ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 331, 2017-01-09 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 9 בינואר 2017, י"א בטבת התשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הוא הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט ) התשע"ו-2016, הצעת חוק ממשלתית שמספרה 1066.

יעקב מרגי: אתן תזכורת למי שלא זוכר מה היה בדיון הקודם.

יעקב מרגי: אפשרנו סבב התייחסויות לכל הנוגעים בדבר, כל מי שעוסק בו, ושלחנו את כל הנציגים להידבר ולהגיע להסכמות או לנוסח מוסכם פחות או יותר.

יעקב מרגי: אלה שלא הגיעו לנוסח מוסכם שלא יחשבו שנגיע למאה אחוז הסכמות.

יעקב מרגי: אפילו בסוף מגילת אסתר כתוב לגבי מרדכי היהודי: "ומרדכי היהודי רצוי לרוב אחיו".

יעקב מרגי: אין מאה אחוז.

יעקב מרגי: מאה אחוז יש רק במדינות טוטליטריות, שם מצביעים בקלפי 95%.

יעקב מרגי: גם שם זה רק 95%.

יעקב מרגי: כדי לא ליצור תקריות דיפלומטיות לא אנקוב בשמות המדינות הללו אבל אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: נכון?

יעקב מרגי: לדוגמה, חיים ילין הגיע מאחת המדינות האלה, ארגנטינה.

חיים ילין: אז היא הייתה כך.

יעקב מרגי: לאור מה שאמרנו, אני אומר לכם את סדרי הדיון.

יעקב מרגי: נקרא סעיף מהצעת החוק, נעצור, נשמע התייחסויות, נעשה סבב התייחסויות שנוגעות לסעיף, מימין לשמאל.

יעקב מרגי: אם אין התייחסויות – נתקדם; אם יש התייחסויות – נקשיב להן.

יעקב מרגי: הצבעות יהיו בסוף.

יעקב מרגי: קודם כול אנחנו נקרא את הסעיפים ונתייחס לסעיף-סעיף.

יעקב מרגי: סעיף שהוקרא וסוכם – לא נחזור עליו שוב בשלב ההצבעות.

יעקב מרגי: בבקשה, היועצת המשפטית של הוועדה.

<מירב ישראלי: נפגשנו כמה פגישות, היועצים המשפטיים של המשרדים.

<מירב ישראלי: בחלק מן הדברים שבהם היו הערות הצלחנו להגיע לנוסח מוסכם וחלק מן הדברים נשארו פתוחים עדיין.

<מירב ישראלי: אקרא ואומר איפה יש תיקון או איפה הדברים נשארו פתוחים עדיין.

יעקב מרגי: לפני כן, נציג הסוכנות היהודית נמצא כאן, נכון?

יעקב מרגי: תעקוב אחר הסעיפים ותתייחס.

<ערן מוטרו: יש לנו התייחסות לסעיף אחד, זה הכול.

יעקב מרגי: בסדר, כאשר נגיע אליו.

יעקב מרגי: אנחנו רגישים לקרקעות, לכן התייחסתי אליך.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מירב ישראלי: "הצעת חוק המכון הלאומי למצוינות בספורט (מכון וינגייט), התשע"ו–2016 יש הערות ניסוח שלא אתעכב עליהן.

<מירב ישראלי: "נסגור" את זה בינינו בנוסח.

<מירב ישראלי: למשל, ההגדרה "השר" עוברת לסוף, אבל זה פחות חשוב לדיון כעת.

<מירב ישראלי: עד כאן ההגדרות.

<מירב ישראלי: האם יש הערות?

יעקב מרגי: יש הערות לסעיף ההגדרות?

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים הלאה.

<מירב ישראלי: ההגדרות יתוקנו ככל שיהיה צורך אחרי שהוועדה תסיים לדון בהצעת החוק.

<מירב ישראלי: הורדנו בשלב הזה את המילים "המתיישבת עם אופיו וטבעו כגוף מאוגד", פשוט כדי לשמור על אחידות בניסוח עם כל התאגידים הסטטוטוריים, עד שתזכיר התאגידים של משרד המשפטים יפורסם ואז זה יתוקן באופן רוחבי.

<מירב ישראלי: הורדנו את המילים "כמשמעותו בסעיף 9(6)".

<מירב ישראלי: סעיף 9(6) דורש הכרזה ובעצם הכוונה היא שהוא יהיה גוף מבוקר.

<מירב ישראלי: בנוסחים החדשים זה הנוסח שבו אנחנו משתמשים.

יעקב מרגי: יש הערות לסעיפים 2, 3 ו-4?

יעקב מרגי: בבקשה, כל דובר יציג את שמו ואת תפקידו בכל פעם שהוא מדבר.

נורית קורן: כאשר אנחנו מדברים על המכון הלאומי למצוינות בספורט, אנחנו כוללים את כל ענפי הספורט?

<מירב ישראלי: התפקידים והמטרות נמצאים בהמשך.

נורית קורן: אני מבינה שיש כאן גם גוף של הדר יוסף.

נורית קורן: כולם עושים אותו דבר, כל גוף עושה בנפרד.

נורית קורן: יש כאן קצת בלגן.

יעקב מרגי: כשהמדינה רוצה להקים גוף לאומי היא לא מבטלת את כל הגופים האחרים והיא גם לא מכניסה אותם תחת חסות הגוף הלאומי הזה.

יעקב מרגי: זה משהו אחר.

נורית קורן: כלומר כל אחד נשאר בנפרד ואנחנו מקימים עכשיו את המכון, כאשר המכון צריך לכלול את כל ענפי הספורט.

חיים ילין: הכוונה שלהם הייתה האם זריקת חצים זה גם ספורט.

יעקב מרגי: יענה מנכ"ל משרד התרבות והספורט.

יעקב מרגי: כל ענפי הספורט נכללים?

<יוסי שרעבי: המכון יכול להכיל בתוכו את כל ענפי הספורט שהם ענפים תחרותיים והישגיים.

<יוסי שרעבי: זה לא אומר שהענפים לא יכולים להתקיים במקומות נוספים אחרים.

נורית קורן: הענפים האחרים גם מתוקצבים?

<יוסי שרעבי: סוגיית התקצוב היא סוגיה אחרת.

יעקב מרגי: כרגע אנחנו מחוקקים את חוק מכון וינגייט.

יעקב מרגי: זה משהו אחר.

<ירון פוזננסקי: אני סמנכ"ל מרכז הספורט הלאומי.

<ירון פוזננסקי: בדיון הקודם היה פה מתי שטיינר המנכ"ל.

יעקב מרגי: אתה מהדר יוסף.

<ירון פוזננסקי: מדובר בדיוק על אותו עניין.

<ירון פוזננסקי: השאלה היא במקום.

<ירון פוזננסקי: זו השאלה שמפריעה לנו.

<ירון פוזננסקי: מה שאמרת – אני מסכים במאה אחוז, אבל זה לא בא לידי ביטוי בהצעת החוק, שלא צריך לבוא על חשבון מרכז הספורט הלאומי בהדר יוסף.

יעקב מרגי: זה בא לידי ביטוי.

יעקב מרגי: זה לא יבוא על חשבון.

יעקב מרגי: יתקנו אותי היועצת המשפטית ומנכ"ל המשרד אם אני טועה, החוק הזה לא בא לשלול לגיטימיות של גופים אחרים, אין לו מנדט כזה.

<ירון פוזננסקי: אחכה לסעיף 5 ואז אסביר.

יעקב מרגי: אז למה אתה מקדים?

מירב בן ארי: אז זה לא שולל.

<פיני שמעון: שמי ד"ר פיני שמעון, אני יושב-ראש הסגל האקדמי במכללה האקדמית בווינגייט.

<פיני שמעון: אני מתייחס לסעיף 2.

<פיני שמעון: החוק מתעלם לחלוטין מעצם קיומה של המכללה האקדמית בווינגייט הנמצאת בסמיכות.

יעקב מרגי: תקשיב: "מוקם בזה המכון הלאומי למצוינות בספורט על שם אורד צ'ארלס וינגייט".

יעקב מרגי: למה אתה מערבב מין שלא במינו?

יעקב מרגי: אגיד כבר בהתחלה, יש לי את כל הסבלנות ואורך הרוח לחקיקה ואני לא "חוטף" חקיקה, אני חושב שכך צריך להיות, לפעול בשום שכל, אבל אין לי סבלנות כאשר מישהו מנסה "לסובב" אותי.

יעקב מרגי: שאלתי שאלה ואם תצליח לעמוד בה בבקשה.

יעקב מרגי: הערות לסעיפים 2, 3 ו-4.

יעקב מרגי: הפנית אותי לסעיף 2.

יעקב מרגי: "קשקוש בלבוש".

יעקב מרגי: אל תיפגע.

יעקב מרגי: תדבר.

<פיני שמעון: הסעיף מתעלם ממצב קיים.

<פיני שמעון: על הגבעה הזאת יש את מכון וינגייט- - -

יעקב מרגי: היית בדיון הקודם?

<פיני שמעון: קראתי את הפרוטוקול.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הדובר הבא.

יעקב מרגי: המדינה מקימה מכון לאומי.

יעקב מרגי: מה זה "מתעלמת"?

יעקב מרגי: בסעיף 2 איפה היא מתעלמת?

יעקב מרגי: היא רוצה להקים מכון לאומי.

יעקב מרגי: המדינה – וסליחה על הביטוי מן הרחוב – "בא לה".

יעקב מרגי: איפה אתה רואה שהיא מתעלמת מדברים אחרים?

יעקב מרגי: למה סתם לומר?

יעקב מרגי: יש לך הערות לסעיפים 2, 3 ו-4?

<פיני שמעון: בהמשך אגיד.

<אריק קפלן: אני מצטער שאני חוזר לסעיף הקודם, סעיף ההגדרות.

יעקב מרגי: למה ההצתה המאוחרת?

יעקב מרגי: פעם אחרונה שזה יקרה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אריק קפלן: כתוב פה: "תחרות בין-לאומית רשמית ...

<אריק קפלן: שהיחידה לספורט הישגי הכירה בה כתחרות בין-לאומית".

<אריק קפלן: יש במדינת ישראל שתי יחידות מוכרות על-ידי מינהל הספורט: היחידה לספורט תחרותי והיחידה לספורט הישגי לכל הענפים הלא אולימפיים.

<אריק קפלן: מכיוון שהמכון מייצג גם ענפים לא אולימפיים אז צריך להיות כתוב פה: "או היחידה לספורט תחרותי" כי היא חייבת להכיר גם בתחרויות בענפים שאינם אולימפיים.

<יוסי שרעבי: שים לב, יש כאן פירוט של כל התחרויות שמוכרות, כולל משחקי עולם, כולל ספורט תחרותי, לא רק ספורט הישגי.

<אריק קפלן: או תחרויות אחרות "שהיחידה לספורט הישגי הכירה", אבל לא שאנחנו מכירים.

<יוסי שרעבי: יש כאן פירוט של כל התחרויות שההתאחדות היא חלק מהן.

<יוסי שרעבי: מדובר על הפירוט בהגדרה, כשכתוב אילו תחרויות.

<יוסי שרעבי: יש כאן פירוט של כל התחרויות שאתה חלק מהן כהתאחדות.

<יוסי שרעבי: אתה יכול לראות.

<אריק קפלן: אני מתייחס להגדרה "תחרות בין-לאומית רשמית משמעותית".

<אריק קפלן: בהמשך ההגדרה כתוב: "תחרות בין-לאומית רשמית אחרת שהיחידה לספורט הישגי הכירה בה".

<אריק קפלן: זה צריך להיות: "היחידה לספורט הישגי/תחרותי".

<אריק קפלן: כך הספורט בישראל בנוי, תחרות ספורט הישגי ותחרות ספורט תחרותי.

<אריק קפלן: מינהל הספורט מכיר בזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה התייחסות.

