ועדת המשנה לתחבורה ציבורית, כנסת 20, פרוטוקול מספר 13, 2016-11-07 13:30

דב חנין: > חברים יקרים, ברוכים הבאים, ברוכות הבאות לכולם, וקודם כל, לאנשים שהגיעו אלינו מהפריפריה ומהפריפריות.

דב חנין: ברוכים הבאים.

דב חנין: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת המשנה לענייני תחבורה ציבורית של ועדת הכלכלה של הכנסת.

דב חנין: שלום לחברי חברי הכנסת, חברת וחבר הכנסת.

דב חנין: אנחנו עוסקים היום בשאלה כואבת וחשובה במיוחד: תחבורה ציבורית בפריפריה.

דב חנין: אנחנו, כוועדת משנה, מקבלים הרבה מאד פניות מאנשים בפריפריה שאומרים לנו: זה שהחלטנו לגור בפריפריה, זה לא אומר שאנחנו רוצים לחיות בחוץ לארץ.

דב חנין: אנחנו רוצים לחיות בפריפריה ולהיות מחוברים בתחבורה ציבורית מתקדמת, יעילה, נוחה, למרכזי המטרופולין, למרכזי התעסוקה.

דב חנין: וכשאנחנו אומרים "תחבורה ציבורית טובה", אנחנו מתכוונים לתחבורה ציבורית מהירה.

דב חנין: אנחנו מתכוונים לשירותים של תחבורה ציבורית שהם תכופים ושעונים לצרכים האמתיים של האנשים.

דב חנין: במשרד התחבורה יש מודעות לנושא הזה אבל לא תמיד יש גישה שמספיק מסתכלת על האנשים עצמם ומספיק רואה את ההצעות, את הרעיונות והמחשבות שאנשים מעלים.

דב חנין: ולכן, אני מברך כאן, במיוחד, את הנציגים של התארגנויות התושבים שקמו כדי לפעול בנושא של תחבורה ציבורית בפריפריה, ואת נציגי ארגוני התחבורה הציבורית, שעושים כתמיד עבודה מאד מאד חשובה וראויה בתחום הזה.

דב חנין: ואני רוצה לפתוח את הדיון דווקא עם נציגי פריפריה, עם נציגי ועד הפעולה של התושבים בחבל עדולם, שאתם נפגשתי.

דב חנין: יפעת נמצאת אתנו?

דב חנין: אז את מוזמנת לשבת ליד השולחן.

דב חנין: אני לא יודע מי מכם מציג את הדברים אבל אני אשמח שתציגו לנו את המקרה של חבל עדולם, גם את הבעיה, גם את הגישה של משרד התחבורה וגם מה אתם הייתם רוצים לראות ולעשות, ואת כל הדברים האלה, אם אפשר, בשלוש וחצי דקות.

<יפעת הולנד-סובל: צהרים טובים.

<יפעת הולנד-סובל: אני מבינה שהמצגת לא הגיעה אז אני אנסח את זה בלי מצגת ואסביר את עיקרי הדברים.

<יפעת הולנד-סובל: שמי יפעת, אני תושבת מושב נחושה בחבל עדולם.

<יפעת הולנד-סובל: מי שמכיר, זה אזור שמתפרש מכביש 38, בית גוברין-קרית גת עד בית-שמש.

<יפעת הולנד-סובל: למעשה, כל הישובים שפרושים על הכביש הזה.

<יפעת הולנד-סובל: אני נמצאת פה בשני כובעים: כובע אחד כאישה עובדת, שאני עובדת באזור הרצליה ומוצאת את עצמי משהו כמו ארבע שעות על הכבישים כל יום הלוך וחזור, בתחבורה פרטית ותכף אסביר למה.

<יפעת הולנד-סובל: וכובע של אמא לנערים ונערות, שלמעשה שתלויים בי ב-100% היום בשביל לצאת לסרט, לבריכה, למכולת.

<יפעת הולנד-סובל: אין שום דרך היום לצאת מהישוב.

<יפעת הולנד-סובל: אני בעצמי תושבת פריפריה, חוויתי חווי קצת אחרת ולכן, זה נושא – ואגב, אני חלק מצוות שיושב שם, של תושבים שהתארגנו כדי לנסות לקדם את הרעיון הזה ועובדים על זה מאד קשה בחודשים האחרונים.

