פלוג: יכולתי גם סביב התחזית לתוצר לשרטט מניפה, כי יש הרבה מאוד גורמים שאנחנו לא יודעים אותם, בין אם הם גלובליים, בין אם הם מקומיים, מה שעושה רמת אי ודאות די גדולה סביב התחזית.

חיים ילין: מה שלא מסתדר לי זה שרמת הצריכה הייתה יחסית מאוד גבוהה ורמת האינפלציה נמוכה.

חיים ילין: כאילו, הפער הזה לא מסתדר לי.

חיים ילין: אין בזה היגיון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תמתין, חיים.

משה גפני: בואי, תמשיכי.

חיים ילין: צריך להיות ביקושים.

קרנית פלוג: אתה צודק.

קרנית פלוג: ורמת האינפלציה המאוד נמוכה, להערכתנו לא מבטאת מחסור בביקושים, אלא גורמים מכמה סוגים.

קרנית פלוג: קודם כול, מחירי הדלק, שבשנתיים הקודמות ירדו בצורה ניכרת, והוזילו מאוד את האנרגיה, וזה גם תשומה לייצור; מחירי הסחורות שירדו מסיבות כאלה או אחרות; האינפלציה המיובאת הייתה שלילית.

קרנית פלוג: מעבר לזה, הייתה סדרה של צעדים שנעשו על-ידי הממשלה, כמו הפחתת המע"מ, כמו ביטול אגרת הטלוויזיה, כמו עוד שורה של הפחתות מחירים יזומות, שהביאו לכך שהאינפלציה הייתה יותר נמוכה.

קרנית פלוג: כמובן, בהסתכלות קדימה הכוחות האלה ימצו את עצמם, והשאלה היא האם גם גורמים מהסוג של הגברת התחרות בכל מיני ענפים, או חשיפה לייבוא וייבוא דרך האינטרנט, האם זה כוחות שימשיכו לדחוף את האינפלציה למטה - -

איתן ברושי: לא, אחרי שהביאו זכוכית - - -

קרנית פלוג: שנייה, תנו רק להשלים משפט.

קרנית פלוג: - - ככל שהם יפעלו הם יאריכו את משך הזמן עד לכניסה חזרה לתחום היעד?

איתן ברושי: רק הערה.

משה גפני: איתן, אני מציע לתת לה להשלים את התמונה, כי יש לנו הרבה שאלות.

משה גפני: בבקשה.

קרנית פלוג: אז כמו שאפשר לראות כאן, האינפלציה ללא אנרגיה וללא הגורמים הרגולטוריים נמצאת יותר גבוה.

קרנית פלוג: וזה רק ההשפעות הישירות, יש את ההשפעות העקיפות על עלויות הייצור, שגם הן משפיעות לאינפלציה נמוכה.

קרנית פלוג: עוד מרכיב חשוב בהסבר של האינפלציה זה כמובן שער החליפין.

קרנית פלוג: פה אתם יכולים לראות בקו עבה את שער החליפין הנומינלי האפקטיבי, שזה שער חליפין של השקל אל מול סל המטבעות של המדינות שאיתן אנחנו סוחרים, שזה כמובן גם הדולר, גם היורו, אבל גם מטבעות נוספים, כמו למשל הלירה סטרלינג או הלירה הטורקית, שמאוד נחלשו השנה.

קרנית פלוג: באופן כללי, היה במהלך השנה ייסוף של השקל אל מול אותו סל מטבעות.

קרנית פלוג: וזה משפיע גם לאינפלציה נמוכה, וגם מקשה על היצואנים להתחרות.

קרנית פלוג: כלומר, כאשר יש ייסוף זה אומר שהם מקבלים פחות שקלים, העלויות שלהם בשקלים, וזה כמובן מקשה עליהם להתחרות.

קרנית פלוג: עוד, כמובן, גם מחירי הדירות המשיכו ללוות אותנו במהלך השנה.

קרנית פלוג: ויחד איתם המשיכו לגדול היקפי המשכנתאות.

קרנית פלוג: אנחנו עדיין לא רואים כאן תפנית.

קרנית פלוג: אז כל הגורמים האלה נכנסו כמובן לתוך השיקולים של המדיניות - - -

משה גפני: לא רואים תפנית במה, במחירי הדירות או במשכנתאות?

קרנית פלוג: במחירי הדירות.

קרנית פלוג: אנחנו רואים איזושהי האטה בהיקפי המשכנתאות ממש בחודשים האחרונים, בין היתר על רקע עליית מחירי המשכנתאות שדיברנו עליה בהרחבה בדיון הקודם.

קרנית פלוג: אני חושבת שהעובדה שאנחנו רואים איזושהי ירידה, יכול להיות שיש פה ביטוי להתחלה של צינון השוק הזה, אבל זה עדיין לא מתגלגל לשינוי במחירי הדירות.

משה גפני: או סיבות אחרות.

איתן ברושי: יש גם הלוואות שהן לא משכנתאות.

קרנית פלוג: גם כן.

משה גפני: או סיבות אחרות.

משה גפני: כן.

קרנית פלוג: אז על הרקע הזה בעצם ננקטה המדיניות של בנק ישראל, שכוללת גם את הריבית של בנק ישראל, זה החלק העליון של הגרף, שעומדת על 0.1%, והוועדה המוניטרית גם התייחסה לזה שהיא תישאר נמוכה לאורך זמן, כדי לתמוך בפעילות וכדי לתמוך בחזרת האינפלציה לתחום היעד.

קרנית פלוג: בנוסף לכך, אנחנו מתערבים בשוק מטבע החוץ כדי למנוע ייסוף עוד יותר חד בשער החליפין, שמקשה גם על חזרת האינפלציה ליעד וגם על הפעילות.

קרנית פלוג: ההתערבות שלנו בשוק מטבע החוץ כוללת גם קיזוז של ההשפעות של ההתחלה של ייצור הנפט המקומי, שכשלעצמו לוחץ על שער החליפין כלפי מטה.

קרנית פלוג: וגם רכישות מטבע חוץ מעבר לכך, כדי לקזז את ההשפעות הנקרא להן פיננסיות של התחזקות השקל, בין היתר בגלל שהריביות בחלק מהמדינות שאנחנו סוחרים איתן, בעיקר מדינות אירופה, הן לא רק נמוכות, הן אפילו שליליות.

קרנית פלוג: זה כשלעצמו לוחץ על שער החליפין לכיוון של ייסוף.

קרנית פלוג: בנוסף לכך, כפי שאתם יודעים, הפעלנו שורה של צעדים בשוק הדיור, כדי למנוע מינוף יתר וכדי למנוע סיכוני יתר מהלווים בשוק המשכנתאות.

קרנית פלוג: יש שם שורה של צעדים שמופיעים בחלק התחתון של הגרף.

קרנית פלוג: גם על זה דיברנו בהרחבה בפעם הקודמת.

קרנית פלוג: אז זה בעצם מסכם את המדיניות של בנק ישראל, שכאמור ממוקדת ביעדים שלה.

קרנית פלוג: ואני רוצה לעבור עכשיו לסוגיות קצת יותר ארוכות טווח, וזה תמונת המצב הכלכלית חברתית, כפי שאנחנו רואים אותה.

קרנית פלוג: אז נתחיל מהעובדה ששיעורי העוני בקרב משקי הבית בישראל הם גבוהים מאוד, הם סביב ה-20% על-פי הנתונים האחרונים, וכפי שאפשר לראות, אנחנו המדינה עם שיעור העוני הגבוה ביותר בין מדינות ה-OECD.

קרנית פלוג: אגב, זה מושג עוני יחסי, זה מחצית מההכנסה החציונית לנפש סטנדרטית.

קרנית פלוג: זה מושג של עוני יחסי, עדיין זה המושג המקובל והוא גבוה במיוחד אצלנו.

איתן ברושי: זאת אומרת שגם עובדים וגם עניים.

קרנית פלוג: חלק עובדים וחלק לא עובדים, אתייחס גם לזה.

קרנית פלוג: שאלת, אז אפשר לראות שתחולת העוני בקרב משקי בית – יש בה שונות גדולה.

קרנית פלוג: אם אנחנו מסתכלים על אוכלוסיות שונות מצד ימין, אז אפשר לראות ששיעור העוני הוא גבוה ביותר אצל האוכלוסייה הערבית – 53%, הוא גבוה מאוד באוכלוסייה החרדית, והוא הרב היותר נמוך אצל שאר האוכלוסייה.

עודד פורר: למה מוחרגת אוכלוסיית הבדואים בדרום?

קרנית פלוג: היא לא מוחרגת – אה, היא לא כלולה בתוך הנתונים של הלמ"ס.

מיקי לוי: זה גם לא משמעותי – 230,000 איש.

איתן ברושי: אלה הסיבות שירושלים והצפון הן בסוציו נמוך – בצפון זה ערבים, ירושלים זה חרדים.

איתן ברושי: ושני היישובים האלה יש להם סוציו - - -

עודד פורר: גם ערבים בירושלים.

קרנית פלוג: יש ללמ"ס קושי באיסוף הנתונים.

קרנית פלוג: אנחנו נשענים על נתוני הלמ"ס.

משה גפני: הערכה שלך, שאם הבדואים בדרום היו בפנים, מה זה היה עושה?

איתן ברושי: יותר גרוע.

קרנית פלוג: אז זה היה עוד קצת יותר גבוה.

קרנית פלוג: קצת יותר גבוה כנראה.

קרנית פלוג: המספרים הם לא מאוד גדולים, אבל זה היה יותר גבוה.

קרנית פלוג: אם אנחנו מסתכלים על שיעור העוני לפי מספר המפרנסים, אתם יכולים לראות – אני מתייחסת פה לאוכלוסייה בגיל העבודה, אז כשראש משק הבית לא עובד עבור אוכלוסייה בגיל העבודה, אז שיעורי העוני כמובן הם מאוד מאוד גבוהים.

עודד פורר: יש גם שקף של מגמות בחלוקה לאוכלוסיות?

קרנית פלוג: לא כאן.

קרנית פלוג: אבל אני יכולה לומר שהשיעור של העוני בקרב האוכלוסייה הערבית נשאר גבוה.

קרנית פלוג: בקרב האוכלוסייה החרדית הייתה ירידה מסוימת.

איתן ברושי: אבל יש שיפור בהשתתפות, אני חושב.

קרנית פלוג: עדיין שיפור מאוד גבוה, אבל הייתה איזושהי ירידה.

קרנית פלוג: באופן כללי השיעורים הם גבוהים הרבה זמן.

קרנית פלוג: וכשיש מפרנס אחד שיעור העוני הוא 26%, וכשיש שני מפרנסים במשרה מלאה אז שיעור העוני הוא מאוד מאוד נמוך.

קרנית פלוג: אז זה לא מפתיע, אבל העוצמות – אתם יכולים לראות אותם בשקף הזה.

קרנית פלוג: נעבור קצת לאי שוויון.

קרנית פלוג: רמת האי שוויון בישראל בהכנסה הפנויה היא גבוהה.

קרנית פלוג: רוב המדינות זה 2014, אבל אתם יכולים לראות שגם ב-2015 שיעורי אי השוויון אצלנו הם גבוהים בהשוואה בין-לאומית.

קרנית פלוג: וזה מתייחס להכנסה הפנויה, כלומר הכנסה אחרי מיסים ואחרי תשלומי העברה או קצבאות.

קרנית פלוג: מה שמעניין זה שאם אנחנו מסתכלים מצד שמאל ושואלים את עצמנו מה שיעור אי השוויון בהכנסה הכלכלית, כלומר לפני מיסים ולפני קצבאות, אנחנו מאוד דומים לממוצע של המדינות המפותחות, פחות או יותר אותו דבר.

קרנית פלוג: כשאנחנו מסתכלים על ההכנסה הפנויה, זה מה שראיתם כבר קודם וזה נמצא פה מצד ימין, שיעורי האי שוויון הם גבוהים במיוחד.

קרנית פלוג: אז מה באמצע?

קרנית פלוג: מה בין שיעורי אי שוויון בהכנסה הכלכלית ובין ההכנסה הפנויה?

קרנית פלוג: זו בעצם ההשפעה של המדיניות הממשלתית, אם זה מיסים ואם זה תשלומי העברה.

קרנית פלוג: ובכל המדינות המדינה פועלת לצמצום אי השוויון.

קרנית פלוג: השאלה עד כמה היא פועלת, ואצלנו היא פועלת יחסית מעט.

קרנית פלוג: זאת אומרת, מבחינת המיסים, מיסים אצלנו הם פרוגרסיביים, ובהיקפים זה פועל בערך כמו במדינות אחרות.

משה גפני: אם היית ראש ממשלה, מה היית עושה לשנות את זה?

קרנית פלוג: עוד מעט אגיד.

מיקי רוזנטל: נראה לי שעוד מעט הזה לא יגיע.

מיקי רוזנטל: לא יודע למה, יש לי תחושה כזאת.

קרנית פלוג: תשלומי ההעברה אצלנו צנועים יחסית.

קרנית פלוג: וזה אומר שהקצבאות פועלות יחסית מעט לחלץ אנשים מעוני.

איתן ברושי: למרות שהממשלה הגדילה.

קרנית פלוג: אגב, חל איזשהו גידול בשנתיים האחרונות, אני מדברת פה על 2014.

עודד פורר: ב-2017 יש גידול משמעותי - - -

קרנית פלוג: זה נכון.

משה גפני: תעני לי על השאלה הזאת בהמשך?

משה גפני: אם היית ראש ממשלה מה היית עושה?

איתן ברושי: גפני, זו שאלה רגישה בשעה הזאת.

עודד פורר: רגע, היא אומרת שהיא עונה כבר.

איתן ברושי: שאלת שאלה רגישה.

משה גפני: רגע, היא עונה.

משה גפני: מה היית עושה כדי לצמצם את זה?

קרנית פלוג: אני יכולה לומר: באופן כללי, אני חושבת שהיקף השירותים האזרחיים בישראל הוא נמוך מדי.

קרנית פלוג: אני מתייחסת לכל השירותים האזרחיים.

קרנית פלוג: ולכן, אני חושבת שאנחנו נמצאים בשיווי משקל שהוא יחסית עם שירותים אזרחיים צנועים.

קרנית פלוג: אבל אם רוצים לעשות שינוי משמעותי בעניין הזה, זה גם אומר שצריך לגבות יותר מיסים.

קרנית פלוג: זה הולך ביחד.

איתן ברושי: או ליצור מקומות עבודה עם רמת הכנסה גבוהה.

מיקי רוזנטל: או שיש להפסיק לבטל מיסים.

מיקי רוזנטל: זה גם.

איתן ברושי: חצי לא משלם פה מיסים.

קרנית פלוג: אגב, כשאני אומרת מיסים זה מתייחס גם לפטורים.

קרנית פלוג: זה לאו דווקא להעלות את שיעורי המס.

קרנית פלוג: יש פטורים נרחבים.

מיקי רוזנטל: לא, הייתה עכשיו הפחתה, המגמה היא הפחתה.

מיקי רוזנטל: היא הפוכה.

איתן ברושי: אתמול התחילה סדרה בערוץ 2 ורואים מה קורה בצפון.

איתן ברושי: אנחנו יודעים את זה, אני בא משם.

איתן ברושי: כל התוכנית הזאת היא חלקה פיקציה, לא תפתור את הבעיה.

איתן ברושי: אם בצפון זו התמונה, גם לא יהיו שם אנשים וגם יישארו שם עניים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה רגע לחזור למשפט שאמרת, באמת לדברים שאמרת.