<דודו מלכא: אני סגן ראש מינהל הספורט האחראי על הספורט ההישגי.

<דודו מלכא: אנחנו שואפים שהיחידה לספורט הישגי תכיל בתוכה גם את הספורט התחרותי.

<דודו מלכא: אין צורך בכפל של יחידות.

<דודו מלכא: כאשר נסיים את החוק נסדיר כך שגם הענפים של "אילת" יהיו תחת אותה מטרייה.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, הוא הציג בעיה.

יעקב מרגי: כאשר נסדיר את זה אנחנו נעשה שינוי?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אנחנו כבר מחוקקים וצריך לעשות מושלם.

יעקב מרגי: מה הבעיה להתייחס לדרישה שלו?

<דודו מלכא: הוא רוצה לתת ביטוי נפרד ליחידה לספורט הישגי וליחידה לספורט תחרותי.

יעקב מרגי: אל תיתן ביטוי נפרד.

יעקב מרגי: תיתן ביטוי אחד.

יעקב מרגי: תכניס אותו.

<דודו מלכא: הביטוי הזה, היחידה לספורט הישגי, יכלול בתוכו גם את הענפים האולימפיים וגם את הענפים הלא אולימפיים וגם את הפרא-אולימפיים.

<דודו מלכא: כיום יש הפרדה אבל ההפרדה הזאת מלאכותית.

יעקב מרגי: אתה טוען שהיא לא צריכה להיות מופרדת.

<דודו מלכא: נכון, היא צריכה להיות תחת אותה מטרייה, גם "אילת", שזה הלא אולימפי, גם הפרא-אולימפי וגם האולימפי ביחד, שלושת התחומים.

<אריק קפלן: היחידה לספורט הישגי תחליט על דברים אחרים.

<אריק קפלן: היא לא יכולה להחליט עלינו.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאתייחס לדרישות שלך?

יעקב מרגי: אל תשיב לו.

יעקב מרגי: הפרעת לי להקשיב למי שצריך.

יעקב מרגי: המיקרופונים פתוחים.

יעקב מרגי: אתה אולי רגיל ממקומות אחרים.

יעקב מרגי: פה אין התפרצויות, כאשר אחד מדבר אף אחד אחר לא מדבר.

יעקב מרגי: זה חקיקה.

יעקב מרגי: את רוצה להעיר?

<מירב ישראלי: יש הגדרה של "היחידה לספורט הישגי": "היחידה לספורט הישגי המופעלת בידי הוועד האולימפי בישראל יחד עם המכון".

<מירב ישראלי: יכול להיות שאם רוצים להרחיב את ההגדרה צריך לשנות את ההגדרה "היחידה לספורט הישגי" כי כרגע היא מוגדרת באופן ספציפי.

<יוסי שרעבי: אי אפשר לשנות את ההגדרה של "היחידה לספורט הישגי".

<יוסי שרעבי: המשמעות של השינוי הזה הרבה יותר דרמטית, הרבה יותר מרחיקת-לכת.

<יוסי שרעבי: יש כאן התייחסות לצרכים של "אילת".

<יוסי שרעבי: הם יבואו לידי ביטוי גם בהמשך, בפירוט של חברי המועצה.

<יוסי שרעבי: יש כאן פירוט של כל התחרויות שמוכרות.

יעקב מרגי: החוק מכיל את זה.

<יוסי שרעבי: החוק מכיל את זה.

<יוסי שרעבי: אפשר להסתכל על ההגדרות.

<יוסי שרעבי: הוגדר כאן מה היא "תחרות בין-לאומית רשמית".

יעקב מרגי: מה הבעיה שלך עם האופן שזה מנוסח כעת?

<מירב ישראלי: איזו תחרות חסרה?

יעקב מרגי: מה הבעיה בניסוח הזה?

יעקב מרגי: תציג את הבעיה.

<אריק קפלן: הבעיה היא שנכון למחר יחליטו על תחרות נוספת אולם רק בענפים האולימפיים היא תוכר כי היחידה לספורט הישגי, זו שמוכרת על-ידי מינהל הספורט של הענפים הלא אולימפיים, לא יכולה להחליט שהתחרות תהיה מוכרת.

<אריק קפלן: כתוב כאן "תחרות בין-לאומית רשמית שהיחידה לספורט הישגי הכירה בה", לא שהיחידה שלנו מכירה בה.

יעקב מרגי: אתה מצמצם, אתה לא מרחיב.

יעקב מרגי: מצד אחד אתה רוצה להרחיב אבל בניסוח שלך אתה מצמצם.

<אריק קפלן: הם לא מכירים בתחרויות שלנו.

<אריק קפלן: אנחנו מכירים בתחרויות שלנו.

<אריק קפלן: יש ענפים אולימפיים ויש ענפים שאינם אולימפיים.

<אריק קפלן: אני מייצג את הענפים שאינם אולימפיים.

<אריק קפלן: הספורט מחולק לענפים אולימפיים, פרא-אולימפיים ושאינם אולימפיים.

עודד פורר: שחמט גם נכלל בזה?

<אריק קפלן: כן.

<אריק קפלן: מחר יחליטו, לצורך העניין, על תחרות שחמט אחרת שכל העולם מכיר אותה.

<אריק קפלן: אני אמור להכיר בה, לא היחידה לספורט הישגי.

<אריק קפלן: כרגע כתוב בהצעת החוק שהיחידה לספורט הישגי אמורה להכיר בה.

<אריק קפלן: זה לא עובד כך.

<אריק קפלן: צריך להיות כתוב כאן: "היחידה לספורט הישגי או תחרותי הכירה בה".

יעקב מרגי: הוא טוען שרק הוא מכיר בתחרויות כאלה.

יעקב מרגי: השאלה אם החוק הזה מחר ומחרתיים ימנע ממנו.

יעקב מרגי: מישהו ממשרד התרבות והספורט יודע לענות לי?

<יוסי שרעבי: הדבר הזה מתייחס למכלול של תחרויות וענפים.

<יוסי שרעבי: כל הענפים של "אילת" נמצאים בתוך החוק הזה.

<יוסי שרעבי: החוק הזה מגדיר תחרויות, ואם אתה רואה ברשימה שמפורטת כאן תחרויות שהיום אתה מקיים אותן ולא נכללות – תגיד אותן.

<יוסי שרעבי: אני לא רואה.

<יוסי שרעבי: זו לא רשימה סגורה, היא רשימה פתוחה.

<יוסי שרעבי: הרשימה הזו מכילה את כל התחרויות שאתה נמנה עליהן.

<יוסי שרעבי: אריק קפלן, אתה לא יכול באמצעות החוק לשנות את היחידה לספורט הישגי.

<יוסי שרעבי: אתה רוצה לערוך דיון על היחידה לספורט הישגי?

<אריק קפלן: לא, ממש לא.

<אריק קפלן: אני רק רוצה להוסיף "או תחרותי".

<אריק קפלן: אני לא רוצה לגעת בספורט ההישגי.

<אריק קפלן: הספורט ההישגי הוא של הוועד האולימפי.

<אריק קפלן: אני גם לא מבקש לשנות את ההגדרות שלהם.

חיים ילין: זה נשמע מאוד הגיוני.

חיים ילין: אם זה קיים בתוך ההגדרות אז מה אכפת לו להכניס את זה?

נורית קורן: אבל אתה חייב לנסח את הסעיף.

<אריק קפלן: "או היחידה לספורט הישגי".

<אריק קפלן: זה כל הסיפור.

יעקב מרגי: אנחנו בסעיף ההגדרות.

יעקב מרגי: אתה מייצג ספורט הישגי.

יעקב מרגי: זה בהגדרה "ספורט או פעילות ספורט שהם תחרותיים".

יעקב מרגי: נכון?

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: זו ההגדרה של "ספורט הישגי".

יעקב מרגי: למה אתה רוצה עכשיו לשנות את ההגדרה?

<אריק קפלן: אני לא רוצה.

<אריק קפלן: אסביר שוב.

<אריק קפלן: כתוב פה במפורש: "תחרות בין-לאומית רשמית אחרת", כלומר מותר יהיה להכיר בעוד תחרות.

<אריק קפלן: אבל כתוב פה "שהיחידה לספורט הישגי הכירה בה".

<אריק קפלן: אני רוצה שהיחידה שלנו, שמינהל הספורט הכיר בה, תכיר בתחרויות.

מירב בן ארי: הוא צודק.

יעקב מרגי: מה היה המצב עד היום?

<אריק קפלן: המצב היום הוא שאנחנו מכירים בפעילות שלנו ואילו היחידה לספורט הישגי מכירה בפעילות שלה.

מירב בן ארי: בעוד שבועיים יש תחרות גלישה בין-לאומית בחוף קונטיקי בנתניה.

מירב בן ארי: התחרות הזאת ממומנת אך ורק באמצעות "אילת" והיא לא מוכרת על-ידי הספורט ההישגי.

מירב בן ארי: לכן יש היגיון בדברים שהוא אומר כי בסופו של דבר בארץ כבר היום קיימות תחרויות שרק הם מממנים, למרות שזה ספורט לכל דבר.

מירב בן ארי: נכון, הוא לא הישגי אבל הוא עדיין ספורט.

יעקב מרגי: אתה חוסה תחת המכון?

<אריק קפלן: אנחנו עובדים עם המכון.

יעקב מרגי: היום הוא חוסה תחת המכון הלאומי?

<מירב ישראלי: אסביר את ההקשר, מה החשיבות של ההגדרה "תחרות בין-לאומית משמעותית".

<מירב ישראלי: אסביר את המשמעות של זה.

<מירב ישראלי: הרי זאת הגדרה.

<מירב ישראלי: המשמעות היא שמכון וינגייט לפי ההמשך של החוק יכול לתמוך בתחרות כזאת, יכול לסייע לה.

יעקב מרגי: זה לא פוגע.

יעקב מרגי: זה לא שונה.

<מירב ישראלי: כל התחרויות ש"אילת" צד להן, או עוזרת בארגונן וכדומה, אמורות להיכנס ל"תחרות בין-לאומית רשמית, אליפות עולם, משחקי עולם, משחקי אליפות אירופה, אולימפיאדת השחמט או תחרות בין-לאומית רשמית אחרת".

<מירב ישראלי: עד כאן זה דברים שהם יכולים להיכנס בהם.

<מירב ישראלי: עכשיו נשאלת השאלה האם יש דברים נוספים שאנחנו פה רוצים להכיר בהם כ"תחרות בין-לאומית משמעותית" שמכון וינגייט יכול לתמוך בהם שלא נכנסים לכל הדבר הזה.

<מירב ישראלי: זאת השאלה.

<אריק קפלן: אני רוצה לומר עוד משהו כדי להשלים.

יעקב מרגי: רגע, תעצור פה.

יעקב מרגי: אנחנו מנסים בכובד ראש להבין.

יעקב מרגי: אתה כמו קפיץ.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אתה חי את זה.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אני גם מזהה את המניעים שלך.

יעקב מרגי: תתפלא לשמוע, עם כל הברדק אני מזהה את המניעים שלך ואני מחדד את החושים שלי אז תיזהר.

יעקב מרגי: בבקשה גברתי.

<הדס פרבר: אני היועצת המשפטית של משרד התרבות והספורט.

<הדס פרבר: צריך להסתכל מה הסעיפים האופרטיביים.

<הדס פרבר: יש פה שני סעיפים אופרטיביים שמשתמשים בביטוי "תחרות בין-לאומית משמעותית".

<הדס פרבר: אחד זה לעניין מינויים.

<הדס פרבר: לדעתי זה מיותר שם, נגיע לזה בהמשך, אפשר לוותר על זה.

<מירב ישראלי: העניין הוא התמיכה של מכון וינגייט.