<יפעת הולנד-סובל: אני לא אלאה אתכם בנתונים אבל כמה הסברים קצרים: קודם כל, מדובר על אוכלוסייה – אני לא יודעת לכמה מכם יצא לבקר בחבל עדולם ועמק האלה.

<יפעת הולנד-סובל: ב-20 שנה האחרונות האוכלוסייה גדלה פי 20.

<יפעת הולנד-סובל: זאת אומרת, אנחנו מדברים על קצב אוכלוסייה מאד גדול, הרחבות מאד גדולות.

<יפעת הולנד-סובל: רק לדבר את האוזן: בנחושה, בשריגים, באדרת, בכל אחד מהישובים האלה יש הרחבות שמכפילות ומשלשות את מספר האוכלוסייה ביישוב ולכן, אנחנו מדברים על התחבורה הציבורית, שנשארה כמו שהיא כמו לפני 20 שנה.

<יפעת הולנד-סובל: זאת אומרת, לא היה שום שינוי בתשתית של התחבורה הציבורית באזור הזה.

<יפעת הולנד-סובל: זה מצד אחד.

<יפעת הולנד-סובל: מצד שני, אנחנו נמצאים בין שני מרכזיים עירוניים גדולים יחסית – בית-שמש וקרית-גת, שלהם יש תחבורה מצוינת ואנחנו לא יכולים ליהנות מהתחבורה הציבורית שמגיעה אליהם, גם רכבות וגם אוטובוסים, ואנחנו באמצע בלי יכולת להשתמש בתחבורה הזאת.

<יפעת הולנד-סובל: רוב מוחלט של תושבי הישוב – אני יכולה להעיד במיוחד מנחושה, מחזיקים שני רכבים בבית, יוצאים לעבודה כמעט אך ורק ברכב.

<יפעת הולנד-סובל: אין להם שום דרך להתמודד ולסמוך על תחבורה ציבורית.

<יפעת הולנד-סובל: אני יכולה להגיד לכם שלפני שלושה חודשים התחילו את הרפורמה בתחבורה הציבורית וקיבלתי החלטה לעבור רק לתחבורה ציבורית ומצאתי את עצמי בלי יכולת לממש את זה.

<יפעת הולנד-סובל: גם בשביל להגיע לרכבת בקרית-גת אני נדרשת להחזיק רכב.

<יפעת הולנד-סובל: אין לי שום דרך אחרת.

<יפעת הולנד-סובל: ולמעשה, היום יש שני קווים שנכנסים לנחושה ספציפית ולישובים האחרים.

<יפעת הולנד-סובל: זה הסדר גודל של הקווים שנכנסים.

<יפעת הולנד-סובל: אני אספר לכם בטח משהו שאתם יכולים להבין לבד – הם יוצאים ריקים מהסיבה המאד פשוטה שהקו עובר בכל אחד מהישובים.

<יפעת הולנד-סובל: זאת אומרת, אם אני צריכה להגיע לרכבת ב-6:15 אין אוטובוס.

<יפעת הולנד-סובל: האוטובוס הראשון לנחושה מגיע ב-14 בצהריים.

<יפעת הולנד-סובל: זה לא אפקטיבי למי שצריך לצאת לעבודה.

<יפעת הולנד-סובל: ודבר שני, הנסיעה הופכת לבלתי אפשרית.

<יפעת הולנד-סובל: אם אתה יוצא מנחושה לבית שמש ברכב זה 15 דקות.

<יפעת הולנד-סובל: אם אתה נוסע באוטובוס זה בין שעה לשעה וחצי, ולכן מדינת ישראל ממנת אצלנו קווים שיוצאים מנקודה לנקודה כמעט ריקים מאנשים שנוסעים בהם.

<יפעת הולנד-סובל: זה מבחינת המצב הקיים.

<יפעת הולנד-סובל: כמה מילים על מה שמשרד התחבורה מציע: פיילוט שמוצע, שאנחנו מבינים שהוא עוד לא נוסה עד היום בשום מקום.

<יפעת הולנד-סובל: הפיילוט שמשרד התחבורה מציע זה למעשה כניסה לישובים לאורך קו 38 על פי קריאה.

<יפעת הולנד-סובל: זאת אומרת, יצא קו, הקצה שלו יהיה בנחושה מצד אחד, והקצה שלו יהיה בבית-שמש.