מיקי רוזנטל: המגמה של הממשלה היא הפוכה, היא מפחיתה מיסים במקום להעלות.

קרנית פלוג: אז אני מראה כאן את המגמה.

קרנית פלוג: ואכן, מיסי ההכנסה ירדו מהרמות שהן היו בתחילת שנות ה-2000 לרמה יותר נמוכה, וכך גם תשלומי ההעברה.

קרנית פלוג: צריך לשים לב שבתקציב 2017 ו-2018 יש גידול בתשלומי ההעברה, יש גידול בקצבאות, בעיקר קצבאות הילדים, וגם בקצבאות הזקנה.

משה גפני: התוכנית חיסכון של האוצר.

מיקי רוזנטל: של האוצר – יפה.

מיקי רוזנטל: אתה נדיב.

איתן ברושי: ההורים ישלמו יותר על החינוך.

משה גפני: מה יעזור שאגיד אחרת?

מיקי רוזנטל: במקרה הזה מותר אחרת.

קרנית פלוג: זה שינוי במגמה כפי שראינו אותה עד 2015.

עודד פורר: חשוב אבל גם לומר, אני חושב, כשאנחנו מסתכלים על היחס בין תשלומי ההעברה למיסוי ב-2001, 2002 ו-2003, מה היה מצב המשק כתוצאה מזה.

עודד פורר: זאת אומרת, זה לא בהכרח שאנחנו צריכים לדחוף לעבור את - - -

קרנית פלוג: בהחלט.

קרנית פלוג: ואני רוצה לומר שיש פה בעצם trade-off, ואת ה- trade-offבין היתר אנחנו רואים פה.

קרנית פלוג: מצד אחד, תשלומי ההעברה היותר מצומצמים עושים פחות מבחינת החלוקה מחדש של הכנסות.

קרנית פלוג: מצד שני, הם בהחלט מעודדים אנשים להיכנס לשוק העבודה, וזה מאוד מאוד חשוב.

קרנית פלוג: ואחד מהדברים שאנחנו רואים פה זה את הגידול במספר משקי הבית שיש בהם שני מפרנסים, ירידה חדה במספר משקי הבית ללא מפרנס או עם מפרנס יחיד.

איתן ברושי: אבל תסלחי לי, הנגידה, ראית פעם תוכנית תעסוקה של הממשלה?

משה גפני: רגע, רגע, איתן.

משה גפני: תיכף תקבל - - -

איתן ברושי: לא, היא אומרת שיש מקומות עבודה.

משה גפני: בסדר.

עודד פורר: לא, תשים לב, פה ב-2001, 2002, 2003 עמדת על 11% אבטלה.

קרנית פלוג: קודם כול ראינו שהיה גידול מאוד גדול בשיעורי התעסוקה וירידה מאוד חדה בשיעור האבטלה.

קרנית פלוג: אבל אולי תמתינו, חלק מהשאלות ייענו.

משה גפני: בבקשה.

מיקי לוי: האבטלה היא בשפל של כל הזמנים.

משה גפני: לא, לאיתן אין שאלות בעניין הזה, יש לו תשובות.

קרנית פלוג: אוקיי.

איתן ברושי: איזו שאלה.

קרנית פלוג: אגב, הגידול בשיעורי התעסוקה הוא בכל האוכלוסיות.

קרנית פלוג: אתם יכולים לראות פה שהקפיצה הגדולה ביותר בשיעור התעסוקה, מצד שמאל בקו הכתום, זה באוכלוסייה של הנשים החרדיות, שעל פני 15 שנה שיעור התעסוקה שלהן עלה מ-46% ל-73%.

קרנית פלוג: זה ממש דרמטי.

משה גפני: המדינה לא תרמה בעניין הזה שום דבר.

משה גפני: להיפך.

משה גפני: גם מספר הגברים עולה.

משה גפני: אבל גם המדינה לא תרמה כלום.

משה גפני: לכן שאלתי מה היית עושה אם היית ראש ממשלה.

קרנית פלוג: הייתי עושה כל מיני דברים.

משה גפני: כן, בסדר.

משה גפני: הנשים המועסקות החרדיות מקבלות חצי שכר ממה שמקבלות המקבילות שלהן באותו מפעל אם הן חילוניות.

משה גפני: ולזה המדינה לא נותנת את דעתה, זה לא מעניין אותה.

קרנית פלוג: שיעור התעסוקה גם אצל אוכלוסיות אחרות גדל, אבל עדיין באוכלוסייה של - - -

משה גפני: אגב, הנשים החרדיות משתוות באחוז - - -

קרנית פלוג: כמעט.

קרנית פלוג: אתה יכול לראות שהפער הולך ונסגר, שקף מספר 25.

מיקי רוזנטל: זה 80 לעומת 75 בערך?

קרנית פלוג: זה 73 לעומת 80.

קרנית פלוג: כן, זו ממש סגירה מרשימה של הפער.

מיקי רוזנטל: זה דרמה.

משה גפני: שום דרמה.

מיקי רוזנטל: לא, במספרים.

משה גפני: ברשימת הנבחרים של להיכנס להיות דירקטורים אין אישה חרדית.

משה גפני: יש מלא נשים חרדיות ברמות שאי-אפשר לתאר אותן.

עודד פורר: בגלל זה ביטלו את הנבחרת עכשיו.

משה גפני: אה, בגלל זה, זה הסיבה.

יעל כהן-פארן: ממש זאת הסיבה.

יעל כהן-פארן: בדיוק זאת הסיבה.

מיקי רוזנטל: לא, אבל יש איזה חקיקה עכשיו שמקדמים.

עודד פורר: בגלל זה ביטלו - - -

מיקי לוי: לפחות אל תגיד את זה, לפחות אל תגיד את זה.

מיקי לוי: זאת בושה.

עודד פורר: הנבחרת הייתה כישלון גדול, מיקי, כישלון גדול.

קרנית פלוג: עדיין שיעורי התעסוקה - - -

עודד פורר: אתה יכול לראות את זה - - -

משה גפני: רבותי, זה מעניין, אבל - - -

מיקי רוזנטל: תנו לה לסיים.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: אחרי זה נגיד אנחנו את דעתנו.

מיקי לוי: זו בושה וחרפה שאתה אומר את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: כן, בבקשה.

קרנית פלוג: עדיין, שיעורי התעסוקה של נשים ערביות ושל גברים חרדים הם בפער מאוד מאוד גדול מהאוכלוסיות האחרות.

איתן ברושי: אבל יש התקדמות.

קרנית פלוג: יש התקדמות.

קרנית פלוג: עכשיו, חצי הכוס הריקה זה שפערי השכר הם מאוד גדולים.

קרנית פלוג: כלומר, ראינו גידול מאוד גדול בתעסוקה, גם של מפרנס נוסף, וזה תורם לירידה באי השוויון הכלכלי, אבל עדיין אנחנו עם פערי שכר שיאני ה-OECD, ופערי השכר האלה משפיעים על אי השוויון הכלכלי, ובסופו של דבר על אי השוויון הכללי.

קרנית פלוג: וממה הם נובעים?

קרנית פלוג: אז הם נובעים בעיקר מהעובדה שרמת המיומנויות של הציבור באופן כללי ושל אוכלוסיות שונות היא נמוכה – קודם כול יש פערים גדולים, וגם ביחס לרמה הממוצעת במדינות המפותחות אנחנו עם רמת מיומנויות יותר נמוכה.

קרנית פלוג: אז במשולש הירוק אתם יכולים לראות את הממוצע של המיומנויות בתחומים של פתרון בעיות בסביבה טכנולוגית או מיומנויות כמותיות או מיומנויות של קריאה וכתיבה.

קרנית פלוג: כל אלה זה מיומנויות שנדרשות כדי להשתלב בצורה מוצלחת בשוק העבודה.

קרנית פלוג: אז אנחנו בפער ביחס למדינות המפותחות בכל האוכלוסיות.

קרנית פלוג: אבל גם יש פערים גדולים בין אוכלוסיות, בין האוכלוסייה החרדית, הערבית והאחרת.

קרנית פלוג: וזה כמובן מאוד משפיע על הפערים בשכר.

קרנית פלוג: אם אנחנו מסתכלים על איכות החינוך, וכמובן שזה משליך על ההשתלבות העתידית של הילדים של היום בשוק העבודה העתידי, גם פה ההישגים אצלנו נמוכים בכל התחומים: מתמטיקה, קריאה, מדעים, זה אתם יכולים לראותך מצד ימין.

קרנית פלוג: הפערים אצלנו הם גבוהים במיוחד גם במתמטיקה, גם בדברים אחרים.

קרנית פלוג: ערים גדולים בין אוכלוסייה של דוברי עברית ודוברי ערבית.

קרנית פלוג: ובעיני אחד מהממצאים הכי מטרידים נמצא שם בצד שמאל למעלה, וזה שואל בעצם האם יש שוויון הזדמנויות?

קרנית פלוג: והשאלה שנשאלת פה זה מה ההסתברות של מישהו מהרבע התחתון של המדד הסוציו-אקונומי להגיע לרבע העליון של ההישגים במבחנים הסטנדרטיים?

קרנית פלוג: והסיכוי הוא 3%, ואנחנו הנמוכים ביותר במדינות ה-OECD.

קרנית פלוג: כלומר, מערכת החינוך לא מייצרת שוויון הזדמנויות, אין מספיק העדפה מתקנת, אין מספיק טיפול באוכלוסיות שבאות עם חסכים מהבית כדי לשפר את סיכוייהן להשתלב ולהתקדם בעתיד.

קרנית פלוג: ואם אנחנו שואלים את עצמנו מה המקור לדבר הזה, אז לפחות חלקית המקור לזה זה גם ההוצאה לתלמיד.

קרנית פלוג: אתם יכולים לראות שההוצאה לתלמיד - - -

מיקי רוזנטל: אבל את יודעת שאין קשר בין ההישגים בפיז"ה להוצאה לתלמיד למשל.

מיקי רוזנטל: אין קשר בעולם.

מיקי רוזנטל: אין קשר.

מיקי רוזנטל: זה שייך לפדגוגיה, לתפיסה חינוכית, לכל מיני דברים, לא להשקעה.

קרנית פלוג: זה שייך גם - - -

מיקי רוזנטל: במדינת ישראל ההשקעה פר תלמיד בתוצר היא לא רעה.

מיקי רוזנטל: היא לא רעה יחסית לעובדה שיש לנו הרבה יותר ילדים מאשר במדינות אחרות.

קרנית פלוג: אז קודם כול, גם בחטיבת הביניים וגם ביסודי אנחנו משקיעים פחות, אבל זו בהחלט לא רק השקעה.

עודד פורר: אם אני רואה את הנתונים נכון, אנחנו משקיעים מחצית מהממוצע ב-OECD?

קרנית פלוג: זה גם השקעה.

קרנית פלוג: אגב, באותה מצגת של פיז"ה עם כל ההישגים, יש שם גם התייחסות לקשר בין ההוצאה לבין ההישגים.

מיקי רוזנטל: ודאי שיש קשר, אבל הקשר לא - - -

קרנית פלוג: הוא לא ליניארי ,ואין ספק שחלק מהעניין זה גם היעילות של ההוצאה.

מיקי רוזנטל: השקעה דיפרנציאלית בחינוך, שהיא הדבר הכי משמעותי.

קרנית פלוג: העדפה מתקנת.

קרנית פלוג: אז ציינתי כאן.

קרנית פלוג: בעיני אחד מהממצאים הכי מטרידים זה אותו היעדר שוויון הזדמנויות.

איתן ברושי: עם שכר המורים שהמדינה נותנת אין סיכוי להביא את הכי טובים להוראה.

איתן ברושי: כדאי לטפל במורים אז יהיו לנו גם תלמידים.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: הלאה.

חיים ילין: עדיין יש איזשהו סימן שאלה מאוד גדול, כי כשאני שומע שסינגפור, שמשקיעים הכי הרבה, והם נמצאים במקום ראשון.

משה גפני: רגע.

משה גפני: רבותי, תנו לה להשלים.

חיים ילין: - - - האלה באים ללמוד מהיזמויות, מהראש היזמי של מדינת ישראל.

משה גפני: חיים, נשב פה עד הלילה.

מיקי רוזנטל: מה רע לך?

מיקי רוזנטל: ויהי בחצות הלילה.

חיים ילין: אני חושב שזה משהו - - -

קרנית פלוג: אני חושבת שיש לנו הרבה נקודות חוזק, אבל בתחום החינוך יש לנו חולשה מאוד גדולה.

איתן ברושי: כאילו לא התרגלת.

איתן ברושי: תן לנו קצת לשאול.

חיים ילין: פשוט כנראה אלוהים לא נמצא במדד פה.

משה גפני: איפה אתה עכשיו הגעת אליו?

משה גפני: בבקשה.

חיים ילין: אין הסבר אחר.

חיים ילין: איזה הסבר?

חיים ילין: עם כל הבלגן הזה ועם כל ההשקעה, איך אתה אומר שאנחנו ממשיכים - - -

מיקי רוזנטל: יש הסבר.

מיקי רוזנטל: תראה מי עובד בהיי-טק, תראה איזה אנשים מגיעים להיי-טק, ותראה - - -

משה גפני: כל אחד וההסבר שלו.

משה גפני: גם לי יש הסבר.

משה גפני: הלאה.

קרנית פלוג: אוקיי.

קרנית פלוג: אגב, בהכשרה מקצועית, שזה הדרך המרכזית לטפל באוכלוסייה שהיא כבר בגרה ממערכת החינוך, ואולי לא הגיעה עם המיומנויות הנדרשות, אנחנו גם כן מוציאים מעט מאוד.

קרנית פלוג: עכשיו, אני חושבת שכל הנושאים האלה מאוד חשובים, במיוחד מאחר שהאסטרטגיה שלנו הייתה לשלב אנשים בשוק העבודה.

קרנית פלוג: ואני חושבת שהקיצוץ של הקצבאות כן דחף אנשים לשוק העבודה, אבל לא הקנינו לאנשים את המיומנויות הנדרשות כדי להשתלב בצורה מוצלחת בשוק העבודה, ואני חושבת שעל זה צריך לעבוד.

מנחם אליעזר מוזס: סליחה, נגידת הבנק, היושב-ראש, מיהו חרדי?

מנחם אליעזר מוזס: איך קובעים - - -

משה גפני: אנחנו עוד לא בחרדים, חכה.

מנחם אליעזר מוזס: לא, אני רואה כאן חרדי.

מנחם אליעזר מוזס: ויש כאן הבדלה: חרדים ואינם חרדים וערבים.

מנחם אליעזר מוזס: מיהו ערבי אני יודע.

מיקי רוזנטל: לא, אתה לא יודע.

מנחם אליעזר מוזס: אני עדיין לא יודע מי חרדי.

מנחם אליעזר מוזס: מה ההגדרה?

קרנית פלוג: ההגדרה של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לפי מוסד הלימודים האחרון של - - -

מיקי רוזנטל: אגיד לך איך זה נעשה.

עודד פורר: זה לפי החוק שעכשיו חוקקנו בשוויון הזדמנויות בדירקטורים.

משה גפני: דווקא היום השאלה הזאת נפתרה.

משה גפני: בטח, בהעדפה מתקנת קבענו בדיוק את ההגדרה.

מנחם אליעזר מוזס: מיהו חרדי?

משה גפני: כן.

משה גפני: אחרת אי-אפשר היה לעשות את החוק.

קרנית פלוג: ברשותכם, לסכם את החלק הזה.

עודד פורר: גם יודעים מיהו עולה.