<הדס פרבר: הדבר העיקרי הוא הנושא של סעיף 5(א)(2), אולי שינו את המספור: שמכון וינגייט רשאי להעניק סיוע מקצועי לאיגוד או להתאחדות ספורט בארגון תחרות בין-לאומית רשמית משמעותית.

<הדס פרבר: אני חושבת שיש דרך גם לנסח את זה, אם זה תחרות בין-לאומית משמעותית מענפי "אילת" למצוא איזו התייחסות.

יעקב מרגי: לפי הטענה שלו, אם הבנתי אותך כעת, השאלה בניסוח הנוכחי, לו המכון הלאומי ירצה לתמוך בפעילות של "אילת" וכתוב "תחרות בין-לאומית רשמית אחרת שהיחידה לספורט הישגי הכירה בה", תהיה מניעה?

<הדס פרבר: אני חושבת שאין מניעה.

<הדס פרבר: הבעיה שלו היא בעיה תדמיתית ולא בעיה מהותית.

יעקב מרגי: תודה.

<אריק קפלן: ממש לא.

<הדס פרבר: הוא רוצה שהיחידה לספורט הישגי תכיר בענפים שלו.

יעקב מרגי: היא נגעה בדיוק.

יעקב מרגי: מה מפריע לך שהיחידה לספורט הישגי הכירה בזה?

<אריק קפלן: כי היא לא מכירה.

<אריק קפלן: לצורך העניין, יש יחידה לספורט הישגי ויש יחידה לספורט תחרותי.

<אריק קפלן: אלה שתי יחידות שונות.

<אריק קפלן: היא לא מכירה בי ואני לא מכיר בה.

<אריק קפלן: אלה שני גופים מקבילים.

יעקב מרגי: אתה תדרוש תמיכה?

<אריק קפלן: כרגע אני לא דורש כלום.

יעקב מרגי: אתה רוצה להשאיר את האופציה הזאת של דרישת תמיכה?

<אריק קפלן: לקבל התייחסות.

יעקב מרגי: כי הפעילות שלך לא נושקת עד – תעצור בקטע של "תחרות בין-לאומית רשמית אחרת" – עד לשם.

<אריק קפלן: עד לשם אין שום בעיה.

יעקב מרגי: זה כולל אותך.

<אריק קפלן: כולל אותי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אז מה אכפת לך שהוספנו את הסעיף הזה?

<אריק קפלן: אם הוסיפו את הסעיף הזה סימן כנראה שיש צורך.

<אריק קפלן: אם מוסיפים אותו צריך להוסיף אותו לכל הגורמים.

<אריק קפלן: אם לא, תורידו את הסעיף הזה.

<אריק קפלן: אתה לא יכול להוסיף אותו רק לצד אחד.

יעקב מרגי: אני רוצה להכריע בסוגיה הזאת.

<דודו מלכא: אני רוצה להבהיר את המצב הקיים ואז תוכלו להבין מה קורה.

<דודו מלכא: כשיש אליפויות עולם או אליפויות אירופה מוגדרות אנחנו יודעים מה הן האליפויות.

<דודו מלכא: לעתים יש כל מיני אירועים, כמו גראנד סלאם בטניס או ג'ירו באופניים וכדומה, שאינם מוגדרים כאליפות עולם או כאליפות אירופה, ואז פונים ליחידה לספורט הישגי ומבקשים מהם הכרה בכך שהתחרויות הן שוות-ערך לאליפויות האלה.

<דודו מלכא: אריק קפלן אומר: מכיוון שיכולות להיות אליפויות כאלה שלא מוגדרות הוא מבקש מנדט לאשר אותן.

<דודו מלכא: זה הכול.

יעקב מרגי: אתה מבין.

יעקב מרגי: לא כולם מבינים.

<יוסי שרעבי: אני רוצה לנסות לפתור את הסוגיה.

<יוסי שרעבי: השאלה שאריק קפלן מעלה כאן, הוא אומר שאם יבואו כל מיני דברים שלא מוגדרים בתוך הרשימה הסגורה הזאת ברגע זה, חלקם מוכרים על-ידי הוועד האולימפי הבין-לאומי וחלקם מוכרים על-ידי התאחדות "אילת".

<יוסי שרעבי: לכאורה מי שמוסמך להכיר בדברים שלא מצויים שם זה רק היחידה לספורט הישגי ולכאורה הוא לא חלק מן היחידה הזאת.

<יוסי שרעבי: אני רוצה להסביר למה זה לא מדויק.

<יוסי שרעבי: היחידה לספורט הישגי מורכבת גם מאנשי מינהל הספורט ממשרד התרבות והספורט.

<יוסי שרעבי: יושב שם דודו מלכא כחלק מן המשרד.

<יוסי שרעבי: היחידה הזאת מייצגת לא רק את הוועד האולימפי.

<יוסי שרעבי: על שולחנה של היחידה הזאת מונחות כל מיני בקשות מבקשות שונות.

<יוסי שרעבי: אם למשל תהיה מונחת בקשה של "אילת" מן הסתם משרד התרבות והספורט יביא את מי שעובד עם "אילת", יאשרו את זה ובזה נגמר הדיון.

יעקב מרגי: למרות שהוא הכעיס אותי אני רוצה להיות הסניגור שלו.

יעקב מרגי: נכון להיום העסק התקיים בלי הסיפה של הסעיף.

יעקב מרגי: נכון?

<יוסי שרעבי: היום המכון לא פועל במתכונת הזאת.

יעקב מרגי: כאשר הוא רצה לקבל תמיכה עד היום, הוא קיבל?

<יוסי שרעבי: כן, בוודאי.

יעקב מרגי: לו תהיה תחרות כזו שעד היום אף אחד לא נגע בה.

יעקב מרגי: פה אתה נותן ליחידה לספורט הישגי להכיר בה.

יעקב מרגי: הרי במה מכירה היחידה לספורט הישגי עד היום?

<יוסי שרעבי: המעמד של היחידה לספורט הישגי מבחינתנו, זה חלק מן ההסדר עם הוועד האולימפי, בסופו של דבר היא הגוף המקצועי המשותף למשרד התרבות והספורט ולוועד האולימפי לנהל את כל הספורט ההישגי במדינת ישראל, את הספורט התחרותי.

<אריק קפלן: האולימפי.

יעקב מרגי: לא, זה הוויכוח.

יעקב מרגי: אתה אומר: אולימפי.

יעקב מרגי: הוא אומר: כל הספורט התחרותי.

<אריק קפלן: הוועד האולימפי לא עוסק בספורט הלא אולימפי.

<אריק קפלן: יש חלוקה ברורה בספורט הישראלי.

יעקב מרגי: תתמודד עם זה.

יעקב מרגי: אתה אמרת שהיחידה עוסקת בכל הספורט התחרותי.

<יוסי שרעבי: כל התחום האולימפי.

חיים ילין: נוכל להתעכב על זה שעה שלמה.

יעקב מרגי: אתם רוצים "לגנוב" חוק?

יעקב מרגי: אני לא רוצה "לגנוב" חוק.

יעקב מרגי: אני רוצה לברר.

חיים ילין: אני חושב שכולם צריכים לשבת ביחד אתך, בלעדינו, ו"לסגור" מה הפרשנות.

<יוסי שרעבי: אנחנו לא ידענו שאריק קפלן יעלה את זה עכשיו.

<יוסי שרעבי: הוא יושב אתנו יום ולילה על דברים ופתאום מוסיף משהו.

<אמוץ בכר: יש לי הצעה.

<אמוץ בכר: מה אם נוסיף בנוסף ליחידה לספורט הישגי גם את משרד התרבות והספורט?

יעקב מרגי: אני רוצה להכריע בסוגיה הזאת.

<אריק קפלן: מה הבעיה להוסיף "או היחידה שלנו" ולגמור את זה?

<אריק קפלן: אני לא יודע למה הוויכוח.

<אריק קפלן: מה אכפת לכם?

<אריק קפלן: או היחידה לספורט תחרותי או היחידה לספורט הישגי, כפי שאתם עושים בדברים אחרים.

<דודו מלכא: משרד התרבות והספורט לוקח כפיפה גם על "אילת".

יעקב מרגי: אני משאיר את הסיפה הזו לדיון.

<יוסי שרעבי: אני מתקשה להבין למה אתה מעלה את זה עכשיו.

<אריק קפלן: לא ראיתי את זה קודם, אני מודה.

<אריק קפלן: טעות שלי.

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: נראה בהמשך.

יעקב מרגי: מעבר לסיפה של הסעיף הזה, התייחסויות לסעיפים 2, 3 ו-4.

יעקב מרגי: אין התייחסויות.

יעקב מרגי: אנחנו מתקדמים.

<מירב ישראלי: פה יש הערה של הדר יוסף.

<מירב ישראלי: אתה רוצה כבר לעצור פה או שאקרא את כל הסעיף ברצף?

יעקב מרגי: תקראי את כל סעיף 5 ואז נשמע הערות.

<מירב ישראלי: הוא ארוך מאוד ויש פה הרבה סוגיות.

<מירב ישראלי: פה מוצע להוסיף את המילה "הלאומיות".

<מירב ישראלי: "לשם השגת מטרותיו הלאומיות".

<מירב ישראלי: בסדר?

יעקב מרגי: בוודאי.

<מירב ישראלי: לא אומר את ההערות עכשיו.

<מירב ישראלי: רק אקרא.

<מירב ישראלי: יש הערות פה כמעט על כל סעיף.

יעקב מרגי: בדיון הקודם הכרענו שזה יהיה בית-ספר לאומי.

יעקב מרגי: יש הכרעה, נקודה, כך יהיה.

יעקב מרגי: זה לכל מי שחושב לדבר על זה אחר-כך.

יעקב מרגי: אנחנו פה לא בשיעור גמרא, לא נתחיל להתפלפל פה על ניסוחים.

יעקב מרגי: נדון רק בניסוחים מהותיים, לא יהיה דיון על ניסוחים שאינם מהותיים, נקודה.

יעקב מרגי: תמשיכי, אחר-כך ניכנס לכל ההערות.

יעקב מרגי: תרשום לך את ההערות ותתייחס בסוף הקראת סעיף 5.

<מירב ישראלי: כאמור, מוצע שזה יהיה "בכלל סוגי פעילויות הספורט" כי לשר יש סמכות.

<מירב ישראלי: כל הרעיון של הלאומיות של בית-הספר לאימון זה שהוא מחויב לתת מענה לכל סוגי האימון.

יעקב מרגי: כאשר כתוב "בהתאם לחוק הספורט", זה לא כולל הכול?

<מירב ישראלי: לא בהכרח.

יעקב מרגי: מי מבקש את ההרחבה הזאת?

<מירב ישראלי: זה הצעה שלנו, כשנפגשנו עם היועצים, כדי להבהיר את הייחודיות של המכון, מה החובות שלו.

<מירב ישראלי: בפסקת משנה (ב) אני קוראת כבר את הנוסח המוצע.

<מירב ישראלי: אנחנו מוחקים את המשפט "שיעסוק, בין השאר, בשיקום נפגעי תנועה בספורט, בעריכת מחקרים בתחומים של מדעי הספורט ורפואת ספורט" פשוט אומרים מה הוא עושה, לא מפרטים.

יעקב מרגי: הערות יישמעו בסוף הקראת הסעיף.

יעקב מרגי: תקשיבו לתיקונים שהוצגו ותרשמו לכם הערות.

<מירב ישראלי: באשר למשפט "שיפעל בהתאם למדיניות משרד התרבות והספורט בנושא זה" – אנחנו מעבירים את כל הפירוט איך הוא פועל להמשך.

<מירב ישראלי: זה עניין של ניסוח גם כאן את הסיפה – "שיפעל בהתאם לאמות מידה לעניין מכסות ותנאי קבלה שהורה עליהם מינהל הספורט" – נעביר לסוף, וזה לא יהיה "הורה עליהם מינהל הספורט" אלא "המנכ"ל".