<יפעת הולנד-סובל: למעשה כל תושב יקבל איזו שהיא אפליקציה, יוכל לקרוא לאוטובוס להיכנס אליו ליישוב ותבינו מה שקורה: בן אדם יושב בנחושה, מזמין אוטובוס, האוטובוס נכנס.

<יפעת הולנד-סובל: הכניסה לנחושה זה סדר גודל של חמישה קילומטר פנימה מהציר הראשי, מכביש 38.

<יפעת הולנד-סובל: זאת אומרת, סדר גודל של בין 10 דקות לרבע שעה עיכוב למי שרוצה לעלות על האוטובוס הזה בשריגים או בצפרירים או בכל ישוב אחר.

<יפעת הולנד-סובל: זאת אומרת שוב, אם אני צריכה לסמוך עכשיו על אוטובוס שייקח אותי לרכבת בשעה מסוימת, אני לא יכולה לסמוך כי אני לא יודעת כמה אנשים יקראו לאוטובוס הזה לאורך הציר.

<יפעת הולנד-סובל: ולכן, הקו הזה, מבחינתנו, לא יעיל ולא עונה לפתרון שאנחנו מבקשים.

<יפעת הולנד-סובל: אין לו"ז קבוע, זה שירות לפי דרישה, אף אחד לא יכול לסמוך על זה, לא לעבודה, לא לחיילים שנדרשים לתחבורה הזאת וצריכים להגיע לקווים מסוימים בשעה מסוימת וגם לא לבני נוער שרוצים להגיע לאיזה שהוא בילוי בשעה מסוימת.

<יפעת הולנד-סובל: זאת אומרת, זה קו ששוב אנחנו טוענים שהקווים האלה, למרות הפיילוט והרצון המאד טוב של משרד התחבורה, אנחנו חושבים שזה משכפל את המצב הקיים ולא ייתן לנו למעשה מענה לצרכים של תחבורה ציבורית יעילה, מסודרת, בשעות מסוימות שאנחנו יכולים להסתמך עליה.

<יפעת הולנד-סובל: דקה אחרונה על מה שאנחנו מציעים וחושבים שייתן לנו מענה:

<יפעת הולנד-סובל: אנחנו רוצים למעשה קו אוטובוס מחבר בין קרית-גת לבית-שמש, שנוסע על הציר, על קו 38 ולא נכנס לישובים בכלל.

<יפעת הולנד-סובל: הוא יכול להיכנס פעם, פעמיים בבוקר.

<יפעת הולנד-סובל: כללית לי או לכל אחד מהאנשים אין שום בעיה להגיע לכביש הראשי.

<יפעת הולנד-סובל: בשבילי להגיע לנחושה לכביש הראשי – א.

<יפעת הולנד-סובל: כל אחד שיוצא מהישוב, אני מכירה אותו.

<יפעת הולנד-סובל: אין לי בעיה שהילד שלי יעלה על טרמפ מתוך נחושה ויגיע לכביש הראשי, ולכן אנחנו מבקשים שיהיה קו שיגיע מקרית-גת לבית-שמש, ייסע על הכביש הראשי פעם בחצי שעה וייתן לנו מענה בכל חצי שעה להגיע לאחד משני ריכוזי האוכלוסין שאנחנו יכולים להיעזר בהם, וכל אחד יוכל להגיע לכביש הראשי בכוחות עצמו.

<יפעת הולנד-סובל: אגב, גם לחזור הוא יוכל בכוחות עצמו, זה לא מרחק מאד גדול.

<יפעת הולנד-סובל: בשריגים, לצורך הענין, זה מרחק של חמש דקות הליכה לכביש הראשי אבל כניסה של אוטובוס מאריכה את כל הנסיעה הזאת באופן משמעותי.

<יפעת הולנד-סובל: להבנתנו זה היה המודל היעיל ביותר, ייתן לנו את המענה הטוב ביותר, ואנחנו חושבים שהפיילוט שמוצע הוא פיילוט שלא ייתן לנו מענה, והדבר הזה יכול בהחלט לספק את הצרכים של האוכלוסייה ולשפר לנו באופן משמעותי, אגב, את היכולת להגיע בתחבורה ציבורית לכל מקום.

<יפעת הולנד-סובל: תודה.

דב חנין: תודה יפעת.

דב חנין: בעצם פעמיים תודה – קודם כל, תודה על ההתארגנות שלכם והפעולה שלכם.