קרנית פלוג: הירידה במס הכנסה על יחידים והפחתת הקצבאות, ראינו שזה פעל בשני כיוונים מנוגדים.

קרנית פלוג: מצד אחד אנשים נכנסו הרבה יותר לשוק העבודה, מצד שני יש פחות חלוקה מחדש או פחות טיפול באי השוויון באמצעות הכלים של הממשלה.

קרנית פלוג: הפערים המאוד גדולים שאנחנו רואים בכושר ההשתכרות ובשכר קשורים לפערים במיומנויות.

קרנית פלוג: גם הרמה הממוצעת נמוכה וגם הפערים.

קרנית פלוג: ובעצם גם מערכת החינוך וגם מערכת ההכשרה המקצועית לא מציידת את הציבור עם מה שנדרש כדי להשתלב בצורה מוצלחת בשוק העבודה.

קרנית פלוג: אגב, לא דיברתי פה גם על תכנים טכנולוגיים ועל כל החינוך הטכנולוגי.

קרנית פלוג: זה עוד מקום שיש לנו סיבה להיות מוטרדים ולשפר, אבל זה אולי בסקירה אחרת.

קרנית פלוג: כמה מילים בכל זאת על המערכת הפיננסית.

קרנית פלוג: אז מה שאפשר לראות בגרף הזה זה את העובדה, קודם כול, שהמערכת הפיננסית זה לא רק בנקים.

קרנית פלוג: וגם כשאנחנו מסתכלים על תיק הנכסים של הציבור, אז יש הרבה מאוד שחקים נוספים, אם זה קרנות פנסיה חדשות, קרנות פנסיה ותיקות, ביטוח חיים, קופות גמל, ונכסים שהציבור מחזיק במישרין, וגם בנקים.

קרנית פלוג: וגם בהתפלגות של האשראי יש התרחבות של מקורות נוספים שהם לא בנקים כמקורות אשראי.

קרנית פלוג: התהליך הזה של ההתרחבות של גורמים נוספים התחיל עוד בוועדת בכר, ויקבל עכשיו דחיפה נוספת עם היישום של המלצות, בעצם חקיקת חוק הגברת התחרות במערכת הפיננסית.

קרנית פלוג: ייכנסו גופים חדשים ובהחלט יגבירו את התחרות גם בתחום האשראי.

קרנית פלוג: במיוחד בתחום משקי הבית ועסקים קטנים, בעיקר בתחום הקמעונאי.

קרנית פלוג: אגב, בתחום של העסקים הגדולים כבר היום יש תחרות מאוד גדולה, הנפקות אג"ח קונצרני וכו'.

קרנית פלוג: אז איך תיראה בעצם המערכת הפיננסית העתידית?

קרנית פלוג: קודם כול, יהיו הרבה יותר גופים פיננסיים.

קרנית פלוג: גם גופים שייתנו אשראי.

קרנית פלוג: אנחנו כבר רואים גופים מהסוג של P2P וגופים נוספים, אשראי ישיר וכו'.

קרנית פלוג: נראה הרבה יותר טכנולוגיה, גם FinTech, גם מתן אשראי מרחוק, וזה יקרה גם בתוך המערכת הבנקאית וגם מחוץ למערכת הבנקאית.

קרנית פלוג: לצרכנים יהיה הרבה יותר מידע.

קרנית פלוג: יש לנו כבר את תעודת הזהות, יש שיתוף בנתונים פיננסיים.

קרנית פלוג: ויש גם את מאגר נתוני האשראי, שאנחנו עמלים על הקמתו, וייתן בעצם הרבה יותר מידע על מצבו של כל לקוח, ובעצם ייתן הרבה יותר כוח לציבור להתמקח על מחירי האשראי.

קרנית פלוג: באופן כללי נראה הרבה יותר תחרות במגזר הקמעונאי.

קרנית פלוג: ויחד עם כל זה, כמובן שתהיה גם התעצמות של סיכונים, שבאים עם התרחבות של המגזר הפיננסי, עם כניסה של שחקנים חדשים, שלאו דווקא יש להם את המיומנויות שיש אצל השחקנים הישנים.

קרנית פלוג: ובעצם אנחנו רואים את תפקידנו בליווי של הרפורמות בכך שנבטיח את זה שהרפורמות ייושמו בצורה אחראית, כדי מצד אחד לקדם את התחרות לטובת הציבור והמשק, אבל גם לשמור מפני הסיכונים.

קרנית פלוג: צריך לזכור, שכשבמערכת כזאת יש הרבה מאוד שינויים, נכנסים שחקנים חדשים, אז זה כרוך בסיכונים, וצריך לנטר אותם ולעקוב אחרי הסיכונים.

קרנית פלוג: גם חשוב מאוד לתת למערכת עכשיו לעכל את השינויים המאוד מאוד רבים שעוברים על המערכת, ואני חושבת שבמובן הזה צריך לעצור את היוזמות החדשות ולהתמקד עכשיו ביישום.

קרנית פלוג: אחד מהכלים להבטחה של פיקוח יציבותי זה הקמת ועדה ליציבות פיננסית.

קרנית פלוג: אני מאוד מקווה שההשלמה של ההכנה לחקיקה של החוק - - -

משה גפני: מה זה הוועדה ליציבות פיננסית?

קרנית פלוג: ועדה ליציבות פיננסית זה גוף שאמור להיות מוקם, ויכלול בתוכו את כל הרגולטורים הפיננסיים ואת בנק ישראל ואת האוצר.

קרנית פלוג: והתפקיד שלו זה לנטר את ההתפתחויות במערכת הפיננסית, לזהות - - -

משה גפני: איפה נעשית הוועדה הזאת?

קרנית פלוג: איפה?

משה גפני: איפה?

משה גפני: בנק ישראל?

קרנית פלוג: בנק ישראל יהיה שחקן חשוב בוועדה הזאת.

משה גפני: הוא יקים את הוועדה הזאת?

קרנית פלוג: הוועדה הזאת תוקם מכוח חוק.

<קריאה: זה עבר כבר בוועדת שרים לחקיקה.

משה גפני: מי עומד בראשה?

קרנית פלוג: נגידת בנק ישראל.

קרנית פלוג: והתפקיד שלה זה לנטר את הסיכונים - - -

משה גפני: זה עבר ועדת שרים לחקיקה?

קרנית פלוג: כן.

משה גפני: אז למה זה לא התקדם?

קרנית פלוג: זה נמצא בתהליך של הכנת החוק.

קרנית פלוג: אנחנו ממש בישורת האחרונה של סגירת הפרטים.

משה גפני: אז זה אושר בוועדת שרים לחקיקה?

קרנית פלוג: כן.

משה גפני: וזה לא בא למליאת הכנסת?

קרנית פלוג: זה עדיין לא בא למליאת הכנסת, אבל זה יגיע לשולחנכם.

משה גפני: מי יהיה חבר לפי ההצעה שלכם?

קרנית פלוג: יהיו חברים מבנק ישראל.

משה גפני: בנק ישראל – את עומדת בראש.

קרנית פלוג: נכון.

משה גפני: כן, מי עוד?

קרנית פלוג: יהיו גם כל הרגולטורים.

מיקי רוזנטל: הממונה על שוק ההון.

משה גפני: אגף שוק ההון.

קרנית פלוג: אגף שוק ההון, המפקחת על הבנקים, רשות לניירות ערך וחברים נוספים.

קרנית פלוג: אני לא זוכרת מה מספר החברים.

משה גפני: לא גוף פרלמנטרי.

משה גפני: זאת אומרת, לא יהיו שם נציגים מהכנסת.

קרנית פלוג: לא, זה לא גוף פרלמנטרי, זה גוף של רגולטורים והמייצבים מה שנקרא, שזה האוצר ובנק ישראל.

קרנית פלוג: זה לא לוקח מהסמכויות של אף רגולטור.

משה גפני: לא, בסדר.

קרנית פלוג: המטרה היא להעביר מידע, ולזהות בעיות מבעוד מועד ולטפל בהן כשהן קטנות.

משה גפני: את אומרת, זה עבר בוועדת שרים לחקיקה, אבל עדיין לא הגיע למליאת הכנסת.

קרנית פלוג: נכון.

קרנית פלוג: אבל זה יגיע.

קרנית פלוג: והרעיון הוא לטפל בבעיות כשהן עוד קטנות.

משה גפני: טוב.

קרנית פלוג: אז אם ממש במילה לסיכום, אני חושבת שהמצב המקרו-כלכלי שלנו הוא בסך הכול טוב, בעיקר נוכח הסביבה הגלובלית.

קרנית פלוג: המדיניות המוניטרית תומכת גם בפעילות וגם בחזרת האינפלציה ליעד.

קרנית פלוג: תמונת המצב הכלכלית-חברתית מחייבת מדיניות אקטיבית, שאני חושבת שדווקא המצב הכלכלי של המשק הוא הזדמנות לטפל בנושאים היותר בסיסיים.

קרנית פלוג: המערכת הפיננסית עוברת שינויים גדולים, וחשוב מאוד לתת למערכת לתקן אותם ולנטר את הסיכונים שמתהווים בסביבה שהיא מאוד מאוד דינמית.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קודם כול, אני מודה לך על הסקירה המאלפת כפי שהצגת את זה.

משה גפני: יש לי הרבה מה לומר על העניין הזה, אבל אשמור לעצמי את הזכות בסוף, אחרי החברים.

משה גפני: יש לי הרבה מאוד מה לומר על זה, זו סקירה מקצועית רצינית.

משה גפני: ויש לי על מה להתווכח עכשיו, עד עכשיו גם לא היה לי כל כך.

משה גפני: תודה רבה לך.

משה גפני: תודה רבה לך.

משה גפני: חבר הכנסת חיים ילין, ואחריו חבר הכנסת איתן ברושי.

חיים ילין: אני שואל שתי שאלות, הן שאלות שרציתי מאוד לשאול אותן בוועדת רפורמות.

משה גפני: מה רפורמות?

מיקי רוזנטל: הוא רצה לשאול את זה במקום אחר.

איתן ברושי: פה זה מילה קשה.

חיים ילין: לא היה את מי לשאול, כי פעמיים מי ששאל את השאלות – זה לא אני – שאל אותן בצורה מאוד, לדעתי, בוטה ולא נכונה, וכל נציגי המערכת שלך קמו והלכו, פעמיים, במשך החקיקה.

חיים ילין: אני חושב שזה לא היה נכון לשאול את השאלות כמו - - -

משה גפני: למה הלכו?

חיים ילין: כי נעלבו.

חיים ילין: בסוף הם בני-אדם.

קרנית פלוג: לא, כי הם הותקפו בצורה בוטה ולא - - -

חיים ילין: בסוף הם בני-אדם גם.

קרנית פלוג: כן.

חיים ילין: כן.

חיים ילין: פעמיים.

משה גפני: למה הלכתם לשם?

משה גפני: הייתם צריכים לבוא לפה.

איתן ברושי: ויתרת בקלות, גפני.

חיים ילין: התחושה שהייתה שם בוועדה, שבמשך 50 שנה לא הייתה תחרות בריאה, וסוף-סוף נפתחת תחרות.

חיים ילין: אבל יחד עם זה, כל הזמן הייתה תחושה שם שמישהו מגונן על המערכת הבנקאית.

חיים ילין: קראת לזה יציבות וביטחון שאיפה שמפקידים את הכסף באמת בסוף יהיה מקום יציב.

חיים ילין: אבל כשנותנים לי את כל הדוגמאות האלה, ואני שואל: איך בנק ישראל מתמודד מול 18 מיליארד שקל חובות של אנשים מאוד עשירים – אני לא רוצה לקרוא לזה טייקונים – אנשים מאוד עשירים, שמתוך זה נמחקים 8 מיליארד שקל כספי ציבור מצד אחד.

חיים ילין: מצד שני, בדיוק תוך כדי החקיקה, פישמן היה כל הזמן בכותרות, כל הזמן בכותרות על המחיקות ועל הצחוק שהוא עושה.

חיים ילין: מצד שלישי, רצינו לדחוף את מה שנקרא עבירה פלילית – מי זה הפושע שנותן כסף בלי ביטחונות, והוא יכול להמשיך להסתובב חופשי במדינת ישראל, כאשר אם מישהו בא, שודד בנק במיליון שקל עם אקדח הוא נכנס לכלא, אבל במיליארדים כנראה לא.

חיים ילין: על השאלה הזאת לא קיבלתי תשובה.

חיים ילין: זאת השאלה הראשונה.

חיים ילין: השאלה השנייה היא שאלה מאוד אישית, כי בעצם היא נוגעת יותר למערכת שלך.

חיים ילין: קיבלתי פה רשימה של מפקחים על הבנקים, ולמה גם התלהמו פה וקמו והלכו.

משה גפני: פה לא התלהמו.

חיים ילין: לא, אני אומר - - -

משה גפני: לא, בפרוטוקול יוצא כאילו פה.

חיים ילין: לא פה, אמרתי: ועדת רפורמות, בסדר?

משה גפני: לא, אבל בפרוטוקול יכול להיות.

משה גפני: חכמים, היזהרו בלשונכם.

חיים ילין: מ-69'-75' מאיר חת היה המפקח על הבנקים, הוא הלך להיות יושב-ראש בנק לאומי.

חיים ילין: מ-82'-87' גליה מאור, והפכה להיות מנכ"לית בנק לאומי.

חיים ילין: אמנון גולדשמידט מ-87'-92', והפך להיות סמנכ"ל בנק דיסקונט.

חיים ילין: מ-92'-98' זאב – הפך להיות יו"ר בנק איגוד.

משה גפני: מה אתה רוצה, שהוא ילך לכולל?

משה גפני: מה אתה רוצה שהוא יעשה?

חיים ילין: אני מאוד רוצה.

חיים ילין: מ-98'-2003 יצחק טל – דירקטור בבנק טפחות.

חיים ילין: ואחרון חביב זה רוני, שמ-2010-2006 כיהן, והוא הפך להיות יו"ר הבנק הבינלאומי הראשון.

חיים ילין: עכשיו, למה אני אומר את הדברים האלה?

קרנית פלוג: למה באמת?

חיים ילין: כי גם אם זה צודק וגם אם זה חוקי זה לא נראה טוב.

חיים ילין: ולכן כשהיו בוועדת הרפורמות כל השמות האלה והכול עלה – כאילו שמישהו מגונן פה על הבנקים ולא על הציבור.

חיים ילין: ואני חושב שבמהות אם נצליח, ואת, במיוחד את, שמביאה רוח חדשה, ואני מכיר את המערכת ואני רואה שכן רוצים לעשות את השינויים, אם תצליחו להסדיר, להלבין, להביא איזושהי דעה שבאמת אומרת: אוקיי, לא הייתה תחרות אבל עכשיו אנחנו עושים, ואנחנו מבינים שכנראה צריך צינון יותר גדול, ואנחנו מבינים הרבה מאוד דברים, בשביל שהציבור יאמין לא רק לכם, אלא גם לנו כמחוקקים.

חיים ילין: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו חבר הכנסת עודד פורר.

מיקי לוי: ועדת האתיקה קיבלה את הדרישה שלי להרחיק את חבר הכנסת באסל גטאס.

מיקי לוי: ביקשתי עד סוף ההליך הפלילי, אבל חצי שנה קיבלו.

משה גפני: להרחיק אותו?

מיקי לוי: מהכנסת.

איתן ברושי: כל הכבוד.

איתן ברושי: אני רוצה לחזור לנושא.

מיקי לוי: סליחה.

איתן ברושי: גם אני רוצה לברך את הנגידה.

איתן ברושי: אני זוכר את הוויכוחים בהתחלה, ונדמה לי שהצלחת ליצור הסכמה וברכה.