<מירב ישראלי: זה צריך להיות מישהו ספציפי, לא מינהל הספורט, אבל זה יהיה בסוף ואז אקרא את זה.

<מירב ישראלי: בפסקה (2) שמתחילה במילים "יפיק, יערוך, יתעד", בישיבות התיאום הוצע נוסח מודרני יותר.

<מירב ישראלי: פה אני מבינה שיש ויכוח עם משרד האוצר אז תגידו לי מה הנוסח שאתם רוצים שיהיה פה בסופו של דבר כי לא הבנתי.

<הדס פרבר: רק רגע, נתקע לי המחשב.

<הדס פרבר: זה נוסח שהעברתי אתמול בשעות הלילה.

<הדס פרבר: "(2) המכון יוציא לאור פרסומים בתחומי פעילותו;"

<מירב ישראלי: להוריד את "כגון ספרים" וכן הלאה?

<מירב ישראלי: אני מורידה את כל הדוגמאות.

<מירב ישראלי: אתר אינטרנט עדיין במחלוקת?

<מירב ישראלי: אקרא את מה שמוצע.

<מירב ישראלי: "(2) המכון יוציא לאור פרסומים בתחומי פעילותו" – לא כתוב אילו פרסומים – "וכן יקים ויפעיל אתר אינטרנט שיציג את פעילות המכון;"

<גיא אטיאס: "אתר האינטרנט" ירד.

<מירב ישראלי: למרות שרצוי שיהיה לו אתר אינטרנט.

<גיא אטיאס: לא בחוק.

<מירב ישראלי: כל הנושא של "הקמה של מיתקן ספורט או מתקן עזר בעלות של 7.5 מיליון שקלים חדשים או יותר טעונה אישור השר ושר האוצר" לא מתאים לסעיף של התפקידים.

<מירב ישראלי: העברנו את זה למקום הנכון.

<מירב ישראלי: אקרא את זה שם.

<מירב ישראלי: היה קצת בלבול בין סוגי הסמכויות והתפקידים של המכון.

<מירב ישראלי: חילקנו את זה בין מה שהמכון יעשה, חייב לעשות, ובין מה שהוא רשאי לעשות.

<מירב ישראלי: הוספנו סעיף (ג) חדש במקום הסעיף הנוכחי.

<מירב ישראלי: אם אתם זוכרים, אחד הנושאים המרכזיים שעלו בישיבה הקודמת הוא העצמאות של התאגיד הזה, מה הוא עושה בעצמו ומה גופים חיצוניים, בעיקר גופים במשרד התרבות והספורט, מנחים אותו לעשות או מורים לו לעשות.

<מירב ישראלי: בנקודות מסוימות הגענו להסכמות שאנחנו מחזירים את הסמכות לתאגיד, כך שבמקום שמינהל הספורט מאשר כאן המועצה היא בעצם זאת שקובעת את אמות המידה.

<מירב ישראלי: זה מחזיר את הסמכות לתאגיד עצמו.

<מירב ישראלי: היו כמה נקודות בהן החזרנו את הסמכות לתאגיד עצמו.

יעקב מרגי: הבנו את זה בדיון הקודם, שהיה יותר מדי "כפי שיקבע", "כפי שיקבע", "כפי שיקבע".

<מירב ישראלי: זה מה שמוצע במקום סעיף קטן (ג).

<מירב ישראלי: תפקיד נוסף מופיע במקום (4).

<מירב ישראלי: "(2) להעניק סיוע מקצועי, לרבות בהעמדת מתקנים, לאיגוד ספורט או להתאחדות ספורט בארגון תחרות בין-לאומית רשמית משמעותית," – שזה מה שדיברנו קודם, זה המשמעות – "שהאיגוד או ההתאחדות האמורים מארגנים או נוטלים חלק בארגונה, לבקשת האיגוד או ההתאחדות ובהתאם להחלטת המועצה לפי סעיף 9(10);" שוב, יהיו אמות מידה.

<מירב ישראלי: פסקה (3) החדשה היא מה שכרגע הוא (5).

<מירב ישראלי: "(3) לקיים פעילות אחרת שהמועצה החליטה עליה ועל דרך ביצועה, ובלבד שמתקיימים לגביה שניים אלה: (א) השר אישר את קיום הפעילות ואת דרך ביצועה; (ב) הפעילות אינה למטרות רווח.

<מירב ישראלי: " (ג) הפך להיות מה שקראתי קודם.

<מירב ישראלי: אם צריך נשנה את המספור.

<מירב ישראלי: כאן הייתה הערה שלי בפעם הקודמת, שזה צריך להיות בהתאם לתוכנית עבודה, או משהו כזה.

<מירב ישראלי: מוסכם שיתווסף "בהתאם לתוכנית עבודה שתיקבע"?

<דודו מלכא: כן, בסדר.

<מירב ישראלי: בסדר, אנחנו מוסיפים את זה.

<מירב ישראלי: עשינו סעיף מיוחד לוועדת המחקר.

<מירב ישראלי: מפורט מי זו ועדת המחקר, המינויים שלה וכולי, שיהיה מסודר.

<מירב ישראלי: זה יופיע בסוף ואני אקרא.

<מירב ישראלי: סעיף קטן (ו), בנוגע לתקציב הכולל של הפעילויות, עבר לסעיף התקציב.

<מירב ישראלי: אקרא את זה בהמשך.

<מירב ישראלי: העברנו למטה את המרכז לקידום ספורט נשים, שאמרנו שיפעל בהתאם למדיניות.

<מירב ישראלי: זה לא ביחד עם היחידה אלא איך הוא פועל.

יעקב מרגי: לפני שנתייחס לסעיף 5, אני מבין שהגעתם לנוסח מוסכם לגבי ההגדרה.

<יוסי שרעבי: אנחנו מציעים לומר: "שהוכרה על ידי הוועד האולימפי או הפרא-אולימפי או התאחדות 'אילת' ".

<מירב ישראלי: "תחרות אחרת שהוכרה על ידי הוועד האולימפי או הפרא-אולימפי או התאחדות 'אילת' ".

<מירב ישראלי: אין עם זה בעיה, לדעתי, כי מכון וינגייט רשאי להשתתף.

יעקב מרגי: עד כאן סעיף ההגדרות.

יעקב מרגי: חסל, לא נוגעים בו יותר.

יעקב מרגי: עכשיו הערות לסעיף 5.

<ירון פוזננסקי: אני ממרכז הספורט הלאומי.

<ירון פוזננסקי: ביקשנו להעיר שתי הערות, להתייחס לסעיף 5(א) ו-5(ב).

<ירון פוזננסקי: בסעיף קטן 5(א) ביקשנו שבמקום "המכון יפעל" ייכתב: "המכון יפעל בצד גופים ומרכזי ספורט נוספים".

<ירון פוזננסקי: באותה רוח גם בסעיף קטן 5(ב).

יעקב מרגי: הסעיף הזה קובע: "המכון יפעל במטרה".

יעקב מרגי: עכשיו אתה רוצה להגדיר למכון את המטרות שלו?

<ירון פוזננסקי: לא, אני רוצה להגדיר שהוא לא בלעדי, שהוא לא מונופול, בדיוק הדברים שאמרת בהתחלה, אגב, אתה כיוונת נכון.

יעקב מרגי: בדיון הקודם הובהר חד-משמעית שזה לא בא לבטל לגיטימיות של מכונים אחרים ושהמכון יפעל בשיתוף.

יעקב מרגי: יש לנו סעיפים ספציפיים על כך.

<ירון פוזננסקי: לא קיבלנו התייחסות.

<יוסי שרעבי: הורדנו את כל הסעיפים שבהם היה "בלעדי".

יעקב מרגי: אומרים לך חד-משמעית, בניסוחים הקודמים היה הביטוי "בלעדיות" אך הוא הוּרד.

יעקב מרגי: המכון לא בלעדי.

<ירון פוזננסקי: מצוין.

<ירון פוזננסקי: אבל לגבי הסעיף הזה לא קיבלנו התייחסות.

<ירון פוזננסקי: אנחנו לא יודעים איפה זה עומד, האם זה תוקן או לא תוקן.

יעקב מרגי: כשנכתב ש"המכון יפעל במטרה לקדם את תרבות הספורט בישראל", הוא יכול לעשות את זה באופן בלעדי ולהתעלם מכל הקיים במדינה?

יואל רזבוזוב: יש לך את כוונת המחוקק.

<ירון פוזננסקי: גיא אטיאס שיושב על-ידי, נאמר שזה יוטמע בחוק.

<גיא אטיאס: אמרנו בדיון הקודם, זה נאמר גם על-ידי היושב-ראש, שכל נושא הבלעדיות יורד מן החוק.

<גיא אטיאס: התחייבנו לגופים שזה ירד מן החוק.

יעקב מרגי: זה נאמר לפרוטוקול.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש הערה נוספת?

<ירון פוזננסקי: עדיין ההערה הזאת עומדת בעינה.

יעקב מרגי: אני מיציתי, והיועצת המשפטית תסביר.

<מירב ישראלי: אתייחס לנקודה הזאת.

<מירב ישראלי: יש הרבה תאגידים סטטוטוריים שפועלים בתחום מסוים, ופועלים עוד הרבה גופים, עמותות וכולי באותו תחום.

<מירב ישראלי: באף חוק של תאגיד סטטוטורי לא כתוב "בצד גופים נוספים".

<מירב ישראלי: לא נהוג לכתוב את זה בחקיקה, וזה לא מוציא.

<מירב ישראלי: למשל יש לנו מוכני מחקר, כמו "יד בן צבי" ו"שז"ר" שהם בחקיקה.

<מירב ישראלי: זה לא אומר שאין מכוני מחקר אחרים שפועלים.

<מירב ישראלי: יש נקודה אחת שהעליתם בנושא התמיכות, ולזה צריך להתייחס משרד התרבות והספורט, לנושא התקצוב.

<מירב ישראלי: אם משרד התרבות רוצה להגיד שיהיה סעיף תמיכה לגופים בתחום כזה וכזה – זה צריך להיות בחוק הספורט ולא פה.

<מירב ישראלי: אבל זה מדיניות של משרד התרבות והספורט, לא חלק מן החוק הזה.

<מירב ישראלי: זה הערה שהם העירו ולכן אני מתייחסת.

<מירב ישראלי: כל הנושא, שהגוף הזה פועל בצד גופים אחרים, לא צריך להגיד את זה.

<מירב ישראלי: זה ברור.

<מירב ישראלי: זה שהגוף הזה קם ויש לו תפקידים לאומיים לא אומר שגופים אחרים לא יכולים לפעול ולעשות מה שהם רוצים.

<מירב ישראלי: זה המצב המשפטי, חד-משמעית.

<מירב ישראלי: מה שכן, בנושא של בית-הספר לאימון- - -

יעקב מרגי: נגיע לזה.

יעקב מרגי: אנחנו פה.

יעקב מרגי: מיצינו את הסיפור הזה, אני לא רוצה לחזור עליו.

<מירב ישראלי: יש עוד נקודה שנוגעת לעניין הבלעדיות או אי-בלעדיות, לנושא בית-ספר למאמנים.

<מירב ישראלי: אתה רוצה שאתייחס עכשיו לנקודה הזאת?

יעקב מרגי: בבקשה, אם כבר התחלת.

<מירב ישראלי: בנושא הזה הצעתי להוריד את המילה "לאומי" מ"בית-ספר לאימון" כדי שלא ישתמע כאילו יש רק בית-ספר אחד.

<מירב ישראלי: אבל משרד התרבות לא רוצה את זה.

<מירב ישראלי: אני לא חושבת שאם נשאיר את המילה "לאומי" הם לא יוכלו לפעול אבל חשבתי שאפשר להוריד את המילה "לאומי" פה כי הוספנו את המילה "לאומיות", "מטרות לאומיות" אז אפשר להוריד את זה.