דב חנין: וגם אני רוצה לומר שזה בדיוק המודל שאנחנו רוצים לראות בוועדה – קבוצות תושבים שלוקחות את העניין לידיהן, מקדמות ויוזמות פתרונות, ומשתמשות בכנסת כערוץ כדי לקדם את הפתרון הזה באופן מעשי.

דב חנין: ככה זה גם עובד בשנה האחרונה.

דב חנין: היו לנו לא מעט הישגים בנושאים שונים שטיפלנו בהם כמו מחירי תחבורה ציבורית, שינויים במטרופולינים.

דב חנין: עכשיו אנחנו עוברים לפריפריה, נושאים של ישובים ערבים וכדומה.

דב חנין: הדרך הזאת היא דרך שאני מאד מאד מברך עליה.

דב חנין: אני רוצה גם להגיד מילה על הפתרון שאתם מציעים: במקום פגישה שהיא נורא מסובכת, היא נורא תקדימית והיא נורא חדשנית, והיא בסופו של דבר גם מאד מאד יקרה, שמשרד התחבור מציע, באים התושבים ומציעים משהו שהוא גם יותר פשוט, גם יותר מהיר, גם יותר ישיר וגם בסופו של דבר יותר זול ולכן, צריך לקדם אותו.

דב חנין: אני אשמח לתת את רשות הדיבור לפני שנעבור לצד השני של הארץ, לגליל, אני אשמח לתת את רשות הדיבור לנציגי ארגוני התחבורה הציבורית, 15 דקות.

דב חנין: גיל אנא, תן לנו כמה דוגמאות מתוך הניסיון שלכם, ומה אתם מציעים.

יעקב גיל: תודה רבה.

יעקב גיל: אנחנו מאד מברכים על הדיון ובכלל, על ההתמדה של הוועדה בנושא.

יעקב גיל: אנחנו מפעילים מוקד פניות ציבור שמקבל באמת עשרות פניות מדי שבוע, ובסך הכל לצערנו, אני חייב לומר, עברנו את מספר הפונים שמשרד התחבורה מקבל מבחינת פניות הציבור, שזה אומר שיש בעיה.

יעקב גיל: אנחנו רואים בשטח הרבה מאד בעיות שהמכנה המשותף שלהן הוא נגישות לאזורי תעסוקה.

יעקב גיל: הסיבה המרכזית של התניידות של אנשים היא נסיעה לעבודה.

יעקב גיל: כל עוד לא ניתנים פתרונות לאזורי התעסוקה עם קווים מהירים, ישירים, אנחנו נמצאים בבעיה.

יעקב גיל: ככל שאנחנו הולכים לפריפריה, הבעיה היא כפולה.

יעקב גיל: זה לא רק עניין של האופציה בין רכב לתחבורה ציבורית.

יעקב גיל: יש מקומות שאנשים לא יכולים למצוא בהם עבודה בגלל שאין תחבורה ציבורית.

יעקב גיל: אנחנו מקבלים על הנושא הזה פניות.

יעקב גיל: אני יכול לתת למשל דוגמה מפונים שפנו אלינו מאופקים, שחיפשו עבודה ורצו לעבוד באשדוד, ואז גילו שלהגיע לאזור התעסוקה של אשדוד לוקח שעתיים וחצי בתחבורה הציבורית עם שני אוטובוסים ובכלל, צריך לנסוע בשביל זה לבאר-שבע.

יעקב גיל: האופציה היחידה זה קו מאסף שעובר בכל הישובים: נתיבות, אופקים, שדרות.

יעקב גיל: אחרי זה אשדוד תחנה מרכזית ואחר כך להחליף, בזמן שאפשר לעשות את הנסיעה הזאת בשעה ברכב הפרטי אבל יש גם אנשים שאין להם את הרכב הפרטי ואין להם אפשרות בכלל להתנייד לאזורי התעסוקה.

יעקב גיל: יש עוד הרבה הרבה דוגמאות כאלה שאנחנו רואים ברחבי הארץ.

יעקב גיל: לשמחתנו, יש תכנית של משרד התחבורה שנקראת: קווי הזנק - קווים מהירים לאזורי תעסוקה.

יעקב גיל: אבל כשמתעמקים בהצעות של הקווים לאזורי התעסוקה, אנחנו רואים שהפריפריה מוזנחת בתכנית הזאת.