איתן ברושי: אבל אם אני מבין נכון, חלק מהתפקיד שלך, גם על-פי הסקירה, הוא ניסיון לכוון לאן המדינה הזאת הולכת, מה שאת קוראת כלכלי-חברתי.

איתן ברושי: וחלק מההישגים שאת מציינת אותם היום הם תוצאה של מדיניות העבר.

איתן ברושי: בוא נגיד: רוב הדברים שבגללם שנת 16' היא שנה כנראה טובה הם לא בגלל פעולה של השנה האחרונה.

איתן ברושי: ואני רוצה להגיד על שתי נקודות או שני משאבים.

איתן ברושי: לפני שנכנסת, גפני, גם פניתי לנגידה, שתיכנס לנושא החקלאות, כי לפי דעתי קורה פה דבר חמור ביותר, שזה חלק מהתשתית הלאומית.

איתן ברושי: אבל שני משאבים הם מאה אחוז בבעלות המדינה, זה הקרקע והמים.

איתן ברושי: אלה שני משאבים שהמדינה מנהלת אותם במאה אחוז.

איתן ברושי: ולפי דעתי בשניהם יש בעיה בניהול.

איתן ברושי: וגם העבירו אותם לגופים שאני לא בטוח שיש להם את היכולת להתמודד עם הניהול של המשאבים האלה גם אם החליפו משרדים.

איתן ברושי: רשות המים זה הרכב לא מובן, ורשות מקרקעי ישראל אף פעם לא קיבלה מחמאות.

איתן ברושי: הנקודה היא שאני חושב שיוקר הדיור מושפע מיוקר הקרקע.

איתן ברושי: ואני לא יודע למה את לא מתערבת בנקודה העיקרית, שהיא הפחתת מחירי הקרקע בכל אזורי הארץ, בוודאי באזורים שרוצים ליצור שם מגנט לאוכלוסייה.

איתן ברושי: זה נשאר מקור כספי גדול.

איתן ברושי: יש לפי דעתי, לפי נתונים שראיתי, 10 מיליארד שקל בקופת רשות מקרקעי ישראל.

איתן ברושי: אתם לא שולטים על זה בכלל.

איתן ברושי: וזה ממשיך - - -

קרנית פלוג: - - -

איתן ברושי: רגע, זה הנתון שאני יודע.

איתן ברושי: אבל ממשיכים לגבות הרבה כסף עם כל הסיפורים.

איתן ברושי: דרך אגב, שום הנחה משמעותית לא נוספה למה שהיה עד עכשיו.

איתן ברושי: דבר שני זה נושא המים.

איתן ברושי: המים זה משאב לאומי.

איתן ברושי: שני המשאבים האלה, מים וקרקע, זה אמצעי, זה לא מטרה.

איתן ברושי: וחלק מהפקידות הופך אותם למטרה וחלק גם מקור לקופה.

איתן ברושי: דיברת על צמיחה.

איתן ברושי: ישבו פה אגף תקציבים ואמרו שהצמיחה הכי גדולה בשנה האחרונה זה קניית מכוניות ונסיעות לחוץ לארץ.

מיקי לוי: היא אמרה.

מיקי לוי: הצריכה הפרטית, היא אמרה - - -

מיקי רוזנטל: היא דיברה על מכוניות - - -

איתן ברושי: אוקיי, יכול להיות שיצאתי רגע.

משה גפני: כן, כן, היא אמרה את זה.

איתן ברושי: אני אומר:

איתן ברושי: אבל לעומת זה לא מוקמים מפעלים ולא נוצרים מקומות עבודה עם רמת הכנסה גבוהה.

איתן ברושי: נכון שיש פחות מובטלים אבל יש יותר עניים.

איתן ברושי: בסופו של דבר אין למדינה תוכנית לאומית לתעסוקה.

איתן ברושי: יש תוכנית לחינוך - - -

עודד פורר: אין.

עודד פורר: הלוואי שהייתה - - -

איתן ברושי: מגורים – יודעים שצריך לתת 50,000 התחלות בנייה בשנה.

איתן ברושי: את אומרת אפילו יותר - - -

משה גפני: הוא אומר: מדברים על זה.

איתן ברושי: אין אבל למדינה תוכנית.

איתן ברושי: שאלת: כמה מקומות עבודה צריך לייצר כדי שהצפון או הנגב יגדל?

איתן ברושי: אין לאף אחד מושג.

איתן ברושי: זה נשאר יוזמות כאלה או אחרות.

איתן ברושי: אין בעל הבית בתחום התעסוקה, ברמה שגם תענה לחרדים וגם לערבים, וגם תפזר אוכלוסייה לנגב ולגליל.

איתן ברושי: ולפי דעתי, בלי תעסוקה הולמת לא תהיה שום התפתחות במקומות שהמדינה רוצה לחזק אותם.

איתן ברושי: בסיכום, אני חושב שהבעיה העיקרית שלנו, והנגידה צריכה להיות פה גם המגדלור, אם תרצי גם המצפן והמצפון של המערכת הכלכלית, לאן העסק הזה עובד, ולא רק מחר בבוקר.

איתן ברושי: ואני עכשיו גם למיקרופון אומר ליד חברי פה: אני מבקש ממך, תיכנסי לעניין החקלאות.

איתן ברושי: אני חושב שהמדינה מחסלת את החקלאות, והיא תגרום לנזק גדול.

איתן ברושי: גם זה נכס אסטרטגי של המדינה, וגם במדינת ישראל החקלאות נשארה ערך ולא רק כסף.

איתן ברושי: אבל גם בכסף היא חשובה, במיוחד שנקבל פה תוצרת פחות טובה, פחות בריאותית.

איתן ברושי: ואנחנו עדים למשבר גדול.

איתן ברושי: את חייבת להתערב.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עודד פורר ואחריו מיקי לוי.

עודד פורר: תודה, אדוני.

עודד פורר: ותודה, גברתי, על ההצגה.

עודד פורר: אני כן רוצה להתייחס לשתי נקודות שהיו בהצגה ושתי נקודות שלא היו בהצגה.

עודד פורר: ראשית, לעניין הגרפים של הורדת מס ההכנסה על עבודה אל מול הורדת הקצבאות או תשלומי ההעברה.

עודד פורר: אני חושב שהמהלך הזה שבוצע לפני קצת יותר מעשור היה מהלך מבורך וחשוב שנעשה.

עודד פורר: היום אנחנו מתחילים לעשות תיקון איפה שצריך, וזה תשלומי העברה לאוכלוסיות שבאמת לא יכולות לעבוד.

עודד פורר: זאת אומרת, להעלות את תשלומי ההעברה לקשישים, להעלות את תשלומי ההעברה לנכים.

עודד פורר: אלה הנושאים שלדעתי צריך לטפל בהם, ולא לחזור לאותה מדיניות שגויה שהייתה לפני עשור.

עודד פורר: לשמחתי בתקציב הזה כן הצלחנו, כחלק גם מכניסתה של ישראל ביתנו לממשלה, להעלות את הבטחת ההכנסה לקשישים, ואת הוותק הביטוחי לקשישים עולים ולעקרות בית.

עודד פורר: מהצד השני, בעניין של חינוך, נגעת בזה קצת, הפער בחינוך המקצועי בינינו לבין ה-OECD, היה על זה הרבה ויכוחים גם בממשלה, מראה שמדינת ישראל זנחה לחלוטין את התחום הזה והיא בבעיה.

עודד פורר: אנחנו רואים את זה גם במגזר היצרני.

עודד פורר: זאת אומרת, אם תיפגשי עם בעלי עסקים קטנים ובתי מלאכה קטנים, הם יגידו לך: אין לנו נגרים, אין לנו רתכים, אין לנו טכנאים.

עודד פורר: כל המקצועות האלה שמוכנים לשלם עליהם משכורות גבוהות לא בנמצא.

עודד פורר: עכשיו, זה גם מפריע לצמיחה של המשק במובנים אחרים.

עודד פורר: אלה בהחלט נושאים שצריך לטפל בהם.

עודד פורר: שני דברים שכן חסרו לי, ואני חושב שצריכים להתחיל להיכנס גם בסקירה ובאיך בנק ישראל מסתכל על המשק.

עודד פורר: אחד זה פצצת הפנסיה התקציבית.

עודד פורר: הפצצה הזו, לשיטתי, מאיימת על המשק הישראלי.

עודד פורר: בדוח מבקר המדינה ב-2014 הוא דיבר על חבות אקטוארית של 577 מיליארד שקל, היום כבר יודעים שהחבות האקטוארית הזו עברה את ה-600 מיליארד שקל.

עודד פורר: ומשרד האוצר חייב להיכנס לעניין הזה, שהעובדים ייקחו חלק בעלויות הפנסיה התקציבית שלהם.

עודד פורר: יש פה שתי מדינות לשני עמים: יש פה את העם של השכירים עם הפנסיה הצוברת; ויש פה את העם של מי שחי בפנסיה התקציבית באיזושהי בועה, שכולנו והילדים שלנו ואולי גם הנכדים שלנו עוד יצטרכו לשלם על זה.

עודד פורר: זה בהחלט משהו שמשפיע לדעתי על המקרו-כלכלה.

עודד פורר: הנושא השני, ושוב אני חוזר לעניין החינוכי, אמרת שמדברים על חזון – אין שום חזון במערכת החינוך.

עודד פורר: חסרה פה מועצה לאומית לחינוך.

עודד פורר: כשם שיש לנו מועצה לאומית לביטחון לאומי, יש את המועצה הלאומית לכלכלה, צריכה להיות פה מועצה לאומית לחינוך, שתגדיר מהם - - -

מיקי רוזנטל: הדוגמאות שאתה נותן הן לא כל כך משפיעות.

חיים ילין: בדיוק על זה היה הדיון בוועדת החינוך.

עודד פורר: הן משפיעות מאוד.

מיקי רוזנטל: אני בעד הקמת מועצה כזאת - - -

עודד פורר: אני יכול להגיד לך שהמועצה הלאומית לכלכלה נתנה איזון אל מול אגף התקציבים, וגם ביכולת של המשרדים להתנהל מול אגף התקציבים במונחים מסוימים.

עודד פורר: ולקחה את המושכות מאיזשהו גורם אחד שרק אצלו נמצאת התורה כולה.

עודד פורר: מערכת החינוך לא מוכוונת בכלל לשוק העבודה העתידי.

עודד פורר: היא מוכוונת לשוק העבודה של לפני כמה עשורים.

עודד פורר: צריך להבין שרבים מהמקצועות, ומדברים על 50%-40% מהמקצועות שהולכים להיעלם.

עודד פורר: אני לא יודע אם מערכת החינוך, שהבת שלי היום לומדת שם בכיתה ג', ואחת צפויה להיכנס לכיתה א', תכשיר אותה ל-70 שנה להערכתנו שהיא תצטרך לעבוד אחרי שהיא תסיים את מערכת החינוך.

חיים ילין: 70 שנה אתה מאחל לה שתעבוד?

עודד פורר: תשמע, אני מאחל לה שתעבוד כמה שהיא תוכל.

עודד פורר: בסוף המערכת הזו לא מכינה היום את התלמידים שלה באמת לשוק העבודה העתידי.

עודד פורר: צריך לעשות שם שינוי משמעותי.

עודד פורר: אלה שני נושאים שמאוד משפיעים על המקרו, שאני חושב שצריכים להיכנס לסקירה של בנק ישראל בפעם הבאה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הדוברים הבאים זה שני המיקים, מיקי לוי ומיקי רוזנטל.

משה גפני: ואחרי זה חבר הכנסת מוזס, ואחרי זה חברת הכנסת פארן.

משה גפני: מיקי לוי.

מיקי לוי: תראי, גברתי, אני חייב להודות שמה שהיה פה היה מרשים אבל גם מדאיג.

מיקי לוי: אני חייב להגיד.

משה גפני: תקרב את המיקרופון, שישמעו את הדאגה שלך.

מיקי לוי: אני יוצא מהעניין של תקציב דו-שנתי, שהוא תקציב מסוכן מאוד, מסוכן מאוד, כי אי-אפשר לדעת – אני לא רוצה, את מבינה יותר טוב ממני – מה השינויים הגאו-פוליטיים אירופה, עולם, מחירי סחורות.

מיקי לוי: כל כך הרבה משתנים יש, שבקושי אפשר לתכנן תקציב לשנה.

מיקי לוי: אבל אני יודע שגם את, לא נחה דעתך מהעניין הזה, ואנחנו באותה סירה בתפיסת עולמנו.

מיקי לוי: אבל את גם משמשת יועצת לשר האוצר ולראש הממשלה.

מיקי לוי: והפערים החברתיים במדינת ישראל רק הולכים וגדלים.

מיקי לוי: וראיתי את מה שהצגת פה, אז הצגת את העובדה, אבל אין פתרון, אין איזה עצה, מה אמרת להם שצריך לעשות.

מיקי לוי: מאוד הייתי שמח לשמוע את דעתך בעניין הזה.

מיקי לוי: דבר נוסף, וגם אמרת את זה, מנועי צמיחה שמתבססים על צריכה פרטית יכולים להיעצר.

מיקי לוי: משבר מקומי או עולמי יביא לכך שאנשים פשוט ישמרו על כספם לשעת הצורך.

מיקי לוי: ואז כל הצריכה הפרטית פשוט תיעצר.

מיקי לוי: ומנוע הצמיחה המרכזי שמושך את הקטר של המשק יהיה במשבר, ותהיה פשיטת רגל וגירעון אסטרונומי.

מיקי לוי: אי-אפשר להתבסס על מנוע צמיחה עיקרי אחד כל כך מסוכן.

מיקי לוי: וגם, לצערי, בסקירות של שר האוצר, גם פה בוועדת הכספים וגם בכנסת, וגם את, ציינתם את העובדה, אבל אני לא רואה פתרונות איך מעודדים את הייצוא, ומה מנועי הצמיחה שאנחנו צריכים להשקיע בהם, וזה מאוד מאוד מדאיג אותי.

מיקי לוי: הדבר האחרון, ולא אעזוב את בנק ישראל, ולא אותך ולא את הנגידה, זה נושא המשכנתאות.

מיקי לוי: צעקנו על נושא המשכנתאות.

מיקי לוי: ומאז שבפעם הקודמת היית פה עקבתי אחרי הנושא, והייתה חברת כנסת שלקחה משכנתא והתייעצה אתי, והפכתי לה את כל המשכנתא.

מיקי לוי: אין תחרות.

מיקי לוי: אין תחרות.

מיקי לוי: הגשתי גם תלונה לממונה על ההגבלים העסקיים.

מיקי לוי: קשה מאוד יהיה לבוא ולהוכיח תיאום מבחינת איסוף הראיות, ואני נזהר בדברי, אבל אין תחרות, שלא יהיה לכם שום ספק.

מיקי לוי: כשאני הולך לקחת עם הבן שלי עכשיו מבנק לבנק, ואני מתרוצץ ואני יושב מול פקיד המשכנתאות, התחרות היא שולית לחלוטין.

מיקי לוי: וגם מהפגישה הקודמת הממונה על הבנקים, ואני מאוד מעריך אותה ועובד איתה בצמידות, ולא עם צעקות ולא עם שום דבר, אלא מנסים להיות מתואמים, היא ספרה, והוצאתי את זה מהדברים שהיא אמרה בפעם הקודמת, והיא אמרה שלוש סיבות לנושא של עלייה במשכנתאות.

מיקי לוי: הראשונה זה עליית סיכונים בתחום המשכנתאות.