<מירב ישראלי: זה יהיה אולי פחות חזק.

<מירב ישראלי: יש עוד נקודה שצריך להתייחס אליה, לגבי בתי-ספר לאימון, שהיום משרד התרבות והספורט נתן לי על זה תשובה.

<רוני לידור: בית ספר להכשרת מאמנים או מדריכים.

<רוני לידור: זה לא בית-ספר לאימון.

<מירב ישראלי: נכון.

<מירב ישראלי: בחוק הספורט, בסעיף 2, יש התייחסות לכך שמי שעוסק כמדריך או כמאמן חייב לקבל תעודת הסמכה.

<מירב ישראלי: בהגדרת "תעודת הסמכה" לפי חוק הספורט כתוב שמי שיכול לתת תעודת הסמכה זה בית-ספר למאמנים שהשר הכיר בו.

<מירב ישראלי: כלומר המנגנון להכרה בבית-ספר למאמנים הוא בכלל לא בחוק הזה, הוא בחוק הספורט.

<מירב ישראלי: ברגע שמקימים את מכון וינגייט בחקיקה שאלתי את משרד התרבות והספורט האם מכון וינגייט צריך הכרה.

<מירב ישראלי: לכאורה אם אנחנו לא אומרים כלום הוא גם צריך הכרה מהשר כבית-ספר למאמנים.

<מירב ישראלי: אנחנו צריכים להתייחס לחוק הספורט, האם מתקנים את חוק הספורט ואומרים שמכון וינגייט צריך הכרה או לא צריך הכרה.

<מירב ישראלי: זה מחדד גם את הנקודה שיש בתי-ספר אחרים למאמנים, שמותר להם לפעול ושהם מקבלים הכרה מן השר לפי חוק הספורט בכלל.

יעקב מרגי: אם הבנתי נכון מהסיפה של הדברים שלך, בית-ספר לאומי להכשרה ולהסמכתם של מדריכי ספורט גם הוא עצמו יצטרך לקבל הכרה.

<מירב ישראלי: זאת שאלה שמשרד התרבות והספורט צריך לענות עליה.

<הדס פרבר: אנחנו מציעים לעשות מודל כפי שקיים במוזיאונים, זה היה רעיון של היועצת המשפטית של הוועדה.

<הדס פרבר: עקרונית ברגע שאתה מקים מוזיאון בחוק, כמו מוזיאון הכנסת או בית העצמאות, הוא מוכר מכוח החוק, הוא לא צריך הכרה, אבל השר רשאי להכיר בו.

<מירב ישראלי: כלומר משאירים לשר את האופציה.

יעקב מרגי: אבל הוא חייב לעמוד בקריטריונים מסוימים.

יעקב מרגי: לא כל מוזיאון מוכר.

יעקב מרגי: אם חלמתי חלום ורציתי להקים מוזיאון, הוא לא מוזיאון מוכר.

יעקב מרגי: אפילו אני לא יודע אם מותר לי לקרוא לו מוזיאון.

<הדס פרבר: אסור לקרוא לו מוזיאון.

<הדס פרבר: הוא נקרא מוזיאון פרטי.

יעקב מרגי: אז אני לא יכול לעשות השוואה.

<הדס פרבר: זה ברגע שיש חוק.

<מירב ישראלי: כאשר יש מוזיאון שמוקם בחקיקה, עשינו תיקון בחוק המוזיאונים כדי שלא תהיה חובה לשר להכיר בו.

<מירב ישראלי: נגיד שהשר לא יכיר אבל החוק חייב אותו להקים את המוזיאון.

<מירב ישראלי: אי אפשר ליצור סתירה כזאת.

יעקב מרגי: ברגע שאני מקים אותו כאן בחוק, זאת אומרת שהוא לא צריך הכרה של השר.

<מירב ישראלי: חשבנו להשאיר לשר את האופציה, אם הוא ירצה לתת לו למשל הוראות שתהיה לו אופציה, כמו במוזיאונים.

<מירב ישראלי: במוזיאונים יש אופציה.

יעקב מרגי: אבל למה?

יעקב מרגי: אתם מכירים את השיר "בא לשכונה בחור חדש", כאשר כולם מתחילים לחשוד שהנה הוא בא לקחת לנו הכול.

יעקב מרגי: תקשיבו, סליחה שאני צריך לומר את זה, פה בא משרד התרבות ורוצה להקים מכון לאומי.

יעקב מרגי: האם אעשה את זה חסר כדי להרגיע, שתנוח דעתך, תנוח דעתך ותנוח דעתך?

יעקב מרגי: לא.

<רוני לידור: אבל יש לזה משמעות.

יעקב מרגי: אני השר רוצה כרגע במכון הלאומי, שמכוח החוק יש לו מנדט.

יעקב מרגי: הוא לא שולל אותך.

<רוני לידור: הוא שולל.

יעקב מרגי: איך הוא שולל?

יעקב מרגי: תסביר לי, אבל תשתדל לדייק.

<רוני לידור: שמי פרופ' רוני לידור, נשיא המכללה האקדמית בווינגייט.

<רוני לידור: הייתי בדיון הקודם.

<רוני לידור: המכללה האקדמית בווינגייט מברכת על חוק מכון וינגייט.

יעקב מרגי: אמרת את זה.

יעקב מרגי: עזוב את הנאומים, השעון רץ.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת "תכלס", איפה זה שולל.

<רוני לידור: להזכיר לכולם, בדיון הקודם העלינו את זה גם.

<רוני לידור: אין לנו שום בעיה עם הצעת החוק.

<רוני לידור: יוסי שרעבי ידידי, דברי מופנים בעיקר אליך.

<רוני לידור: שני הסעיפים הללו, של בית-ספר לאומי להכשרת מאמנים – אני חושב שצריך להיות קשובים מאוד ליועצת המשפטית של הוועדה – וכל נושא המחקר מחבלים בהתפתחות העתידית של המכללה האקדמית בווינגייט.

<רוני לידור: אי אפשר להתעלם מחוק מכון וינגייט, שזכותו של משרד התרבות והספורט לחוקק אותו.

<רוני לידור: אנחנו מברכים על החוק הזה.

<רוני לידור: לא יעלה על הדעת שבגבעה שנקראת מכון וינגייט יהיה בית-ספר לאומי למאמנים ולידו, 100 מטר ממנו, בית-ספר למאמנים לא פחות טוב, שלא זקוק לעזרה של המדינה, שעובד לבד, ולא יהיה בית-ספר לאומי למאמנים.

<רוני לידור: איך יכול להיות דבר כזה?

יעקב מרגי: הבעיה שלך היא שהוא לא יהיה בית-ספר למאמנים או שהוא לא יהיה בית-ספר לאומי?

יעקב מרגי: מה הבעיה שלך?

<רוני לידור: שהוא ייקרא בית-ספר לאומי.

<רוני לידור: יש לי בעיה עם זה שיש שני בתי-ספר, אחד מהם לאומי והשני לא.

יעקב מרגי: התיאטרון הלאומי הבימה.

<רוני לידור: אבל פה על גבעה אחת יש שני מוסדות במרחק של 150 מטרים האחד מן השני.

<גיא אטיאס: הקאמרי ובית לסין צמודים זה לזה.

יעקב מרגי: תעצור, הבנתי.

יעקב מרגי: הסברת לי את זה ברמה האישית.

יעקב מרגי: דיברת בדיון הקודם.

יעקב מרגי: תעצור כאן.

<רוני לידור: עוד נקודה לגבי המחקר.

יעקב מרגי: אני רוצה קודם כול להתייחס לעניין הזה.

יעקב מרגי: אני לא ארצה לשמוע עליו מעכשיו ועד סוף החקיקה כי לא יעזור לכם.

יעקב מרגי: זה שהמדינה רוצה להכיר במכון וינגייט כמכון הלאומי, מחוקקת חוק לצורך זה, מביאה אותו, היא לא מעבירה את זה מתחת לשולחן, ונאמר פה 20,000 פעמים, ועוד ייאמר עד סוף החקיקה, שזה לא בא לשלול.

יעקב מרגי: זה שבית-ספר לאומי קיים לא בא לשלול את הפעילות שלך כמכשיר מאמנים.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את משרד התרבות והספורט באמירה נחרצת, אתם הולכים להיות בלעדיים?

<גיא אטיאס: לא.

<יוסי שרעבי: חוק המאמנים, או נושא המאמנים, מדברים על 4 דרגות של מאמנים.

<יוסי שרעבי: בדרגות הנמוכות כמובן נאפשר לכל מי שיראה יכולת מקצועית על-פי ההנחיות וההוראות להכשיר מאמנים.

<יוסי שרעבי: בדרגות ברמה הגבוהה ביותר אני חושב שאי אפשר לתת לכל אחד, לא כל אחד יקבל את ההכשרה להכשיר אותם.

<רוני לידור: מדוע?

<יוסי שרעבי: בדרגות האלה לא כל אחד יכול.

<פיני שמעון: המכללה האקדמית זה לא כל אחד.

<יוסי שרעבי: לא כל אחד יכול להכשיר אותם.

<רוני לידור: לא הוגן שאתה אומר את זה.

<יוסי שרעבי: עוד לא סיימתי.

יעקב מרגי: אעצור אותך מלהתייחס לכל הצעת החוק.

יעקב מרגי: אל תנהלו דו-שיח.

<יוסי שרעבי: אנחנו מפרסמים מכרזים.

<יוסי שרעבי: אנחנו נפרסם מכרזים שבהם- - -

יעקב מרגי: הפריעו לי כשגיא אטיאס התייחס לשלב הזה.

יעקב מרגי: ברמות בינוניות וגבוהות מה הסיפור?

<יוסי שרעבי: אנחנו מתכוונים לפרסם מכרזים שבהם נגדיר את התנאים להכיר בגופים שיכולים להסמיך בדרגות השונות.

<יוסי שרעבי: מה המשמעות שיש לך בית-ספר למאמנים לאומיים?

<יוסי שרעבי: שהוא קובע את הסטנדרטיזציה, את הנורמות, את הדרישות.

<פיני שמעון: אתה חוזר להיות מונופול.

<יוסי שרעבי: זה לא מונופול.

<יוסי שרעבי: מי שמכתיב זה הרגולציה, זה מה שאמרתי: סטנדרט ומעמד.

יעקב מרגי: הדוקטור המלומד, איך הבנת שזה מונופול אם הוא קובע סטנדרטיזציה?

יעקב מרגי: הוא קובע את זה לעצמו?

<רוני לידור: זה מונופול, ועוד איך.

<פיני שמעון: זה מונופול כפי שהיה לפני 30 שנים כאשר אני עבדתי במכון הזה.

<רוני לידור: תפקיד המדינה לקבוע סטנדרטים.

יעקב מרגי: אומרת היועצת המשפטית של הוועדה שמה שאתה אומר עכשיו לא נכון.

יעקב מרגי: אל תפריע, תוריד את היד ותן ללבן את הסוגיה, אתה קופץ.

<מירב ישראלי: יש הבדל בין המדינה לבין מכון וינגייט.

<מירב ישראלי: מכון וינגייט הוא גוף נפרד מן המדינה.

<מירב ישראלי: כרגע לפי מה שכתוב כאן, לא כתוב שהוא קובע סטנדרטיזציה, כתוב שהוא פועל כמאמן.

<מירב ישראלי: מי שיקבע את הסטנדרטיזציה – ואני מבינה שיש כוונה להביא חוק חדש בנושא המאמנים, את חוק המאמנים, אני משערת ששם תיקבע הסמכות לקבוע.

<מירב ישראלי: האם הכוונה לתת את הסמכות למכון וינגייט או שזה יישאר במינהל הספורט?

<הדס פרבר: זה יישאר במינהל הספורט.

<מירב ישראלי: אז הוא יקבע את הסטנדרטיזציה.

<הדס פרבר: נכון.