יעקב גיל: למשל, ממסמכים שהגיעו אלינו לפחות לגבי 2017, התכנית ל-2017, יש כרגע רק קו אחד שמתוכנן לאזור הדרום, שיחבר את גדרה ואשדוד.

יעקב גיל: זהו.

יעקב גיל: אין בעצם התייחסות לאזורי התעסוקה באזור הדרום.

יעקב גיל: באזור הצפון גם אין מספיק קווים, ורובם בכלל לקוחים מהתכנית לחיבור ישובים ערביים.

יעקב גיל: זאת אומרת, פרויקט אחר, שלא קשור לתכנית הזאת, ובעצם יש פה שאלה: כמה זמן לוקח למשרד התחבורה ומשרד האוצר לאשר קווי אוטובוס?

יעקב גיל: אנחנו מדברים על נושא שהוא ידוע במשך שנים.

יעקב גיל: למיטב הבנתי, אפילו נעשה מיפוי של חסרים של תחבורה ציבורית ביחס להנחיות חדשות שיצאו, הנחיות לתכנון תחבורה ציבורית בזמן שהישובים גדלים, מתפתחים.

יעקב גיל: אזורי תעסוקה גדלים ומתפתחים, ואנחנו לא רואים פה איזו שהיא הסתכלות שנועדה להדביק את הפער.

יעקב גיל: ההתנהלות השוטפת לא תספיק בשביל להדביק את הפער.

יעקב גיל: צריך פה פרויקט מיוחד.

יעקב גיל: צריך פה פרוייקטור, שזה יהיה התפקיד שלו, חיבור לאזורי תעסוקה.

יעקב גיל: צריך שהיה תקציב ייעודי לזה עם לוחות זמנים מאד מהירים.

יעקב גיל: בסך הכל מדובר פה על קווי אוטובוס.

יעקב גיל: לפעמים אני משווה את זמן האישור של קו אוטובוס להקמה של מסילות רכבת, וזה מדהים אותי לפעמים שזה יכול לקחת אותו זמן.

יעקב גיל: אנחנו מצפים ממשרד התחבורה וממשרד האוצר שיתניעו את המהלך.

יעקב גיל: כמובן שאנשים שנמצאים במקומות האלה מוכשרים אבל בהחלט, הגורמים שמקבלים את ההחלטות צריכים לתת יותר כוח אדם, יותר תשומת לב לנושאים האלה כדי שהדברים יפתרו.

יעקב גיל: יש כל הזמן כתבות, ויש את דוח מבקר המדינה שיצא לאחרונה על הפערים אבל לא נראה שהמאמצים תואמים את גודל הביקורת ואת גודל הצורך.

יעקב גיל: וככל שהולכים לפריפריה, הנושא הזה עוד יותר חריג ומודגש.

יעקב גיל: נושא נוסף שדורש טיפול זה הנושא של התעריפים.

יעקב גיל: הובטחה בזמנו רפורמה בתעריפים, שתאפשר לתושבי הצפון והדרום להתנייד בצורה יעילה, משולבת עם מחירים יותר הוגנים לאזור המרכז, והרפורמה הזאת עדין תקועה, עדין לא מומשה.

יעקב גיל: אנחנו מצפים ומבקשים שבשנת התקציב הקרובה, יותר נכון השנתיים של התקציב הקרוב, הנושא הזה ישולב כי נוצר מצב שמי שגר במטרופולינים, יש לו תעריפים יחסית זולים ונוחים - -

יפעת שאשא ביטון: זהו, במטרופולינים זה כבר אושר.

יעקב גיל: - - במטרופולינים יש אבל הבין-עירוני בפריפריה – זאת אומרת, להגיע מהצפון למרכז, להגיע מהדרום למרכז, זה עדין תעריפים מאד יקרים - -

יפעת שאשא ביטון: נכון, יש תחנות.

יפעת שאשא ביטון: סליחה, הרעיון הוא להגיע למרכז דרך המטרופולינים השונים.

יפעת שאשא ביטון: אז פעם אחת סתם, אני לוקחת לדוגמה את קרית-שמונה - מגיעים לחיפה ומשם למרכז או לעפולה ומשם למרכז.

יפעת שאשא ביטון: אבל אני מסכימה אתך שיש עוד ערוצי נסיעה נוספים שצריכים לקבל גיבוי והם נמצאים בכלל - -

יעקב גיל: בהחלט.