מיקי לוי: וכשיש בטוחה אני לא מבין איזה סיכון יש.

מיקי לוי: יש בטוחה, זו לא הלוואה רגילה.

מיקי לוי: נכון, קשה לממש - - - משבר סאב-פריים כמו בארצות-הברית, מחירי הדירות ירדו.

מיקי לוי: הכול נכון.

מיקי לוי: אבל זה לא נראה באופק, כשאנחנו עומדים בפני זה, כשיש 140,000 דירות חסרות במדינת ישראל.

מיקי לוי: עכשיו, עשיתם כמה צעדים, והקלתם על ההון הראשוני שאדם צריך להביא מהבית, ואני מברך על כך.

מיקי לוי: לא כולם יכולים להביא את ה-30% שנקבע בהתחלה, עכשיו מדובר על 10%, ואני באמת מברך על העניין הזה.

מיקי לוי: אבל בשנה האחרונה זה פשוט לא יאומן העלייה.

מיקי לוי: ואתם צריכים לתת את דעתכם לעניין, איך עוצרים את זה, בפרט לאלה שמביאים את ה-30% מהבית.

מיקי לוי: לא יכול להיות דבר כזה שהמחירים יעלו בצורה משמעותית.

מיקי לוי: ואני מברך, עוד הפעם, על "מחיר למשתכן" שצריך להביא רק 10% מהבית.

מיקי לוי: וציינתם את נושא האבטלה.

מיקי לוי: אבל אין אבטלה, משקי הבית מצליחים להחזיר את המשכנתאות, והנפילות הן באמת בשוליים, על-פי הנתונים שיש בידי, של כאלה שלא עומדים בהחזרה.

מיקי לוי: ואמרה הממונה על הבנקים שבתחום שהתחרות בתחום המשכנתאות היא הגבוהה ביותר מבין כל הסגמנטים שהבנקים פועלים בהם, התחרות הזו היא כבר שנים.

מיקי לוי: ואני אומר לך, גברתי: אין דבר כזה.

מיקי לוי: אני מתרוצץ בין שלושה בנקים ויושב מול הפקיד, כי בני הולך לקנות דירה – אין דבר כזה.

מיקי לוי: ויש בטוחה.

מיקי לוי: נכון שגם בעבר הבטוחה הזו יכולה לא להביא את ההחזר האמיתי שלה.

מיקי לוי: ודבר אחרון בנושא הזה, גברתי, זה נושא היועצים.

מיקי לוי: לא פתרנו את העניין הזה.

מיקי לוי: אי-אפשר לבוא עם יועץ למשכנתאות.

מיקי לוי: ואני אומר לך: 98% – או 95%, אתקן את עצמי – ממשקי הבית אינם מבינים בשלושת מסלולי לקיחת המשכנתא, והבנקים מנצלים את זה לרעה.

מיקי לוי: לפחות לכל מי שמתייעץ אתי.

מיקי לוי: ואני לא יכול לרוץ עם כולם, אני אומר: תיקחו יועץ משכנתאות ותביאו.

משה גפני: רגע, הוא מפריע, מיקי.

מיקי לוי: הוא תמיד מפריע.

משה גפני: הוא מפריע.

משה גפני: הוא עכשיו עושה חוק שלא לחקור ראש ממשלה.

<קריאה: זה התפקיד שלו.

איתן ברושי: הוא מתחלק עם דודי.

מיקי לוי: אבל זה לא ייפול על ראש הממשלה הנוכחי, לצערו.

דוד ביטן: מה זה?

משה גפני: עזוב, דוד, הנגידה פה.

מיקי רוזנטל: שיעשו לו חקירה פעם בשבוע.

מיקי רוזנטל: זה חוק יותר טוב.

משה גפני: דוד, הנגידה פה, תכבד אותה.

דוד ביטן: אנחנו דואגים ללפיד.

דוד ביטן: אם הוא יהיה ראש ממשלה, שלא יחקרו אותו.

חיים ילין: עוד פעם התחלת?

מיקי לוי: גברתי, לא קידמנו את הנושא זה, לא עשינו מסגרת.

מיקי לוי: ואני בעד, אני בעד למסד את מקצוע יועץ המשכנתאות.

מיקי לוי: אני בעד.

מיקי לוי: אני מודע לכך שיש כל מיני כאלה לא ראויים שבאים ועושים נזקים.

מיקי לוי: בואו תקבעו מי ראוי, כדי שהבנקים יוכלו להכניס אותם.

מיקי לוי: ויש תלונות במשטרה – אני אתך בעניין הזה, אבל תסדירו את זה.

מיקי לוי: אני מתחנן, תסדירו את זה.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי לוי: ודבר אחרון.

מיקי לוי: בהמשך למה שחבר הכנסת ילין אמר, הגשתי הצעת חוק, שלצערי לא עברה, שכל איש עסקים שמבצע תספורות, לא יוכל להנפיק.

מיקי לוי: לא יכול להיות שהוא עשה תספורת, ומנפיק אחר כך עוד הפעם אגרות לסיבוב חדש על כספי הציבור.

משה גפני: נכון מאוד.

מיקי לוי: זה לא יכול להיות.

מיקי לוי: אז הממשלה בלמה אותי – סליחה, ועדת שרים לחקיקה.

מיקי לוי: הצעתי את זה לאחד מחברי הקואליציה, לא אכפת לי שזה לא יהיה רשום על שמי, שמישהו אחר יעשה איזושהי מגבלה, כי זה כספי ציבור.

מיקי לוי: אז אולי בכוחותייך, כי רבים הם, אני מודה – לא תמיד, אבל אולי בעניין הזה – תמצאי איזשהו פתרון, מאוד אעריך את זה.

מיקי לוי: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: טוב, אשתדל לא לחזור כמובן על מה שאמרו קודמי, אני לא יודע אם יהיה לך גם זמן להשיב, אבל בין התפקידים, מעבר ליציבות המחירים ושמירה על המערכת הפיננסית, על הבטחתה של המערכת הפיננסית, התפקיד שלך הוא יועצת כלכלית לממשלת ישראל.

מיקי רוזנטל: ואני שואל אותך: האם הממשלה מקבלת את העצות שלך?

מיקי רוזנטל: ומסתמן שלא.

מיקי רוזנטל: לפי התקציב לפחות, הסקירה עומדת כמעט בסתירה לפעולות שננקטו בתקציב.

מיקי רוזנטל: והשאלה מה עושים במצב כזה, מה יש לך לומר על הדבר הזה.

מיקי רוזנטל: כי נכון, מצב המשק הוא לא רע, מצב האבטלה אפילו מעולה, שאת מצביעה עליו.

מיקי רוזנטל: אני חלוק על נתוני השכר שנשחק, אבל נעזוב את זה רגע.

משה גפני: היא אמרה.

מיקי רוזנטל: לא, היא אמרה שהייתה עלייה דווקא של 3.5%.

קרנית פלוג: השכר הממוצע עלה.

משה גפני: השכר הממוצע עלה.

מיקי רוזנטל: השכר הממוצע במדינת ישראל, העובדה ששבעה עשירונים לא משלמים כמעט מס הכנסה היא האינדיקציה אולי הטובה ביותר לגבי המצב.

יעל כהן-פארן: לא, השכר הממוצע לא מייצג, צריך להסתכל על החציוני.

מיקי רוזנטל: אבל אני באמת שואל אותך על הדברים שאת דיברת עליהם.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, העובדה שאת גם אומרת, שהצמיחה רובה היא מצריכה, והממשלה לא משקיעה מספיק בהעלאת תפוקה, בעידוד הייצוא.

מיקי רוזנטל: לפחות זה לא ניכר בתקציב.

מיקי רוזנטל: אז מה עושים עם זה מול העמדה שלך?

מיקי רוזנטל: העמדה שלך סותרת לפחות חלק מהמדיניות של הממשלה בנושא הדיור.

מיקי רוזנטל: העמדה שלך סותרת חלק מהפעילות או לפחות את עמדת הממשלה הרשמית, כי הפערים פה, אפשר לדבר עליהם.

מיקי רוזנטל: כל הזמן מדברים פה על הפערים, פערים, פערים: פערים בחינוך, פערים בהשכלה, פערים בהזדמנויות, פערים בהכנסה, פערים, פערים, וכמעט ולא נעשה שום דבר שום דבר כדי לצמצם את הפערים.

משה גפני: מה סותר בדיון?

מיקי רוזנטל: מה היא סותרת בדיון?

מיקי רוזנטל: היא למשל אמרה על חוק הדירה השלישית – קראתי בעיתון, היא לא אמרה את זה פה, כבוד הנגידה - - -

משה גפני: כן, ראיתי, שהיא מתנגדת לזה – לא מתנגדת, שזה יעלה את מחירי הדירות.

מיקי רוזנטל: זה יעלה את מחירי השכירות.

עודד פורר: את מחירי השכירויות.

עודד פורר: אין שאלה בכלל, זה ברור.

מיקי רוזנטל: זאת השאלה הבאה שלי באמת, היא נוגעת להחלטות שהממשלה כן נקטה בנושא הדיור, בדגש על העניין של מיסוי הדירה השלישית.

מיקי רוזנטל: לא אחזור שוב על העניין של הדו-שנתי, אבל אני מתקשה להבין איך גברתי עושה סקירה על מצב המשק ולא מתייחסת לתקציב הדו-שנתי והשפעותיו.

מיקי רוזנטל: ואני גם מתקשה באמת להבין, ואני לא רוצה לחזור כאמור על דברים שאמרו חברי, על זה שבאמת את הציבור זה ממש מקומם, הנושא הזה של ההלוואות לטייקונים ללא ביטחונות, שאחר כך מתגלגלות מהן הגזירות האלה או התספורות האלה על כתפי הציבור או על ראשו של הציבור, והבנק שותק.

מיקי רוזנטל: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת הרב מוזס.

משה גפני: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: כבוד היושב-ראש, נגידת הבנק, תודה על הסקירה.

משה גפני: נאום הישיבה זה עכשיו אתה.

משה גפני: הנאום.

מנחם אליעזר מוזס: מה נאום?

מנחם אליעזר מוזס: אתן לך בשביל זה בישיבת הסיעה - - -

משה גפני: לענות לליצמן?

משה גפני: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: גברתי נגידת בנק ישראל, אני רוצה להתמקד בנושא הדיור.

מנחם אליעזר מוזס: אני מתחבר לדברי שכני כאן וידידי מיקי לוי, שזהו המצב במשק, זה קרטל.

מנחם אליעזר מוזס: כל הבנקים סיכמו יחד: נעלה את הריבית במאה אחוז.

מנחם אליעזר מוזס: אם לוקחים הלוואה קבועה, אז במקום 2.8, העלו את זה ל-5.5%.

מנחם אליעזר מוזס: השתוללות כזאת.

מנחם אליעזר מוזס: והתוצאה שצריכים יותר לשלם את הלוואה.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מעבר לכך, מדברים כאן על עידוד לעבור לפריפריה.

מנחם אליעזר מוזס: ואני מביא לך דוגמה חיה מזוג עם שני ילדים שזכו, ברוך השם, ב"מחיר למשתכן" באופקים.

מנחם אליעזר מוזס: הם גרים במרכז הארץ, חיים חדשים, עוברים לפריפריה לאופקים.

מנחם אליעזר מוזס: צריכים לשלם בשביל ההלוואה הבנקאית לא פחות מ-4,000 שקל לחודש.

מנחם אליעזר מוזס: אבל בא הבנק ואומר: תביא בטוחה, תשלומי הכנסה חודשית של 12,000 שקל – פי שלוש.

מנחם אליעזר מוזס: פי שלוש תביא בטוחה.

משה גפני: מה זאת אומרת?

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: תביא בטוחה שמה?

מנחם אליעזר מוזס: הוא צריך לשלם כל חודש 4,000 שקל.

משה גפני: 4,000 שקל.

משה גפני: מה הבטוחה?

מנחם אליעזר מוזס: הבטוחה שיביא תשלום, שהוא ואשתו עובדים ומרוויחים 12,000 שקל.

משה גפני: ואם לא?

מנחם אליעזר מוזס: אם לא, אז לא יקבל את ההלוואה.

משה גפני: אבל יש את הדירה?

מנחם אליעזר מוזס: זו השאלה.

מנחם אליעזר מוזס: זו השאלה.

מיקי רוזנטל: מחתימים הורים, אתה יודע.

מיקי רוזנטל: היום מחתימים הורים.

משה גפני: שנייה, אני מחדד את השאלה.

חיים ילין: ממשיך הפתק מההורה, אתה יודע.

חיים ילין: לא רק בבית-ספר.

מנחם אליעזר מוזס: ואז השאלה שלו, השאלה שהוא שואל: אם יש לי 12,000 שקל הכנסה אני צריך לזכות ב"מחיר למשתכן" וללכת לאופקים?

מנחם אליעזר מוזס: אני יכול לשבת הלאה במרכז הארץ.

מנחם אליעזר מוזס: איך זה ייתכן, הקשחת התנאים האלה, שהחליטו על זה?

משה גפני: אוקיי.

מנחם אליעזר מוזס: זה דבר ראשון.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר השני – קודם כול זה חסם רציני לכל הנושא הזה, אבל התוצאה של זה, שילדי העשירים, אלה שהולכים על ההגרלות, הם זוכים בדירות האלה, והם משכירים את זה למי שלא שפר גורלו.

מנחם אליעזר מוזס: שוב פעם נהפכת הדירה של ה"מחיר למשתכן" במקומות כאלה בגלל התנאים האלה רק לילדי עשירים, והם זוכים בזה ומשכירים את זה לבני העניים.

מנחם אליעזר מוזס: האם לזה התכוונו, גם לעבור לפריפריה, וגם בכדי לעזור למי שלא שפר גורלו?

מנחם אליעזר מוזס: זו השאלה שלי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: טוב מאוד.

משה גפני: חברת הכנסת יעל פארן.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: קודם כול, אני רוצה לברך על קיומו של הדיון, ולומר שכמובן הדברים שעלו כאן מאוד מאוד מדאיגים.

יעל כהן-פארן: יש פער אדיר בין המצב הכלכלי ה-so called והפערים החברתיים.

יעל כהן-פארן: ואנחנו רואים את זה מה שנקרא ביום-יום, אבל רואים את זה שהמדיניות לא נמצאת שם לצמצום הפערים.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאת הסקירה הזאת ואת הדיון הזה היינו צריכים לקיים לפני חודשיים, לפני דיוני התקציב, אולי לפני שלושה חודשים.

יעל כהן-פארן: אולי אני יכולה להציע לוועדה לדרוש דיונים כאלה, שתמיד יגיעו לפני דיוני התקציב.

משה גפני: הנגידה הייתה פה לפני ארבעה חודשים?

מיקי לוי: היא הייתה פה.

יעל כהן-פארן: אולי היא הייתה פה, אבל האם ניתנה כזאת סקירה?

יעל כהן-פארן: כי בסופו של דבר, תשמעו, אני יודעת שזה נאיבי לומר - - -

משה גפני: היה מספיק זמן מאז שהנגידה הייתה פה להתפכח עד התקציב.

משה גפני: אם לא התפכחו, אז זה לא היה עוזר גם שהיא הייתה באה קודם.

יעל כהן-פארן: השאלה אם הדיון הזה – הרי ברור לי שבמהותו, ושוב, זה נאיבי לומר, אבל במהותו הוא צריך להשפיע קודם כול על התקציב ועל סדרי העדיפויות.

יעל כהן-פארן: וזה לא בא לידי ביטוי, ואת זה כבר נאמר.