<גיא אטיאס: לסוגיה של הדרגות הגבוהות, אם יורשה לי, התחייבנו – ורוני לידור שומע את זה פה בפעם האני-לא-יודע-כמה – המשרד הולך לבצע מכרז על מי יבצע את הדרגות הגבוהות.

<גיא אטיאס: אין זה מחייב, החוק לא קבע את זה, שהדרגות הגבוהות יהיו במכון וינגייט, זו לא הכוונה.

<גיא אטיאס: ייצא מכרז ומי שיהיה הטוב ביותר במכרז יזכה.

<גיא אטיאס: המכללה רשאית להתמודד.

יעקב מרגי: גם המכון הלאומי לא ייקבע אוטומטית אלא צריך להתמודד.

יעקב מרגי: לא רק יכול אלא הוא צריך להתמודד.

<גיא אטיאס: צריך להתמודד ויתמודד.

<גיא אטיאס: אין מונופול.

<גיא אטיאס: יהיה תהליך של מכרז לכל דבר ועניין.

<גיא אטיאס: אני אומר את זה לפרוטוקול.

<גיא אטיאס: רוני לידור מכיר את זה, הוא שמע את זה ממני כמה פעמים.

יעקב מרגי: חסל סדר בית-ספר לאומי למאמנים.

יעקב מרגי: נעבור למחקר, בבקשה.

<רוני לידור: לגבי מחקר הטענה שלי זהה.

<רוני לידור: הגוף המחקרי על הגבעה הזאת זה המכללה האקדמית בווינגייט, יש בה תואר ראשון, תואר שני, שתי תוכניות.

יעקב מרגי: גם אני, יעקב מרגי, אם הייתי בווינגייט בתחום מכון וינגייט ופתאום היו מקימים לי מכון לאומי שעושה בדיוק אותם דברים כמוני הייתי מרגיש בדיוק כמוך.

יעקב מרגי: אני מבין את התסכול שלך.

יעקב מרגי: מה לעשות, זאת המדינה.

יעקב מרגי: אם אתה שוב שואל אותה שאלה, מוודא שלא תהיה בלעדיות – נקבל הבהרות.

יעקב מרגי: זה שאתה קיים שם – מי שחוקק את חוק המכון הלאומי וינגייט יודע שאתה קיים שם, יודע גם את הסטטוס המשפטי שלך שם.

<פיני שמעון: אבל החוק לא מתייחס, אפילו לא מזכיר את המכללה.

יעקב מרגי: הוא לא רוצה להזכיר.

יעקב מרגי: החוק לא רוצה להזכיר את המכללה.

<רוני לידור: בשביל זה אנחנו פה.

יעקב מרגי: אתם פה ואני אעזור לכם.

יעקב מרגי: בואו נעשה תיאום ציפיות.

יעקב מרגי: לכן אתה כאן, משמיע את קולך כדי לדאוג לאינטרסים של המכללה.

יעקב מרגי: אתה תעיר הערות איפה החקיקה תפגע בך.

יעקב מרגי: אל תעיר הערות למהות החקיקה אלא תעיר איך הנוסח הזה הולך לפגוע בך, איך בזה שהם יהיו בלעדיים הולך למחוק אותך.

יעקב מרגי: תשים את זה על השולחן.

יעקב מרגי: למרות שאם הייתה כוונה למחוק אותך – זה תכלית ראויה לדיון.

יעקב מרגי: אני לא אומר שהייתי מסכים אבל, מה לעשות, זה תכלית ראויה לדיון.

יעקב מרגי: אבל כרגע אנחנו לא שם.

יעקב מרגי: לכאורה בסוגיית המאמנים נאמר חד-משמעית.

יעקב מרגי: לגבי המחקר תאמר מה שאתה רוצה לומר.

יעקב מרגי: אבל לא דיון פילוסופי.

<רוני לידור: זה לא פילוסופי.

<רוני לידור: חבר הכנסת מרגי, היעלה על הדעת ששני גופים במדינת ישראל שעוסקים באותו דבר, שנמצאים על גבעה אחת, שני בתי-ספר למאמנים ולמדריכים, שניהם טובים, שניהם איכותיים, אחד ייקרא בית-ספר לאומי והשני לא ייקרא?

<רוני לידור: המכללה האקדמית בווינגייט היא גוף ציבורי שנתמך על-ידי המדינה.

<רוני לידור: אז למה?

<רוני לידור: אני רוצה להבין מדוע גוף אחד ייקרא לאומי.

יעקב מרגי: היינו ב"סרט" הזה, הוחלט כבר שאחד ייקרא "לאומי" ואחד לא.

<רוני לידור: לכן רציתי את הסיוע שלך פה, כדי לשמור על הגינות תחרותית.

יעקב מרגי: אני יכול להתחייב לך דבר אחד, שבכל פעולת החקיקה הזאת נשמור על כך שאכן היא לא באה לחסל אתכם.

יעקב מרגי: לקחת אותי עוד פעם לדיון הפילוסופי, פעם שביעית.

יעקב מרגי: עכשיו לגבי מחקר.

<רוני לידור: אני מצטער שלקחתי אותך לשם.

<רוני לידור: אני שוב אומר, מכון וינגייט הולך להקים עכשיו מעין מכון מחקרי על הגבעה הזאת, אבל יש מכון מחקרי על הגבעה הזאת, יש מכון מחקרי שעוסק בספורט הישגי.

<רוני לידור: עיקר המחקר במדינת ישראל בעשרים השנים האחרונות, עובדתית, לא אלאה אתכם פה בפרטים, הוא תוצר של המכללה האקדמית בווינגייט.

<רוני לידור: זה המוסד שמקדם מחקר גם בספורט ההישגי.

<רוני לידור: אין לי בעיה שמשרד הספורט – וזה הפתרון שלי וזו ההצעה – יקים ועדת מחקר, או כמו בכל משרד ממשלתי אחר אגף למחקר, שיתקצב את כל הגופים, על בסיס תחרותי.

<רוני לידור: למה לתת יתרון ותקציב לגוף שאיננו גוף מחקרי בהכשרתו?

<רוני לידור: אין לגוף מה להגיד, אין בו חוקרים, אין בו ציוד.

<רוני לידור: למה לא לאחד כוחות ושהמכללה הזאת, שמתמחה בספורט הישגי, תעשה את זה?

<רוני לידור: היא תהיה הזרוע הביצועית.

<גיא אטיאס: כבוד היושב-ראש, אבהיר פה בפני הוועדה את ההבדל המהותי שאותו אנחנו רוצים למנוע.

<גיא אטיאס: האקדמיה נועדה למחקר בסיסי, מחקר בלתי מכוון.

<גיא אטיאס: אני לא יכול כמשרד ממשלתי להכתיב לאקדמיה אילו מחקרים היא מבצעת.

<גיא אטיאס: אני לא יכול להגיד לה: תבצעי מחקר א', ב' ו-ג'.

<גיא אטיאס: יש לה את החופש האקדמי שלה.

<גיא אטיאס: המחקר הזה שנוהל במכללה, ואמרנו את זה גם לפרוטוקול בדיון הקודם, וגם את זה רוני לידור שמע ממני כמה פעמים, אמרנו: אנחנו רוצים מחקר מכוון, מחקר יישומי אפליקטיבי, אנחנו רוצים שה-IP יהיה של המכון.

<גיא אטיאס: אני לא רוצה שה-IP יתחלק, לא לאקדמיה, אני לא רוצה שזה ייצא בקולות קוראים.

<גיא אטיאס: אני רוצה שה-IP יהיה במכון.

<גיא אטיאס: זכותי כמדינה להגיד את זה.

יעקב מרגי: אתה מוכן לוותר על החופש האקדמי שלך?

<רוני לידור: לא, אבל אין מחקר בסיסי בספורט, זה מה שאני מנסה להסביר.

<רוני לידור: זה אחיזת עיניים.

יעקב מרגי: רוני לידור, זו הפעם האחרונה שכאשר אני מדבר אתה מדבר אתי ביחד.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: אני בשולחן הזה מתמודד 20,000 פעמים ב-360 הדיונים שקיימתי, וזה ה-361, בקדנציה הזו בסוגיית החופש האקדמי.

יעקב מרגי: תאמין לי, אני מתוסכל, הם משתמשים בזה ככיסוי לעוד הרבה דברים שלא שייכים, שלא הולכים לשם בכלל.

יעקב מרגי: תקשיב היטב, אומר לך גיא אטיאס חד-משמעית: יש לך עצמאות, חופש אקדמי.

יעקב מרגי: אני מקים מכון לאומי, אני קובע אסטרטגיה מסוימת, אני רוצה לעשות מחקר למשל על כמה משפיעה על התחממות כדור הארץ העובדה שאתה רץ ומזיע.

יעקב מרגי: אתה לא תעשה את זה, הוא רוצה לעשות את זה.

יעקב מרגי: הצגתי סתם דוגמה ויש עוד 20,000 דוגמאות.

יעקב מרגי: הוא רוצה לנווט את המחקר לספורט ההישגי כפי שהוא חושב, לא כפי שאתה חושב.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אם הייתי גיא אטיאס – עכשיו הם מנומסים, לא רוצים להגיע לנימה אישית – אני מאמין שהרציונל לחוקק את זה הוא כדי להביא סוף-סוף להישגים, כדי שלא נחגוג חודשיים וחצי על מדליית ארד אחת, שנתחיל לחגוג על מדליות זהב וכסף בכמויות.

יעקב מרגי: אני מוריד את הנימוסים, אני אומר: כל הכבוד, הייתם בשוּק הזה, גם מכון וינגייט נכשל, גם אתם, גם הוועד האולימפי, כולכם נכשלתם.

יעקב מרגי: הולכים לעשות משהו טוב.

יעקב מרגי: נבחן אותו.

יעקב מרגי: אם לא אני אז זה שיבוא אחריי יבחן מה עשה המכון הלאומי הזה.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להגיד לי: קח אותו דבר ממה שהיה לך.

יעקב מרגי: אותו דבר ממה שהיה לך – לא יהיה.

יעקב מרגי: זה חקיקה חדשה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני חושב שההבהרה שלו חד-משמעית, היא הובנה.

חיים ילין: זו הסיבה שאין מדליה.

חיים ילין: אני מכיר מצוין את תחום החקלאות אבל השולחן הזה הרבה יותר גרוע, אני אומר לך את זה עכשיו.

חיים ילין: אני שומע את הפוליטיקה הפנימית שקיימת פה על ניואנסים.

חיים ילין: האמינו לי שבמקום להילחם על הדבר הזה אם הייתם פועלים ביחד אז היינו משיגים פי שתיים מדליות.

יעקב מרגי: מיתרי הקול שלי כמעט הולכים כבר.

יעקב מרגי: צריך לשמור עליהם היטב.

חיים ילין: אני רוצה להעיר כמה הערות.

חיים ילין: מצד אחד, מכון מחקר נכון שיש לו את החופש.

חיים ילין: מצד שני, אני מכיר לא מעט שיתופי פעולה שקורים.

חיים ילין: פה המוצר הוא הישגיות, לצורך העניין, והעברת הספורט למדינת ישראל ולכלל התושבים.

חיים ילין: אבל יש חברות היי-טק וחברות מאוד-מאוד רציניות במדינת ישראל שמבקשות מחקרים מן האוניברסיטאות גם כשיש את חופש הבחירה וסטודנטים בוחרים את הנושא שהם רוצים לעשות כי זה חלק מן העתיד.

חיים ילין: אין פה שום סיבה בעולם – אני מודה אני לא מכיר אם כבר קיים, תסלחו לי, פעם אחרונה שהייתי במכון וינגייט הייתה בגיבוש של השייטת, זהו, אני לא מכיר יותר.

חיים ילין: אני מכיר את הגבעה מצוין אבל לא מלמעלה אלא מלמטה.