יעקב גיל: התכנית המקורית היתה לעשות את זה בכל הארץ ופשוט מטעמים תקציביים זה נדחה, וחבל שדווקא הנושא הזה, שרלוונטי לפריפריה נדחה.

יעקב גיל: אז אולי לסיכום – אנחנו מציעים שהנושא של הגעה לתעסוקה בפריפריה וגם לאזור המרכז, יקבלו משנה תוקף ובעצם יתחזקו בפעילות המשרד, ואנחנו מבקשים אולי גם את עזרת הוועדה לחשוף את התכניות של משרד התחבורה ומשרד האוצר גם בהקשר של קווי הזנק, ובדגש על קווי הזנק בפריפריה כי פשוט ההתנהלות השוטפת היא לא מספיק טובה, לא מספיק מהירה ולא נותנת מענה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אני רק רוצה מתוך הנייר המקיף שאתם הבאתם בפני הוועדה, להקריא לוועדה כמה דוגמאות של פערים בין זמן נסיעה בתחבורה ציבורית לבין זמן נסיעה ברכב פרטי:

דב חנין: משדרות לאזור התעשייה באשדוד – 1:30 שעות בתחבורה ציבורית, 40 דקות ברכב פרטי.

דב חנין: מאופקים לאזור התעשייה באשדוד – 2:30 שעות בתחבורה ציבורית, 1:00-1:10 שעות ברכב פרטי.

דב חנין: משדרות לאזור התעשייה באר-שבע – 1:20 שעות בתחבורה ציבורית, 40 דקות ברכב פרטי.

דב חנין: שדרות לאזור התעשייה קרית-גת – 2:10 שעות בתחבורה ציבורית, 35 דקות ברכב פרטי.

דב חנין: עפולה לתל-אביב – 2:00 שעות בתחבורה ציבורית, 1:20 שעות ברכב פרטי.

דב חנין: נהריה למגדל תפן – 1:30 שעות בתחבורה ציבורית, 25 דקות ברכב פרטי.

דב חנין: משגב למגדל תפן – 1:30-2:00 בתחבורה ציבורית, שלושה אוטובוסים, החלפות.

דב חנין: 30 דקות ברכב פרטי.

דב חנין: נצרת עלית לחיפה – 1:10 שעות בתחבורה ציבורית, 40 דקות ברכב פרטי.

דב חנין: ורשימת הדוגמאות ארוכה מאד.

דב חנין: אני לא אמשיך כי אני חושב שהתמונה ברורה.

דב חנין: ברכב פרטי תושב פריפריה מגיע בחצי מהזמן מאשר בתחבורה ציבורית.

דב חנין: תחשבו על זה שדווקא בפריפריה צריך יותר תחבורה ציבורית, ואנשים נוסעים הרבה הרבה יותר לאט.

דב חנין: מיד אתן לחבר הכנסת ברושי, שהוא נציג בכיר של הפריפריה כאן אבל לפני זה, מר איתי חיים, מנכ"ל - -

יפעת שאשא ביטון: יש פה אנשים שנמצאים בפריפריה כל בוקר, לילה.

יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, אנחנו מכירים.

דב חנין: בוודאי, בוודאי.

דב חנין: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון היא נציגה של הפריפריה הכי רחוקה שנמצאת בדיון הזה.

דב חנין: מקרית-שמונה הרחוקה.

דב חנין: בהחלט אנחנו מיד ניתן גם לך לדבר.

יעקב אשר: אני נציג של אזור המרכז אבל עומד בקשר עם הרבה אנשים בפריפריה.

דב חנין: מר איתי חיים, מנכ"ל ארגון "תחבורה בדרך שלנו", תודה גם לכם על החומר שהבאתם בפני הוועדה לקראת הדיון הזה.

דב חנין: בבקשה אדוני.

<איתי חיים: שלום לכולם.

<איתי חיים: אחד הדברים הקריטיים היום בתחבורה הציבורית בפריפריה היא באמת רשות פריפריה בקווים מהירים יותר, במיוחד באזור שהוא הרבה יותר כפרי אבל לפני שאנחנו מגיעים לסוף, בואו נדבר קודם כל על ההתחלה, על מחסור של 4,000 נהגים באגף התחבורה הציבורית.