יעל כהן-פארן: אבל פה אני רוצה לפנות אלייך, גברתי הנגידה, כי את בעצם בתפקידך צריכה להיות קודם כול נאמנה לציבור.

יעל כהן-פארן: אומנם את היועצת הכלכלית של הממשלה, ואת ממונה על-ידי ראש הממשלה ושר האוצר – הנשיא ממנה אותך, אבל בהחלטה של ראש הממשלה ושר האוצר, ויש פה איזושהי בעיה, כי לי יש תחושה שאת לא מביאה מספיק בחדות דברים שצריכים להיאמר בצורה הרבה יותר נוקבת כלפי אותם מי שעומדים בסופו של דבר ומנתבים את הספינה הזאת.

יעל כהן-פארן: עכשיו, בדברי הסיכום שלך, הדבר הראשון, הנקודה הראשונה – המצב המקרו-כלכלי הוא טוב, המדיניות המוניטרית תומכת בפעילות, והנקודה השלישית זה תמונת המצב הכלכלית-חברתית מחייבת מדיניות אקטיבית, זאת אומרת לא טובה.

יעל כהן-פארן: כשאני שומעת את ראש הממשלה עומד בסופו של דבר ומציג את דבריו בנושא תקציב המדינה או במענה לדיון 40 חתימות על המצב הכלכלי, אז הוא מתמקד כמובן רק בשתי הנקודות הראשונות, כאילו הנקודה השלישית היא לא קיימת והיא לא פקטור.

יעל כהן-פארן: וזה מה שמדאיג אותי, כי בעיני הנקודה השלישית צריכה להיות הראשונה.

יעל כהן-פארן: ובעיני אם מצב המקרו הוא טוב, יש בעיה באיך שמודדים אותו, כי לא יכול להיות שהמצב החברתי כל כך גרוע – אנחנו נמצאים במקום הראשון בעוני, ובמקום הראשון או השני בפערים חברתיים – והמצב הכלכלי מצוין ונפלא.

יעל כהן-פארן: אז משהו פה לא מסתדר בעצם מדידת המדדים.

יעל כהן-פארן: אוני רוצה להביא כאן לפתחך עוד נקודה, שבה אני חושבת, ואני מצטערת לומר את זה בצורה מאוד קשה, וזה לא אישית אלייך, זה גוף שאת נמצאת בו, שנמצא, שוב, באותו ניגוד עניינים, שהוא מצד אחד מייעץ ומחויב למי שמינה אותו, ומצד שני, בעיני המחויבות הראשונה שלו היא כלפי הציבור, וזה נושא הגז.

יעל כהן-פארן: ואני נמצאת בתכתובת מולך כבר קרוב לשנה, במכתבים הולכים וחוזרים, אבל אני חושבת שבנושא הזה אני לא מבינה מדוע את מסרבת לפנייה שלי, לעשות הערכה מחודשת ומעודכנת לגבי הצפי להכנסות המדינה ממיסוי הגז.

יעל כהן-פארן: יש טעויות מהותיות בעיני במה שבנק ישראל עשה, בהערכה שהוא ביצע, וזה מטעה את הציבור קודם כול, וזה מטה או היטה את קבלת ההחלטות בעניין.

יעל כהן-פארן: ופה אני חושבת שאת צריכה לזכור, שהמחויבות הראשונה שלך היא לתת דין וחשבון אמיתי לציבור.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גברתי הנגידה, בתור חבר בוועדה אני רוצה בבקשה גם להתייחס.

משה גפני: אודה לך אם תשיבי על כל מה שנאמר קודם.

מיקי לוי: היא צריכה לשבת פה איזה שבוע.

משה גפני: לא, למה?

משה גפני: נסיים בזמן.

מנחם אליעזר מוזס: יש את ההלוויה של שר האוצר ושר המשפטים יעקב נאמן.

משה גפני: אה, אוקיי.

משה גפני: בסדר, אסיים את זה לפני 12:00.

משה גפני: גברתי הנגידה, קודם כול, אני באמת חושב שהסקירה שלך הייתה מאלפת.

משה גפני: אני חושב שהחברים גם הביאו את זה לידי ביטוי בעצם העובדה שאמרת דברים שהם העובדות שקיימות במשק הישראלי: המשק חזק, השכר גדל במידה מסוימת.

משה גפני: המציאות, אם אנחנו מסתכלים מלמעלה, נוסעים במטוס מעל מדינת ישראל, ורואים מה המצב הכלכלי, המצב הכלכלי הוא מצוין.

משה גפני: הוא יותר טוב מאשר היה אי פעם בעבר.

משה גפני: אבל כשאת נכנסת לפרטים, אז את מתחילה לראות שמתחיל להיות פה סכנה חברתית מהמדרגה הראשונה.

משה גפני: זאת אומרת, המציאות היא שגם בסקירה שלך ראינו שיש אנשים שהם באמת יכולים לחיות את חייהם בלי בעיה, ומבחינה כלכלית הם מסודרים, ויש להם גם דירה וגם משכנתא שהם מקבלים עליה אם צריך, וגם גרים במרכז הארץ או הולכים לפריפריה מתי שהם צריכים, אבל יש ציבור גדול, שהוא הולך וגדל, הוא לא הולך וקטן, שהוא לא נמצא שם.

משה גפני: הוא נמצא במצב חברתי מאוד קשה.

משה גפני: אני רוצה להקריא לך את הסעיף שממנה אותך למה התפקידים שלך: הנגיד ישמש יועץ לממשלה בעניינים כלכליים – וזה בסדר – לרבות לעניין צמצום פערים חברתיים וצמצום אי-שוויון בחלוקת ההכנסות בחברה.

משה גפני: התפקיד שלך כנגידת בנק ישראל, והתפקיד של בנק ישראל בכלל, דיברנו על העניין הזה, היית צריכה לבוא לפה היום, ולהגיד מה עשית בבעיה הכי קשה שיש בחברה הישראלית – זה לא הבעיה הכלכלית.

משה גפני: הבעיה הכי קשה זה צמצום הפערים, צמצום החלוקה בשוויון.

משה גפני: אז אם את באה ואת אומרת נתונים – ואתייחס למגזר החרדי שאני מכיר אותו מבעיות שאני מקבל תלונות – כשאת אומרת:

משה גפני: מספר הנשים החרדיות גדל באופן דרמטי במקומות העבודה שלהם, לא נכנסת לעניין ולא בדקת את זה, או שאם בדקת לא הבאת פה את הנתונים, שאישה חרדית ממוצעת שמתקבלת לעבודה באיזשהו מפעל, היא מקבלת משכורת רעב.

משה גפני: היא מקבלת משכורת שזה חרפה.

משה גפני: לא הבאתי לפה מכתבים, אבל אני מכיר את האנשים, אני מכיר את התלונות שאני מקבל.

משה גפני: זה תפקיד שלך.

משה גפני: אין תפקיד אחר במדינה, שכתוב בחוק, שצמצום פערים חברתיים וצמצום אי שוויון בחלוקת ההכנסות בחברה.

משה גפני: יותר מזה, האישה הולכת לעבוד, היא מבקשת לעבוד, היא מחפשת עבודה.

משה גפני: בסוף היא מתקבלת לעבודה והיא מקבלת שכר עלוב.

משה גפני: אותו דבר גם בדברים אחרים.

משה גפני: בין עובדי המדינה כמה יש אנשים חרדים, שעומדים בכל התנאים?

משה גפני: כמה אנשים נכנסו לשם?

משה גפני: אנחנו רואי שמספר הגברים החרדים לא מספיק ורחוק מאוד – אומנם עולה במידה מסוימת, אבל לא מספיק כדי להגיע למצב שבו הם מתקבלים לעבודה.

משה גפני: כמה יש כאלה?

משה גפני: למה זה קורה?

מנחם אליעזר מוזס: כמה יש בבנק ישראל חרדים?

מנחם אליעזר מוזס: מי יכול לומר?

איתן ברושי: תנו לגפני.

איתן ברושי: מוציאים אותו מהריכוז.

משה גפני: בדיוק, אני יכול להתבלבל עם העניין.

משה גפני: פשוט טיבי לא פה, אז הוא לא שואל כמה ערבים יש.

משה גפני: אני לא שואל את השאלה הזאת.

משה גפני: זה הרב מוזס, שישאל אותי בישיבת סיעה, אענה לו, אני מכיר את החרדים בבנק ישראל - - -

קרנית פלוג: אישית.

משה גפני: לא אישית.

<חזי כאלו: עזרת לנו בעניין הזה.

משה גפני: כן.

משה גפני: על כל פנים, זה באמת סכנה חברתית, אמרתי את המגזר החרדי, אבל אני יכול להביא הרבה דוגמאות אחרות.

משה גפני: שווי בנפשך אדם במעמד ביניים, שהוא צריך לחיות את חייו, לפרנס את משפחתו ולקנות לו דירה.

משה גפני: תארי לעצמך את הקושי שהאיש הזה עובר, שזה יוצר מרמור חברתי.

משה גפני: בהיסטוריה של אומות העולם זה הביא לדברים שאני לא רוצה להוציא מהפה.

משה גפני: הוא יודע היום הכול: הוא יודע כמה משתכר פלוני וכמה משתכר אלמוני, ואיך הוא מסתדר עם הדירה במגדלי אקירוב, ואיך הוא קנה שתיים או שלוש דירות.

משה גפני: הוא יודע.

משה גפני: הוא רוצה ללכת לגור במעלות.

משה גפני: הוא רוצה ללכת לגור במעלות.

משה גפני: ובנק ישראל הקשה את התנאים עם המשכנתא.

משה גפני: ואם הוא נכה צה"ל, מצבו בכלל על הפנים.

משה גפני: אגב, אני לא מתכוון לוותר בעניין הזה, ואני לא מתכוון להרפות מהעניין הזה.

משה גפני: אני מתכוון לקיים סדרה של דיונים עד שהבעיה תיפתר.

משה גפני: לא יכול להיות שנכה צה"ל שרוצה לגור בפריפריה – או במרכז הארץ, אבל רוצה לגור בפריפריה – הוא לא מבקש מהמדינה שום דבר, רק שייתנו לו משכנתא, מה שהשכן שלו מקבל, שמצבו הכלכלי אותו דבר כמוהו.

משה גפני: הוא לא מקבל.

משה גפני: הוא לא מקבל בגלל שהוא נכה.

משה גפני: ואם הוא נכה צה"ל, אז זה פשוט כתם על החברה.

משה גפני: לוקחים בן-אדם שהיה בצבא, הוא נפצע, הוא היום נכה.

משה גפני: ולא נותנים לו לקנות דירה, לא נותנים לו לקחת משכנתא.

עודד פורר: כל נכה.

איתן ברושי: לא, אבל הוא מדגיש - - -

משה גפני: אמרתי.

משה גפני: אמרתי, הדגשתי את זה כל הזמן: מדובר על כל נכה, אבל כשאתה מדבר על נכה צה"ל אתה בכלל - - -

עודד פורר: הבושה כפולה.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אז זה נכון שהממשלה צריכה לעשות.

משה גפני: אנחנו לא כל כך סומכים על הממשלה, גם אנחנו שנמצאים בקואליציה.

משה גפני: אנחנו יותר סומכים על בנק ישראל.

משה גפני: בנק ישראל עומד מעל, אובייקטיבית לחלוטין, צריך להגיד את דברו ולהגיד את זה חזק.

משה גפני: אני אומר לך, כשחוקקתי את החוק הזה, כשדיברנו על יועצת כלכלית – יועץ, אז היה מדובר על נגיד – וצמצום פערים, התכוונתי שבנק ישראל יעמוד עם שיניים.

משה גפני: אני יודע שהממשלה לא תוכל להתמודד עם זה.

משה גפני: היא לא תוכל להתמודד בגלל סיבות פוליטיות, היא לא תוכל להתמודד בגלל שיש לה בעיות אחרות שאיתן היא צריכה להתמודד ולא מצליחה כל כך.

משה גפני: לכם יש את הזמן, לכם יש את היכולת, לכם יש את המקצועיות.

משה גפני: הפערים בחברה הם הסכנה הגדולה ביותר שקיימת לחברה הישראלית, לא המצב הכלכלי.

משה גפני: אנחנו משק חזק, נתמודד עם זה.

משה גפני: יש בעיה קשה עם זה שמפעלים עוזבים – יהיה קל להתמודד עם זה אם אכן נרצה לעשות את זה, זה בינתיים מצב קשה.

משה גפני: אבל לא זה מה שמסכן את החברה.

משה גפני: יש בגמרא אמירה: פוק חזי מאי עמא דבר.

משה גפני: תצאי לרחוב, תשמעי אנשים ששני בני הזוג עובדים.

משה גפני: תצאי לרחוב, תשמעי משפחות ששני בני הזוג עובדים, תשמעי את המרמור, תשמעי את הטענות.

משה גפני: אנשים שלא מבינים למה זה נוחת עליהם.

משה גפני: זה התפקיד שלכם.

משה גפני: אתם צריכים להתמודד עם המשכנתאות, עם הנכים, אתם צריכים להתמודד עם הפערים החברתיים, אתם צריכים להתמודד עם מקומות העבודה.

משה גפני: הממשלה לא תוכל לעשות את זה.

משה גפני: אם היא תעשה, היא תעשה את זה בשוליים.

משה גפני: בסדר, אז נעביר חוק.

משה גפני: למשל, אתן לך דוגמה.

משה גפני: ועדת הכספים העבירה חוק, שהחוק אומר שמי שזכאי למשכנתא יקבל פחות חצי אחוז מאשר בבנקים המסחריים.

משה גפני: מה את חושבת, מה קרה עם החוק?

משה גפני: החוק הוא חוק, אנחנו מדינת חוק.

קרנית פלוג: דיברנו על זה בפעם הקודמת.

משה גפני: כן, נכון, דיברנו על זה גם בשיחות בינינו וגם במה שקרה.

משה גפני: הלכו והעלו במקומות אחרים.

משה גפני: זה התפקיד שלך.

משה גפני: אנחנו מחזקים אותך בעבודה שאת עושה, אנחנו תולים בך את התקוות.

משה גפני: אנחנו לא כל כך תולים תקוות בממשלה.

משה גפני: זאת אומרת, אנחנו חושבים שהממשלה צריכה לעשות את עבודתה.

משה גפני: תודה רבה.

מיקי רוזנטל: יש בחירות שאני לא יודע ?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: שמעתי אותי אומר את זה גם - - -

מיקי רוזנטל: סתם, זו הייתה בדיחה.

משה גפני: לא, בסדר, אבל גם אמרתי את זה בפעמים קודמות.

משה גפני: ואני אומר את גם באופן פומבי.

מיקי רוזנטל: לא, אני גם מזדהה עם רוב הדברים שאמרת.

משה גפני: אני מקבל תלונות בבקשה, את יודעת.

משה גפני: בבקשה.

מיקי רוזנטל: גם אמרתי דברים דומים.

קרנית פלוג: בנושא התקווה.

איתן ברושי: צריך אבל לתת את התנאים.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: בבקשה, ד"ר פלוג.

קרנית פלוג: אוקיי, תודה.

קרנית פלוג: אתחיל עם הדברים של חבר הכנסת ילין.

קרנית פלוג: אני חושבת שהעובדה שנעשו הרבה מאוד צעדים בשנה-שנתיים האחרונות הן על-ידי בנק ישראל והן במסגרת החקיקה, אני מסתכלת קדימה ואני חושבת שנוצרו התנאים להגברה משמעותית של התחרות בתחום של השירותים הפיננסיים.

קרנית פלוג: חלק מהדברים נעשו על-ידי בנק ישראל עוד לפני ועדת שטרום, חלק נעשו במסגרת ועדת שטרום.