חיים ילין: אני אומר שצריך להתאחד פה ולראות איך כן, אם יש כבר תשתית קיימת, לא אחד מפיל את השני אלא פועלים ביחד.

יעקב מרגי: זו התכלית הראויה שנאמרת פה פעם אחר פעם.

<רוני לידור: למה זה לא מעוגן בחוק?

<רוני לידור: תכניס את המכללה בחוק.

<מירב ישראלי: אתה לא רוצה בזה.

יעקב מרגי: היום אתה קיים בחוק?

יעקב מרגי: לא כדאי לך להיכנס לחוק.

<רוני לידור: אבל למשל בנושא המחקר, המכללה האקדמית בווינגייט, שהיא הגוף היחיד במדינת ישראל שמקצה משאבים וחוקר סוגיות בספורט- - -

יעקב מרגי: תמשיך.

יעקב מרגי: מישהו מנע ממך?

<רוני לידור: אנחנו יכולים להיות הזרוע המבצעת של המשרד.

יעקב מרגי: מנין לך שלא תהיה?

יעקב מרגי: למה אתה רואה רק שחורות?

<רוני לידור: על-פי ההיסטוריה המקומית, חבר הכנסת מרגי.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, עוד לא סיימתי.

חיים ילין: אני יכול רק לתת דוגמה, ואני מקווה מאוד שכך זה יהיה.

חיים ילין: אחד המכונים שמדינת ישראל הקימה הוא מכון וולקני, שהוא אות ומופת בעולם כולו למחקר יישומי וגם למחקר תיאורטי, את הכול מיישמים שם.

יעקב מרגי: ושר החקלאות יכול להגיד לו: תחקור לי את הביצים?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הוא לא יכול להכתיב להם.

יעקב מרגי: לא יכולים להגיד למכון: הצבע של הביצה צהוב, תעשה לי אותו כתום או ירוק.

<קריאה: אפשר.

יעקב מרגי: רק אם המכון יחליט, לא השר יחליט לו.

יעקב מרגי: הוא יכול לחלק רחפנים אבל לא להחליט בעניין המחקר...

<לימור תוסיה-כהן: מכון וולקני הוא של משרד החקלאות.

חיים ילין: הוא המכון הלאומי של מדינת ישראל לחקר החקלאות.

יעקב מרגי: זה מונע מגוף אחר לעשות מחקר בחקלאות?

יעקב מרגי: לא.

חיים ילין: אסביר משהו, אם ניקח את המודל של כל המו"פים, במדינת ישראל יש 8 מו"פים כאלה, מחוברים למכון הוולקני.

חיים ילין: זאת אומרת, במכון עושים את התיאוריה.

חיים ילין: את התחום היישומי בסוף עושים המו"פים בכל אזור ואזור.

חיים ילין: פה צריך להיות אותו דבר, אם אתם שואלים אותי.

חיים ילין: יהיה מכון, ויהיה בבאר-שבע ויהיה בחיפה ובהדר יוסף ובהרבה מאוד מקומות גופים ש"תכלס" יהיו גם חלק מן המחקר היישומי עצמו, לא רק במקום הזה.

חיים ילין: אם נצליח לקחת את המודל הזה אז כולנו ננצח ואולי נכפיל את מספר המדליות, כבוד היושב-ראש.

חיים ילין: אני שומע כאן שהפוליטיקה מפילה את המדליות ולא האתלטים.

<משה סמיה: צהרים טובים לכולם.

<משה סמיה: אני יושב-ראש ההסתדרות בנתניה.

<משה סמיה: בהגדרת התפקיד כבר מובהר שאנחנו מייצגים את העובדים.

<משה סמיה: אני מצטרף לקודמיי בנושא החשיבות של הצעת החוק, ואנחנו תומכים בה.

<משה סמיה: בסעיף 5(ב)(1)(ב)-(ז) מוזכרים הספרייה, יחידות כאלה או אחרות, במיוחד הפנימייה.

<משה סמיה: אבל מה לעשות, בשביל להפעיל את כל הדברים האלה יש אחזקה, יש מטבח, יש מלון ספורט שפעם קראו לו "בית הנבחרות", יש מועדון ספורט, יש מרכז לוגיסטי, יש מחסן, יש בריכות אולימפיות ואחרות.

<משה סמיה: איפה ההתייחסות אליהם?

<משה סמיה: העובדים מרגישים חרדה לתעסוקתם, להעסקתם.

יעקב מרגי: לגיטימי ובצדק.

<משה סמיה: בישיבה הקודמת שמענו את נציגי משרד התרבות והספורט אומרים שהגענו להבנות.

<משה סמיה: לא הגענו להבנות.

<משה סמיה: הנושא נשאר פתוח.

<משה סמיה: צעדנו צעד קדימה ושניים אחורה.

<משה סמיה: אנחנו נמצאים בשני צעדים אחורה.

יעקב מרגי: עד היום לא לקחו אותי לבית-המשפט השלום, כל שכן לבג"ץ, בשל חוק שחוקקנו.

יעקב מרגי: לכן הכול יהיה בשום-שכל.

<גיא אטיאס: כמה דברים לגבי הנושא.

<גיא אטיאס: לגבי סוגיית העובדים, המשרד אמר גם בישיבה הקודמת והוא אומר את זה שוב, המשרד מחויב לסוגיית העובדים.

<גיא אטיאס: יותר מזה, אמרנו שכל העובדים היום במכון יעברו לתאגיד החדש, כולם.

<גיא אטיאס: יותר מזה, אנחנו הולכים להסדיר את כל נושא מעמד העובדים במכון.

<גיא אטיאס: כיום יש 180 עובדים במכון, 120 תחת חוזה ו-60 בהסכם קיבוצי.

<גיא אטיאס: להערכתי אנחנו נמצאים בשלבים אחרונים של הבנות מול ההסתדרות.

<גיא אטיאס: ברגע שיהיו הבנות כל ה-180 ייחתמו בהסכם הקיבוצי, שבמסגרתו – אגיד את זה פה לפרוטוקול – נתנו הצעה, להערכתי מרחיקת לכת, של תוספת של 12% עלויות שכר לעובדים.

<גיא אטיאס: זה הצעה שההסתדרות קיבלה.

<גיא אטיאס: היא כרגע לא נענתה לתוספות האלה, 12% תוספות שכר.

<גיא אטיאס: להערכתנו ממה שאנחנו מכירים בשירות הציבורי, זה תוספת לא קטנה.

<גיא אטיאס: רק לסבר את האוזן, 7.5% היה ההסכם האחרון עם העובדים בהסדר הקיבוצי במדינה.

<גיא אטיאס: עדיין לא קיבלנו הסכמה של ההסתדרות, הם חושבים שזה נמוך מדי.

<גיא אטיאס: אנחנו לא יודעים לתת מעל 12% תוספות עלויות שכר.

<גיא אטיאס: רק לסבר את האוזן, 7.5% קרן השתלמות בעלויות שכר זה 2.37% שהם חלק מה-12%.

<גיא אטיאס: כלומר, 7.5% קרן השתלמות שווה 2.37%.

<גיא אטיאס: תבינו שנתנו 12% תוספות בעלויות שכר.

יעקב מרגי: תמשיכו להידבר עד לסיום שלב החקיקה.

<גיא אטיאס: הגענו להבנה שבמידה וההסתדרות והעובדים לא יקבלו את ההצעה הנדיבה ששמנו על שולחנם אנחנו מגיעים למבוי סתום.

<גיא אטיאס: לא נוכל לתת מעבר לזה, יש השפעות רוחב שלא נוכל לפרוץ אותן.

<גיא אטיאס: לכן היינו שמחים שלא תהיה זכות וטו לעובדים בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אף אחד לא נתן להם מכוח שום דבר זכות וטו.

יעקב מרגי: בדיון הראשוני המקדמי אמרתי לכם בהצהרה חד-משמעית שצריך להתקדם עם העובדים, אין מציאות כזו שנדלג על העובדים.

יעקב מרגי: אני שמח שהתקיימה הידברות.

יעקב מרגי: ההצהרה שהצהרת פה אחראית.

יעקב מרגי: כמובן צריך להמשיך את המשא ומתן.

יעקב מרגי: זה שיש התייחסות לעובדים, זה שכולם ייכנסו להסכם הקיבוצי, שכולם יועסקו וגם יקבלו תוספת שכר – זה הצהרה מרגיעה.

יעקב מרגי: אני מקווה שתמשיכו להידבר כדי להגיע להסכמות.

יעקב מרגי: ככל שאפשר יותר בהסכמות כך ייטב.

יעקב מרגי: כרגע שמעתי את ההתייחסות.

יעקב מרגי: אני מתקדם.

יעקב מרגי: עד לשלב הסופי נתייחס לזה שוב.

<פיני שמעון: אני מן המכללה האקדמית בווינגייט.

<פיני שמעון: אני חוזר לסעיף 5(ג) שמתייחס לשיתופי פעולה עם גופים נוספים של המכון הלאומי כשיוקם.

יעקב מרגי: קראת את הנוסח?

<פיני שמעון: כן.

<פיני שמעון: אני מתייחס למה שלא מופיע שם.

<פיני שמעון: בהזדמנות הזאת שמחוקקים חוק היסטורי, שאני מניח שרוב היושבים פה מברכים עליו, הגיע הזמן להסדיר את מערכת היחסים בין המכון והמכללה.

<פיני שמעון: אי אפשר להתעלם מקיומה.

<פיני שמעון: היום כאשר אני עובר מצד לצד שואלים אותי אם יש לי ויזה.

<פיני שמעון: החוק הזה ינציח מצב שהוא אנומלי.

<פיני שמעון: המכון מקיים שיתופי פעולה- - -

יעקב מרגי: למה הוא לא יסדיר את יחסיו עם הדר יוסף?

<פיני שמעון: מכיוון שכרגע את כל הפעילות האקדמית המכון, או בית-ספר למאמנים שואב ממכללת רופין וממכללה בחוץ לארץ.

<פיני שמעון: 100 מטרים ממנו יש מוסד אקדמי לתפארת, שאתה יודע יפה מאוד, וכבר ראיתי את הערותיך, שהולך להתמזג עם מכללת לווינסקי.

<פיני שמעון: זה מצב אנומלי.

<פיני שמעון: יש שתי מדינות, אנחנו שייכים למדינת בנט והמכון שייך למדינת רגב.

<פיני שמעון: המדינות האלה לא מדברות זו עם זו.

<פיני שמעון: אני בכוונה מקצין את הנושא הזה.

יעקב מרגי: המכון הוא לא מכללה.

<פיני שמעון: אני מודע לכך, אבל במסגרת החוק צריך לתקן את המצב ולהגדיר את שיתוף הפעולה.

<פיני שמעון: כרגע החוק לא מתייחס לזה בכלל.

יעקב מרגי: אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אתם מערבים מין בשאינו מינו.

<פיני שמעון: לא, זה אותו סיפור, זה אותו ספורט, זה אותה קבוצה.

יעקב מרגי: אתה רוצה לאחוז בחבל בשני קצותיו?

<פיני שמעון: לא.

יעקב מרגי: אתה רוצה לוותר על המעמד שלך כמכללה?

<פיני שמעון: לא.

יעקב מרגי: אז מה אתה רוצה?

<פיני שמעון: אני רוצה להסדיר את שיתוף הפעולה.

יעקב מרגי: בגלל שאנחנו מחוקקים את חוק וינגייט אתה רוצה הסדרה?

יעקב מרגי: מה הקשר?

<פיני שמעון: ההסדרה תגיד למשל אם במסגרת החוק- - -

יעקב מרגי: למה אסדיר אתך ולא עם הדר יוסף?

<פיני שמעון: כי אני נמצא שם, 100 מטרים מהמכון יותר מ-20 שנים.

יעקב מרגי: אז מה?