קרנית פלוג: אבל על דבר אחד אני רוצה לענות בצורה שתהיה מאוד מאוד ברורה.

קרנית פלוג: עבדתי בצורה מאוד צמודה עם שלושה מפקחים על הבנקים.

קרנית פלוג: אני מוכרחה להגיד שכל אחד מהם היה סופר מקצועי, והדבר היחידי שהנחה אותו זה טובת הציבור.

קרנית פלוג: אז אני לא יודעת מה היה בשנות ה-60, ואני לא יודעת מי עבר לאן ומאיפה עברו – בסדר, אני יכולה להגיד לך מהניסיון שלי, שהאנשים האלה מחויבים במאה אחוז לטובת הציבור.

מיקי רוזנטל: האם לא צריך לעשות משהו פורמלי?

מיקי רוזנטל: למשל תקופת צינון?

קרנית פלוג: יש תקופת צינון.

מיקי רוזנטל: לא, תקופת הצינון היא שנה.

מיקי רוזנטל: היא שנה, ויש גם הנחות בזה.

מיקי רוזנטל: האם לא ראוי היה לדעתך להגדיל את זה למשל לשלוש שנים?

קרנית פלוג: אני חושבת שקודם כול יש תקופת צינון.

מיקי רוזנטל: נכון, אבל היא של שנה.

קרנית פלוג: היא לאו דווקא רק למפקחים על הבנקים, זה דבר מאוד כללי.

מיקי רוזנטל: נכון, נכון.

מיקי רוזנטל: אני שואל אותך ספציפית.

קרנית פלוג: הבעיה היא לא עם המפקחים על הבנקים.

קרנית פלוג: ואם רוצים תקופת צינון ארוכה, אז צריך לשלם, כי אחרת תיקח רק אנשים שיכולים להרשות את לעצמם, להיות פנסיונרים בגיל - - -

מיקי רוזנטל: זה בדיוק הצעת החוק שלי אומרת.

מיקי רוזנטל: זה אנשים שיש להם הרבה מאוד ידע.

קרנית פלוג: או שתיקח אנשים בסוף הקריירה, או שתצטרך לקחת אנשים רק ממעמד סוציו-אקונומי שיכולים לחיות לאורך זמן.

קרנית פלוג: אז אם אתה רוצה לחפש אנשים - - -

עודד פורר: אנשים לא יבואו בשביל לשבת בבית שלוש שנים.

מיקי רוזנטל: לא, הם לא יישבו בבית.

מיקי רוזנטל: יש פתרונות ביניים בעולם.

משה גפני: הנושא עלה, הוא ברור, צריך לדון עליו.

משה גפני: בסדר, הלאה.

קרנית פלוג: אבל אני מוכרחה להגיד שמהניסיון שלי, הרגולטורים שהכרתי מאוד מקרוב, היו מאוד ממוקדים בטובת הציבור ורק זה.

קרנית פלוג: לגבי השאלה על תספורות, אז קודם כול חשוב לזכור שהדברים שאנחנו מדברים עליהם נוצרו לפני הרבה מאוד שנים.

קרנית פלוג: הכללים של ההלוואות ללווה בודד ולקבוצות לווים השתנו בצורה דרמטית.

קרנית פלוג: וההלוואות עכשיו, המגבלות הן הרבה יותר קשיחות.

קרנית פלוג: וחוץ מזה, גם הבנקים עצמם מסיטים את האשראי הרבה יותר למשקי בית, לאשראי קמעונאי.

קרנית פלוג: כך שאני חושבת שאנחנו מדברים עכשיו באמת על איזה פתרון של בעיות שנוצרו בעבר.

קרנית פלוג: ואני חושבת שהמגבלות הנוכחיות לא יאפשרו לבעיות האלה להתקדם - - -

חיים ילין: רגע, תני לי להבין, זה אומר שאין יותר לקיחת הלוואות בסכומים אסטרונומיים ומחיקות?

חיים ילין: זה מה שאת צופה?

קרנית פלוג: אני צופה שעם המגבלות הנוכחיות, ההיקף של ההלוואות לגורם בודד או לקבוצת לווים הרבה יותר קטנות מאשר היו בעבר.

קרנית פלוג: כן.

קרנית פלוג: ושהסטנדרטים השתנו בעניין הזה.

מיקי לוי: גורם בסיכון.

עודד פורר: לווה בסיכון.

חיים ילין: תודה רבה.

קרנית פלוג: לגבי חבר הכנסת ברושי, שנת 2016, אמרת, טובה בגלל העבר.

קרנית פלוג: היא טובה בגלל העבר, היא גם טובה בגלל מדיניות שננקטה.

קרנית פלוג: אני חושבת שגם מדיניות בנק ישראל עם הריבית המאוד נמוכה בהחלט תמכה בצמיחה.

קרנית פלוג: וזה חלק מהביצועים הטובים ברמת המקרו, שלטעמי לפחות נותנים את האפשרות להתמקד בבעיות היסודיות שניסיתי להציג פה.

משה גפני: הוא בעיקר שאל האם את חושבת להתערב בחקלאות?

קרנית פלוג: בנושא החקלאות אין לי כרגע תשובה.

קרנית פלוג: זה נושא שאני מוכרחה להגיד: לא היה בפוקוס של העבודה שלנו.

קרנית פלוג: אז אין לי כרגע תשובה.

קרנית פלוג: אני חושבת שמה שביקשת זה שנתייחס לנושא הזה, ובהחלט נשקול להיכנס אליו יותר לעומק.

איתן ברושי: לפני שיהיה המאוחר.

קרנית פלוג: למה לא משקיעים או למה משקיעים מעט?

קרנית פלוג: אז קודם כול, אני חושבת שבאמת ההשקעה במכונות ובציוד היא בהיקפים יחסית נמוכים.

קרנית פלוג: ויש לזה שורה של סיבות, חלק מהן קשורות להשקעה הלא מספיקה ורמה לא מספיקה של תשתיות.

קרנית פלוג: בסופו של דבר, רמת התשתיות משפיעה על הפריון של המגזר העסקי.

קרנית פלוג: אז אם יש רמה יותר גבוהה של תשתיות, זה מעודד השקעה פרטית.

קרנית פלוג: יש, אני חושבת, חסך גדול של השקעה בהון אנושי.

קרנית פלוג: לא תשקיע אם אתה לא חושב שיהיו לך עובדים מיומנים שיוכלו לעבוד על המכונות האלה.

קרנית פלוג: ויש את הנושא של רגולציה, שהיום לא דיברתי עליו, אבל העודף וחוסר היעילות של חלק מתחומי הרגולציה הופכים את זה למהלך מאוד מאוד מסובך לפתוח עסק בישראל.

קרנית פלוג: הדגמתי את זה לאחרונה עם איזה סיפור.

קרנית פלוג: ואני חושבת שזה חלק מהנושאים שהממשלה אומנם רוצה לטפל.

קרנית פלוג: אני חושבת שצריך לעשות את זה בנחישות.

קרנית פלוג: לגבי ההתייחסות שלך להורדת קצבאות והפחתת מיסוי.

משה גפני: שלך – מי זה?

קרנית פלוג: של חבר הכנסת עודד פורר.

קרנית פלוג: כמו שציינתי, אני חושבת שההפחתה של הקצבאות בהחלט הייתה קטליזטור לכניסה לשוק העבודה.

קרנית פלוג: צריך לתת לאנשים שנכנסים לשוק העבודה את הכלים, כדי שהם גם יוכלו להשתכר.

קרנית פלוג: והפער בהתאם לפערים בחינוך והחסכים, דיברתי על זה בהרחבה.

קרנית פלוג: בנושא הפנסיה התקציבית, רק אני רוצה לציין, שקודם כול הפנסיה התקציבית היא, שוב, בעיה של העבר, כבר הרבה מאוד שנים לא נוספים אנשים חדשים.

מיקי לוי: 2003.

קרנית פלוג: מ-2003, עם עוד כמה גופים שנכנסו יותר מאוחר.

קרנית פלוג: אבל כבעיה מקרו כלכלית, כבר עברנו את השיא.

קרנית פלוג: יש יותר שאלה של חלוקת הכנסות או חלוקת נטל, אבל מבחינה כלכלית - - -

עודד פורר: לפי הנתונים שהציג דוח המבקר מדברים על 2032 כשנה שבה אז זה יתחיל לרדת בחזרה אחורה.

קרנית פלוג: אני מדברת על כאחוזי תוצר.

קרנית פלוג: גם המשק גדל, אז כאחוזי תוצר, אתה קורא לזה פצצה, אני חושבת שמבחינה מקרו-כלכלית, בהינתן שהמשק גדל - - -

משה גפני: אוקיי.

קרנית פלוג: אוקיי, הנקודה ברורה.

קרנית פלוג: להתייחסות של חבר הכנסת מיקי לוי.

קרנית פלוג: לגבי התקציב הדו-שנתי, אני חושבת שכן נעשו איזשהם מהלכים: גם רזרבות יותר גדולות וגם מהלכים שמאפשרים לפתוח את התקציב בתנאים מסוימים.

איתן ברושי: חוק ההסדרים יותר גרוע מתקציב דו-שנתי.

קרנית פלוג: כך שזה עניין של טעם, אני לא רואה בזה את הבעיה הכלכלית מספר אחת בישראל.

משה גפני: לא אהבת את זה אבל.

קרנית פלוג: התייחסתי לזה, אגב, בזמן החקיקה.

איתן ברושי: אבל היא השלימה עם זה.

איתן ברושי: כמוכם בקואליציה מקבלים את ההחלטה.

מיקי לוי: אף על פי - - - הולכות ונשחקות, בגלל הוצאות בלתי מתוכננות.

קרנית פלוג: לגבי הפערים הגדולים או הגדלים, אני חושבת שדיברתי בצורה – אם זה לא היה מספיק ברור לטעמי מה צריך לעשות, אני חושבת שהטיפול היסודי זה בתחום של החינוך וההכשרה המקצועית.

מיקי רוזנטל: אבל אמרת את זה גם בדוח הקודם, גברתי.

מיקי רוזנטל: אני מזכיר לך.

מיקי רוזנטל: לא?

קרנית פלוג: אני רוצה להגיד: הבעיה היא, אני חושבת, מה עושה ממשלת ישראל.

<קריאה: היא לא שרת החינוך.

קרנית פלוג: אנחנו יכולים להצביע על הדברים.

קרנית פלוג: אנחנו מתייחסים אליהם בהרחבה בדוחות בנק ישראל.

קרנית פלוג: ואני חושבת שצריך להתמקד פה בבעיות ולא בשאלה אם מקשיבים או לא מקשיבים לי.

קרנית פלוג: אני חושבת שאנחנו אומרים את הדברים, מציגים מחקרים בתחומים האלה, ובהחלט לוקחים את התפקיד של הייעוץ הכלכלי מאוד ברצינות.

קרנית פלוג: ובסופו של דבר ההחלטות הן החלטות של ממשלת ישראל.

קרנית פלוג: לגבי המשכנתאות, אז האמת שהיה דיון נרחב בפעם הקודמת.

קרנית פלוג: ההערכה שלנו זה שלא חלה או חל שינוי ברמת התחרות בתחום הזה, אבל כפי שנאמר, הממונה על ההגבלים העסקיים בודקת את הנושא הזה, ואני משערת שהיא תגיע או לא תגיע למסקנות.

קרנית פלוג: אני מעריכה שכן חלק גידול בתחום הזה של המשכנתאות, בגלל הריכוזיות היותר גדולה, ההיקפים של המשכנתאות.

קרנית פלוג: כן, יש פה את השקף שמראה את ההתפתחות אבל אתם מכירים אותו.

קרנית פלוג: והגורם המרכזי שהשתנה זה רמת הסיכון.

קרנית פלוג: ואגב, צריך לזכור, משכנתאות ניתנות לתקופה מאוד ארוכה.

קרנית פלוג: אז העובדה שהיום המצב המקרו-כלכלי הוא טוב ורמת האבטלה היא נמוכה זה נכון, אבל כשלוקחים בחשבון את הסיכון צריך להסתכל על האפשרות לכך שיהיו מחזורי עסקים - - -

איתן ברושי: אז, גברתי, תוזילו את הקרקע ותקלו על הזוגות הצעירים.

משה גפני: היא לא מוזילה קרקע.

מיקי לוי: אין לה שליטה - - -

איתן ברושי: היא לא מוזילה.

איתן ברושי: רגע, דקה.

איתן ברושי: הכוח שלה זה במה שהיא אומרת, לא במה שהיא עושה.

משה גפני: כן, בסדר.

איתן ברושי: אבל יש פה בעיה: איך אפשר לבנות ככה דירה?

משה גפני: טוב.

קרנית פלוג: אגב, ב"מחיר למשתכן", צריך להודות בזה שהממשלה מוכנה בעצם לוותר על הכנסות מהקרקע כדי להוזיל.

איתן ברושי: חלקית.

איתן ברושי: אבל זה רק לחלק קטן מהציבור.

יעל כהן-פארן: הכלי המרכזי - - -

משה גפני: אבל אני לא פותח דיון מחדש.

יעל כהן-פארן: זה הכלי המרכזי.

משה גפני: בסדר, אבל נעשה דיונים על זה.

משה גפני: אני לא הולך להרפות מהעניין של המשכנתאות, נקודה, אין ויכוח בכלל.

משה גפני: כן.

משה גפני: בבקשה.

קרנית פלוג: לחבר הכנסת מיקי רוזנטל, אז כמו שאמרתי, אנחנו מציגים את התמונה, מציבים אותה אני חושבת בצורה מאוד ברורה, מציגים את המלצות המדיניות, ובסופו של דבר הממשלה בוחרת.

קרנית פלוג: לגבי מיסוי על דירה שלישית, את עמדתי ביטאתי.

מנחם אליעזר מוזס: מוזס.

קרנית פלוג: לחבר הכנסת מוזס עניתי.

קרנית פלוג: אני חושבת שהסוגיה של המשכנתאות, הגידול בסיכון בסופו של דבר הביא להתייקרות המשכנתאות.

קרנית פלוג: וכפי שנאמר, באמת הקלנו במגבלה של ה-LTV ל"מחיר למשתכן", וזה אני חושבת כאן אפשר לפחות לרוכשי דירה ראשונה - - -

איתן ברושי: רק מי שזוכה בהגרלה.

מנחם אליעזר מוזס: לא, אפילו מי שזוכה לא יכול ללכת לפריפריה לאופקים בגלל שמבקשים ממנו פי שלוש, גברתי הנגידה.

מנחם אליעזר מוזס: מבקשים שיביא הוכחות על פי שלוש ממה - - -

איתן ברושי: המינהל הפך את אופקים למרכז.

משה גפני: רגע, רבותי, אנחנו רוצים לשמוע אותה.

קרנית פלוג: המגבלה שבנק ישראל הטיל בנושא ה-payment to income זה 50%.

קרנית פלוג: ואם ההלוואה או אם ה- payment to income עולה על 40%, אז יש דרישת הון יותר גבוהה.

קרנית פלוג: מה שמתואר כאן אני לא מכירה.

מנחם אליעזר מוזס: זו הלוואה נורמלית ב"מחיר למשתכן", שאתם נותנים 70% - - -

משה גפני: אם תוכלי לענות לוועדה.

משה גפני: הרב מוזס, ביקשתי שהנגידה תבדוק את זה.

משה גפני: כשהיא תיתן לנו תשובה, ניתן לך את התשובה.

מנחם אליעזר מוזס: מחכים לתשובות.

מנחם אליעזר מוזס: אנשים זכו.

מנחם אליעזר מוזס: ברכסים, באופקים, כולם עומדים - - -

משה גפני: ובמעלות.

מנחם אליעזר מוזס: כן.

קרנית פלוג: אוקיי, לגבי ההתייחסות של חברת הכנסת פארן, אז לגבי הבעיה הכלכלית-חברתית – שוב, אני חוזרת, אני חושבת שאנחנו הגורם שמתייחס לזה, גם בהרצאות שלי, גם בדוחות בנק ישראל, ובהחלט מציבים את המראה בפני הממשלה, בפני הציבור.

קרנית פלוג: אני חושבת שצריך להפריד: יש את הסוגיה המקרו-כלכלית – אנחנו מדברים גם עליה, העניין של המדרג, כל אחד יכול לעשות את המדרג כפי שהוא חושב.

קרנית פלוג: ואני חושבת שזה בהחלט נושא שאנחנו מציפים בכל הזדמנות.

קרנית פלוג: לעניין הבקשה שלך לתחשיב המחודש לגבי תקבולי המיסים של הגז – אז, כפי שגם עניתי לך, אנחנו לא רואים תוחלת בלהעריך את ההכנסות לעשורים הבאים.

קרנית פלוג: אני לא רואה שזה יסייע במדיניות הנוכחית.

קרנית פלוג: וטווח הטעות מאוד גדול.

קרנית פלוג: אני רוצה להזכיר שמחירי האנרגיה זזים בין 100 דולר לחבית ל-40 או ל-26 דולר לחבית.

קרנית פלוג: אז אני לא ממש רואה שיש טעם לעשות עכשיו תחזית נוספת לעשורים הבאים.

יעל כהן-פארן: זאת התחמקות, גברתי.

יעל כהן-פארן: אני מאוד מצטערת לומר את זה כך.

קרנית פלוג: אוקיי.

קרנית פלוג: ולחבר הכנסת ויו"ר הוועדה הרב גפני, אני רוצה להזכיר שבנושא צמצום הפערים, שאומנם מופיע כאחד מהיעדים שלנו, אין לבנק ישראל כלי כדי לצמצם את הפערים.

קרנית פלוג: והכלי העיקרי שלנו זה הניתוח המקצועי שלנו, והצגת הנושא והצפת הנושא בפני הממשלה, והצגת פתרונות.

קרנית פלוג: אז יש תחומים שבהם הממשלה מקשיבה.

קרנית פלוג: רק אתן דוגמה אחת, מה שנקרא מענק עבודה או מס הכנסה שלילי, זו הייתה אחת מהיוזמות של בנק ישראל.

קרנית פלוג: לקח לנו הרבה שנים לשכנע אחת מהממשלות הקודמות לאמץ את זה.

קרנית פלוג: זה כלי שבעיני הוא מאוד חשוב, כי הוא מטפל בדיוק באי השוויון או בעובדה שאנשים עובדים במשרה מלאה ולא משתכרים מספיק.

קרנית פלוג: אז זאת דוגמה טובה.

קרנית פלוג: אני חושבת שאנחנו משפיעים על המדיניות אבל היינו רוצים להשפיע יותר.

משה גפני: טוב, תודה רבה.

מיקי רוזנטל: יש לי רק שאלה בענייני התקציב.

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: יש עוד דבר ששמת פה על שולחן הוועדה לפי החוק, את הנושא של התקציב של בנק ישראל.

משה גפני: ואז הגענו לסיכום שאנחנו לא נדרשים לאשר אותו, אלא אנחנו רואים אותו, אנחנו דנים בו.

מיקי רוזנטל: רק שאלה אחת.

משה גפני: לפני שאתה אומר אני רוצה להגיד שני דברים.

משה גפני: דבר אחד, יש הפחתה בתקציב.

קרנית פלוג: נכון.

משה גפני: ההפחתה בתקציב נובעת ממה שאתם כותבים.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני חושב שלא הייתם צריכים להפחית.

משה גפני: אני חושב שהייתם צריכים להשאיר את התקציב, ולקחת את התקציב הזה, הנוסף, שהוא לא מופיע פה, ולעשות יותר עבודות מחקר, ויותר לבדוק לעומק למה יש פערים חברתיים.

משה גפני: הייתם צריכים לעשות את זה.

משה גפני: אני לא אומר שאת יכולה לשנות את הפערים החברתיים, אבל את יכולה להציף את הבעיה.

משה גפני: שאלות ששאלתי, שאלות ששאלו אחרים, הייתם צריכים לעשות עבודה.

משה גפני: הייתם צריכים לבדוק למה זה באמת קורה.

משה גפני: אתם לא יכולים לצמצם את הפערים החברתיים, אתם יכולים לשים את זה על השולחן, למנות את הסיבות, למה זה קורה.

משה גפני: זה דבר ראשון.

משה גפני: והדבר השני, אני רוצה לשאול אותך, גברתי הנגידה, יש פה את תפעול קרן אזרחי ישראל לרווחי הגז.

משה גפני: זה חוק שעשיתי אותו בהיותי באופוזיציה כיושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, ולצערי הרב בתקציב 2016 היה 443, ועכשיו זה ירד ל-63.

משה גפני: החוק אומר שהכנסות המדינה מההיטל יופקדו אחת לרבעון לאחר שיומרו לסכום במטבע חוץ, לחשבון בנק שיפתח לשם כך בנק ישראל.

משה גפני: מה קרה עם הדבר הזה?

משה גפני: מה ההפחתה פתאום?

משה גפני: מה, אין גז או אין כסף?

מיקי רוזנטל: יותר מזה, הרחבנו את החוק והוספנו את התמלוגים של כי"ל לתוך העניין הזה?

משה גפני: נכון.

משה גפני: בבקשה, מיקי.

מיקי רוזנטל: השאלה שלי נוגעת, גברתי, ראיתי באמת שיש צמצום בתקציב, אבל יש עלייה דרמטית בעלויות העבודה.

מיקי רוזנטל: מ-2016 – 122,000,000, ל-2017 – 135,000,000.

מיקי רוזנטל: זה 10%.

מיקי רוזנטל: את יכולה לתת לנו הסבר מניח את הדעת על העניין הזה?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: על זה אתה?

<חזי כאלו: אני אתייחס.

משה גפני: כן, לגבי השאלה הזאת, ואחרי זה – בבקשה.

קרנית פלוג: חזי כאלו, מנכ"ל הבנק.

<חזי כאלו: לגבי עלויות עבודה – הגידול כאן משקף ראשית גידול בכוח אדם.

<חזי כאלו: זה גם עונה להערה של כבוד הרב גפני לגבי הצורך לתגבר את – אז אנחנו בהחלט בשנת התקציב 2017 הגדלנו את כוח האדם שלנו בקרוב ל-40 משרות.

<חזי כאלו: חצי מה-40 משרות האלה הם לצורך הקמת המאגר, מאגר נתוני אשראי, שהוא פרויקט מרכזי - - -

משה גפני: למה?

קרנית פלוג: מאגר נתוני אשראי.

מיקי רוזנטל: מאגר נתוני אשראי, החוק שעבר בוועדה - - -

<חזי כאלו: כידוע לכם, הוטל על בנק ישראל להקים אותו.

<חזי כאלו: זה פרויקט לאומי גדול, שיש לי כבוד שהוא יביא את התוצאות קודם כול של שקיפות רבה יותר.

<חזי כאלו: ודבר שני, באמת הגברת התחרות.

<חזי כאלו: ובסופו של דבר גם להורדת עלויות המימון של ההלוואות hopefully.

משה גפני: זה העלייה של - - -

<חזי כאלו: נכון.

<חזי כאלו: והמחצית השנייה היא בכל מיני תחומים: בתחומי השווקים, בכל מיני תחומים אחרים שהבנק גדל בהם, בתחומי הטכנולוגיה, משאבי אנושי, ותחומים אחרים שאנחנו גדלים בהם.

<חזי כאלו: זה המשקף את - - - דבר נוסף, רכיב נוסף שבא לידי ביטוי כאן זה הסכם שכר, שיישמנו קצת באיחור, כמו במדינה, זה 7.75.

<חזי כאלו: היישום של ההסכם הציבורי אצלנו.

קרנית פלוג: הסכם המסגרת.

<חזי כאלו: כן.

<חזי כאלו: יש הסכם שבאפריל 2016 הממשלה וההסתדרות חתמו עליו, על תוספת של 7.75 בחמש פעימות למגזר הציבורי.

<חזי כאלו: בתמורה לכל מיני דברים שגם אנחנו הנהגנו אותם.

<חזי כאלו: גם טיפלנו בשכר שלנו.

משה גפני: זה לא שבנק ישראל מחליט לבד על השכר.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

מיקי רוזנטל: בסדר, שמע, זו קפיצה שמבקשת שאלה.

מיקי רוזנטל: לא אמרתי שזה לא בסדר, ביקשתי הסבר.

מיקי רוזנטל: ההסבר מניח את הדעת.

קרנית פלוג: לא, זה בסדר.

משה גפני: שאלה במקום.

<חזי כאלו: אז רק לסכם: רוב הגידול הלך לגידול בכוח אדם ומיעוטו לשכר.

קרנית פלוג: לגבי הנושא של התקציב להקמת קרן אזרחי ישראל, אז נקבל את הניהול של הקרן כשהסכום שיצטבר יהיה מיליארד שקל.

קרנית פלוג: ועשינו הערכה שהנושא הזה ייקח יותר זמן ממה שהיה נראה קודם לכן.

משה גפני: מה נראה היום?

קרנית פלוג: זה לא יקרה בשנה הקרובה, או זה לא יקרה ב-2018.

משה גפני: למה ב-2016 היה תקציב של 440?

קרנית פלוג: כי אז הייתה הערכה שהקרן תגיע לסכומים האלה מוקדם יותר.

<שגית אפיק: וכמה היא עומדת היום יודעים?

קרנית פלוג: אני לא יודעת.

קרנית פלוג: אבל זה מאוד מאוד רחוק משם.

מיקי רוזנטל: הבנתי.

מיקי רוזנטל: אז רגע, אז כל המיליארדים שהבטיחו לנו איפה הם?

משה גפני: טוב.

משה גפני: יש עוד שאלות?

מיקי רוזנטל: רגע, זה נורא חשוב: מתי כן יהיה?

משה גפני: היא אמרה שהשנה לא.

מיקי רוזנטל: לא, אבל הבנתי את התשובה.

מיקי רוזנטל: מה הצפי?

מיקי רוזנטל: הרי הבטיחו לנו מאות מיליארדים.

קרנית פלוג: ב-2019?

קרנית פלוג: 2019 כנראה, כן.

משה גפני: מה זה כנראה?

מיקי רוזנטל: כנראה זה לא תשובה טובה.

מיקי רוזנטל: מאוד נשמח לדעת, גם אם לא עכשיו.

קרנית פלוג: אני רוצה להגיד לכם משהו: כשמחירי האנרגיה משתנים, הסכום שגובים אותו כ-superprofits, אותו חלק שיגיע לקרן הזאת, הוא כמובן מתכווץ.

קרנית פלוג: וכשמחירי האנרגיה היו הרבה יותר גבוהים, ההנחה הייתה שהסכומים האלה יצטברו הרבה קודם לכן.

מיקי רוזנטל: סליחה, המחיר פה בארץ הוא די קבוע, הרי זאת הייתה אחת הבעיות של המתווה, ולכן חלקנו לפחות התנגדנו למתווה.

מיקי רוזנטל: אז השאלה היא: רק יכול להיות גידול בכמויות, כי חברת חשמל חתמה הסכם ל-15 שנה על אותו מחיר.

מיקי רוזנטל: גם אם המחיר ירד, לדאבוננו.

קרנית פלוג: חלק מה- superprofitמגיע דווקא מהעסקאות האחרות.

קרנית פלוג: אבל אתן לכם, אעביר לכם - - -

משה גפני: מי יודע לתת תשובה על זה?

קרנית פלוג: במשרד האוצר.

<קריאה: תשובה חד-משמעית?

<קריאה: אף אחד.

<קריאה: זה תחזית.

קרנית פלוג: זה צריך להגיע למיליארד שקל.

משה גפני: מיליארד.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: אז עשינו את זה בחוק.

קרנית פלוג: נכון.

קרנית פלוג: ננסה לברר מהי ההערכה העדכנית ונעביר לכם.

משה גפני: טוב.

משה גפני: יעקב, אתה רוצה להגיד משפט?

משה גפני: כי אנחנו סיימנו.

אני רוצה משפט אחד.

אני מבין שדיברו הרבה על נושא המשכנתאות, ואני לא רוצה להרחיב על זה בכלל.

שי שתי נקודות: אחת נקודה פרטנית, גברתי, ואחת נקודה כללית.

והנקודה הפרטנית: יש הנחיה, במסגרת ההנחיות החדשות, שלדעתי הקשו מאוד על הנושא של משכנתאות, יש הנחיה שמהאישור העקרוני הבנק מחויב לריבית או לאחוזים שדיברו 12 יום.

היו תקופות שיכול להיות שהיה אפשר לעשות את זה ב - - -

משה גפני: יעקב.

כי מה קורה?

בן-אדם מקבל אישור עקרוני על אחוז מסוים, עובר את ה-12 יום, ואז פתאום הוא מגיע והמספרים אחרים לגמרי.

והוא כבר כבול בתוך הבנק הזה.

להעביר את זה ל-30 יום, של אפשרות שהמחיר הזה נשאר באותו מחיר של הריביות, כדי לאפשר לאנשים לסיים את ההליך על אותם מספרים.

זה דבר ראשון.

ודבר שני, בגדול לדעתי צריך לבוא ביחד עם הממשלה, כי מה שקורה היום בעצם אנחנו יודעים כולם שהבנקים לא אוהבים כל כך את מחירי הדיור למשתכן ברמת הסיכון שלהם והכול.

צריך פה איזשהו פתרון ברמה גבוהה של איזה ערבות מדינה בצורה כזו או אחרת, משהו שירגיע אתכם, כי כשאתם לא רגועים ואתם מעבירים את זה הלאה, בסופו של דבר כמו שאמרו, ודיבר על זה ודאי הרב מוזס שמדברים על זה כ כל הזמן, בסופו של דבר אנשים נפגעים, אינם מקבלים משכנתאות, או שמשלמים עליהם ריבית גבוהה הרבה יותר רק בשביל - - -

משה גפני: תודה רבה, החבר הכנסת אשר.

משה גפני: אני מודה לך, גברתי הנגידה.

לגבי ה-12 יום, אפשר רק - - -

משה גפני: אני אומר לך: אנחנו בוועדה לא מתכוונים להרפות מהעניין הזה, זה עולה כל הזמן.

משה גפני: חלק מהדברים הם לא בשליטה שלך, זה לא שאת יכולה לעשות כך או אחרת.

משה גפני: יש דברים שהם בשליטה של בנק ישראל, של המפקחת על הבנקים, של נגידת הבנק.

משה גפני: יש דברים שהנגידה צריכה לומר את דברה.

משה גפני: ונקיים את הדיונים האלה, כי אנחנו רואים בזה סכנה חברתית גדולה, בעצם העובדה שהן-אדם מגיע בסוף לבנק – מוזס, נתתי לך לדבר - - -

מיקי רוזנטל: אבל הוא מקבל משכנתא עכשיו.

משה גפני: ולכן נקיים את הדיונים האלה.

משה גפני: אני חושב שהדיון היה דיון רציני, פורה, ובלי התלהמויות.

משה גפני: אפילו שמחת להישאר פה.

משה גפני: תודה רבה.