<פיני שמעון: אז אתה מעדיף שהמכון הלאומי לספורט ישאב את שיתופי הפעולה האקדמיים שלו עם מוסדות אחרים.

<פיני שמעון: המכון הוא גוף אקדמי שנמצא 100 מטרים משם.

<פיני שמעון: זה נראה לך נורמלי במדינה מתוקנת?

יעקב מרגי: נראה לך שהמכון הלאומי שיוקם על-פי חוק ימציא את הגלגל מחדש ויחפש מומחים אחרים?

יעקב מרגי: אם אתם עוסקים בזה תענו לכללי המכרז.

<פיני שמעון: זה לא קשור למכרז.

<פיני שמעון: אני מדבר על הגדרה.

<פיני שמעון: למשל בנושאים אקדמיים, כשהמכון הוא לא גוף אקדמאי, ייאמר שהנושאים האקדמיים ייעשו בשיתוף פעולה עם המכללה האקדמית.

<פיני שמעון: שנינו מתוקצבים על-ידי המדינה.

יעקב מרגי: לו יצויר שאוניברסיטת בן-גוריון או הטכניון היו יודעים ממה שאתה אמור לדרוש עכשיו, היו אומרים: סליחה, מה פתאום?

יעקב מרגי: מה פתאום הסדרה?

יעקב מרגי: אומרים לך: החוק הזה הולך לקבוע אמות מידה או לייצר מכרז.

יעקב מרגי: אני לא מבין למה אתם נכנסים לנישה הזאת.

<פיני שמעון: מכיוון שיוקמו בסופו של דבר שתי מכללות אקדמאיות.

<פיני שמעון: זה מה שיקרה בפועל.

יעקב מרגי: זה לא יהיה.

יעקב מרגי: אני מודיע לך חד-משמעית, ההיפך הוא הנכון.

<פיני שמעון: כרגע יש כפילות בכל הדברים, מבוזבזים משאבים שלא מגיעים לספורט.

יעקב מרגי: אמרת את הדברים, חזרת על מה שאמרת גם בדיונים המקדימים.

יעקב מרגי: אנחנו לא חוזרים.

יעקב מרגי: בבקשה, לא סיכמנו עם ההסתדרות?

<יאיר אברהם אלגאוי: הערה קטנה לחברי גיא אטיאס.

<יאיר אברהם אלגאוי: אכן גיא אטיאס אמר את האמת אבל הוא לא אמר את כל האמת.

יעקב מרגי: אתה יודע מה זה כשלא אומרים את כל האמת.

יעקב מרגי: לא התכוונת לזה?

<יאיר אברהם אלגאוי: לא התכוונתי לזה.

<יאיר אברהם אלגאוי: הוא חבר ואני מאמין לו.

<יאיר אברהם אלגאוי: אנחנו הסתפקנו ב-7.75%.

<יאיר אברהם אלגאוי: הוא הציע לנו 12% ואמר לנו: מספיק לנו 7.75%.

יעקב מרגי: לא, הוא לא אמר את זה.

<יאיר אברהם אלגאוי: זאת האמת, העובדים לא רוצים יותר מ-7.75%, כפי שקיבלו במגזר הציבורי.

<יאיר אברהם אלגאוי: הם רוצים להיות במעמד כפי שמקובל בקרב עובדי המדינה.

<יאיר אברהם אלגאוי: תחילו עליהם את הדין המשמעתי, תחילו עליהם את המקל, תנו להם את הגזר.

<יאיר אברהם אלגאוי: זה הכול.

<יאיר דוידוביץ: אני מנכ"ל התאחדות הקליעה.

<יאיר דוידוביץ: בסעיף 5(א)(3), הפסקה השנייה מדברת על כל הענפים והרמות.

<יאיר דוידוביץ: מכון וינגייט לא יכול לטפל בכל הענפים כי אין לו מתקנים לכל הענפים, במיוחד לענף שלי, התאחדות הקליעה, ובטח לעוד כמה ענפים, אין לו את המתקנים.

<יאיר דוידוביץ: איך זה יתבצע בפועל?

<יאיר דוידוביץ: האם תהיה תמיכה במתקן שאנחנו מתאמנים בו עכשיו?

יעקב מרגי: אם הוא לא יבנה מתקן חדש הוא יצטרך להיעזר בך, במי שקיים.

יעקב מרגי: רבותי, זו עברית פשוטה.

<יאיר דוידוביץ: מה זאת אומרת "ייעזר"?

יעקב מרגי: המטרה בהקמת המכון הלאומי על שם אורד צ'ארלס וינגייט, שנקרא מכון וינגייט, היא לחזק את הספורט על כל ענפיו.

יעקב מרגי: הוא לא הולך להחליף אותך, הוא לא הולך להחליף אותו.

<קריאה: צריך להבטיח שהוא יעשה את זה.

<קריאה: הוא לא הולך לעשות את זה.

<יוסי שרעבי: להיפך, יהיו מקומות – ודווקא רק בשבוע שעבר קיימנו דיון על המרכז האולימפי לקליעה – שאי אפשר להכיל אותם בתוך וינגייט, תהיה להם התייחסות במקומות שבהם הם קיימים.

<יוסי שרעבי: במקרה שלהם הם נמצאים בהרצליה, הם הבית הלאומי לנושא הקליעה והם יקבלו את ההתייחסות.

<יוסי שרעבי: צריך לא לבלבל בין הדיון על המכון ובין הדיון התקציבי, אלה שני דיונים שונים לחלוטין.

<אורה חכם: האם תהיה העדפה פר תלמיד בין המכון שלו או מכון אחר שעוסק בספורט, בין הספורט התחרותי והספורט ההישגי, פר תלמיד בתקציב?

יעקב מרגי: מאחר והיועצת המשפטית אמרה שלראשונה הולכים לקבוע, יהיו אמות מידה בסוגיית המכללה והמכון וכל המחקר.

יעקב מרגי: לכן אני רגוע.

יעקב מרגי: ברגע שיהיו אמות מידה – אין העדפות.

יעקב מרגי: יש כללים.

יעקב מרגי: כאשר יקבעו את אמות המידה ייכנסו לשאלות שלך, את מי להעדיף ואת מי לא להעדיף, איך להעדיף ואם מותר בכלל להעדיף.

יעקב מרגי: לכן זה לא הדיון עכשיו.

יואל רזבוזוב: אני חושב שהגיע הזמן להקמת מכון לאומי.

יואל רזבוזוב: כמי שמכיר את זה, אני גרתי בתוך מכון וינגייט יותר מ-10 שנים, בתוך המכון, ואני מכיר את הסוגיות של המלחמות הקטנות על המתקנים ועל המחקר וכן הלאה, באמת מכיר.

יואל רזבוזוב: אני רוצה להגיד, אכן הגיע הזמן.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה יקדם את הספורט הישראלי.

יואל רזבוזוב: כל הניואנסים שאנחנו מעלים כאן עכשיו, אני מבין את הדאגות.

יואל רזבוזוב: בסוף אנחנו מדינה קטנה, אנחנו מכירים כמעט כל אדם שעובד במחקר כזה או אחר בכל נקודה, קל להגיע אלינו, אנחנו נגישים.

יואל רזבוזוב: חוקים גם אפשר לשנות, זה לא סוף העולם.

יואל רזבוזוב: החוק הזה נועד לטובת הספורט, כדי לשפר את הספורט בישראל, לקבוע בית לאומי לספורט, ויש הרבה היגיון בחוק הזה ועובדים עליו כבר לא רק בקדנציה הזאת, עוד בקדנציה הקודמת.

יואל רזבוזוב: אם יהיו בעיות כלשהן בעתיד ונראה שזה לא עובד אנחנו נעשה את התיקונים הנכונים.

יואל רזבוזוב: כל הדברים שמוזכרים עכשיו הגיוניים, הם לגיטימיים ואני חושב שכולנו צריכים לתמוך בזה.

יואל רזבוזוב: הגופים שדואגים, שיש להם חשש, אל תדאגו, יש לכם כתובת, קל להגיע אלינו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עד כאן ההתייחסויות לסעיף 5.

<מירב ישראלי: יש עוד דברים שצריך לעבור עליהם.

<מירב ישראלי: בפסקה 5(ב)(1), הייתה הערה של משרד האוצר לגבי המילה "יקים".

<הדס פרבר: אין לנו בעיה עם זה.

<מירב ישראלי: אז להוריד את המילה "יקים"?

<הדס פרבר: עדיף עם, אבל משרד האוצר מתעקש.

<מירב ישראלי: הם רוצים להוריד את המילה "יקים".

יעקב מרגי: משרד האוצר צודק.

יעקב מרגי: ואם מחר-מחרתיים משרד האוצר יקבל החלטה שגוף אחר יקים את זה או חברה.

יעקב מרגי: מה זה "יקים"?

יעקב מרגי: משרד ממשלתי הוא גוף מבצע?

יעקב מרגי: "ינהל ויפעיל...".

יעקב מרגי: אתם רואים דברים אחרים מעבר לתכלית?

<הדס פרבר: היחידות האלה כבר ממילא קיימות.

יעקב מרגי: אז את מקבלת את דרישת משרד האוצר.

יעקב מרגי: מורידים את המילה "יקים".

יעקב מרגי: אם לא רבים אז למה לריב?

<מירב ישראלי: המונח "בית-ספר לאומי", אתם מתעקשים להשאיר במכון?

יעקב מרגי: הכרעתי להשאיר.

יעקב מרגי: אלה דקדוקי עניות.

יעקב מרגי: תדקדקו כפי שצריך.

<מירב ישראלי: המרכז לרפואת ספורט ולמחקר יישומי – אמרנו שצמצמנו את זה מאוד וקבענו "לקידום הספורט ההישגי" בלי כל ההמשך.

יעקב מרגי: מקובל.

<מירב ישראלי: התיקון לחוק הספורט כמו בחוק המוזיאונים – מקובל שנכניס שם סעיף?

<הדס פרבר: כן, ננסח את זה.

יעקב מרגי: המשרד מסכים, אנחנו מסכימים.

<מירב ישראלי: אם השר ירצה הוא יכול להכיר גם במכון וינגייט לגבי אימון מאמנים ומדריכים.

יעקב מרגי: לכל אלה שחששו מבלעדיות, הנה.

<רוני לידור: אנחנו עדיין חוששים.

יעקב מרגי: גם הבן המועדף הולך לקבל אישור.

<רוני לידור: אנחנו חוששים, חרדים מאוד ודואגים מאוד.

יעקב מרגי: אל תהיה חרדי, הם לא חיים טוב במדינה הזאת.

יעקב מרגי: ..

<רוני לידור: חבר הכנסת מרגי, אני מאוד-מאוד דואג, באמת אני אומר, דואג מאוד מהשנים הקרובות אם החוק הזה יאושר.

יעקב מרגי: אתה תהיה מוזמן תמיד לחזור לפה.

<רוני לידור: כבר מחר אהיה פה אצלך בדיון נוסף בעניין אחר אבל עדיין אני חושש ודואג.

<רוני לידור: יש סעיפים בחוק הזה שלא צריכים להיכלל בו.

<מירב ישראלי: כל השאר זה כמו שהקראתי.

<הדס פרבר: הסיוע המקצועי זה גם עם אמות מידה.

יעקב מרגי: היא אמרה את זה.

<מירב ישראלי: הקראתי את הנוסח החדש.

יעקב מרגי: אני לא רואה שנספיק לקרוא את סעיף 6 ולהתייחס אליו בסבב התייחסויות.

יעקב מרגי: נעצור כאן.

יעקב מרגי: נקבע דיון בהקדם.

<מירב ישראלי: לדיון הבא אשתדל מאוד שיהיה כבר נוסח מתוקן.

יעקב מרגי: גם אם לא, אנחנו מתקדמים.

יעקב מרגי: ההתרעה לדיון הבא, הוא ייערך מקסימום עוד שבוע או שבוע וחצי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.