<איתי חיים: היום נהג הוא מנהל הנסיעה.

<איתי חיים: בהיעדר הנהגים, לא משנה כמה אוטובוסים נוסיף, בסופו של דבר אותו מפעיל תחבורה ציבורית לא יוכל להפעיל כשיש היום את בעיית המחסור בנהגי התחבורה הציבורית.

<איתי חיים: ואחת התשובות שאנחנו רוצים לקבל ממשרד התחבורה, זה מה משרד התחבורה עושה בנושא הזה, בסוגית המחסור בנהגים, שזה מבחינתנו כשל עיקרי.

<איתי חיים: נושא של המשך של רפורמת התעריפים, רפורמת התעריפים הבין-עירונית לא תוקצבה.

<איתי חיים: יש הרבה מאד בעיות בנסיעה בין מטרופולינים.

<איתי חיים: זה לא מתוקצב.

<איתי חיים: אני יכול לתת דוגמה: היום, בין פתח-תקווה לירושלים יש שלושה קווי אוטובוס.

<איתי חיים: בקו אוטובוס 426 נסיעה עולה 16 שקלים.

<איתי חיים: שני קווים אחרים, אחד מהם של אגד, זה 21.5 שקלים.

<איתי חיים: אז הפערים, נכון, זה פערים גם בין מטרופולינים אבל יש גם פערים מאד גדולים בקווי אגד בצפון.

<איתי חיים: אחד הדברים שאנחנו באמת רוצים שהוועדה גם תקרא, זה גם לבדוק את נושא התקצוב של רפורמת התעריפים הבין-עירונית.

<איתי חיים: לבדוק צעדים לקיצור משך זמן הכשרת הנהג על מנת לקצר את זמן ההכשרה של הנהג ולהכיר בעיסוק כמקצוע מוכר.

<איתי חיים: ואת הסדר ה-90 דקות, שמאפשר לאנשים להחליף אוטובוסים ולהגיע באמת כמה שיותר מהר ליעד – אנחנו מבינים שיתכן שזה לא יהיה בבאר-שבע, אך ורק בירושלים, תל-אביב וחיפה.

<איתי חיים: האם יש כוונה ליישם את זה באמת בבאר-שבע?

<איתי חיים: ואנחנו גם מבקשים ליישם את הסדר 90 הדקות בשאר אשכולות התחבורה בארץ.

<איתי חיים: תודה.

דב חנין: תודה אדוני.

דב חנין: חבר הכנסת איתן ברושי, ואחריו נתחיל לשלב נציגים נוספים מהפריפריה: מר יורם ישראלי, יו"ר המועצה האזורית מטה אשר.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, חברי, אני רוצה להעלות נקודה שהתחלנו לטפל בה עוד לפני הפגרה ולהתייחס דווקא לגמלאים: מאחר וגמלאי זכאי להנחה בעלות התחבורה הציבורית, הוא לא מקבל אותה אם הוא לא משתמש בתחבורה הציבורית.

איתן ברושי: כשאני מסתכל על הישובים שנמצאים במרחקים, אדוני היושב ראש, גם מועצות אזוריות וגם רשויות אחרות – אני אתן דוגמה: אם אדם שגר במרכז הארץ, שהוא קשיש, גמלאי, צריך לנסוע למרכז יום או לטיפול כזה או אחר או לפעילות של מבוגרים, שאצלנו קיימת באזורים הפריפריים, במועצות, הוא יכול לנסוע עם אוטובוס ולשלם כרטיס של 50% מעלות הכרטיס.

איתן ברושי: אם הוא נוסע על חשבון המועצה האזורית או בהסעות מרוכזות, המועצה לא נהנית מהנחה.

איתן ברושי: מדובר פה על מיליוני שקלים.

איתן ברושי: עשינו חשבון גדול יחד עם גורמים גם עירוניים וגם התיישבותיים שלא חלה עליהם ההנחה שגמלאי מקבל בתוקף היות אזרח מבוגר.

איתן ברושי: וכשאין לו אוטובוס מהמושב או מהקיבוץ או מהישוב הקהילתי או ממקומות אחרים, לא רק ממועצה אזורית - אפילו במרכז, מול חדרה, עמק חפר מול חדרה, העלויות שנדרשות לחבר, לתושב המבוגר, הן כפול מאשר במגזר העירוני, שבו יש תחבורה ציבורית סדירה.

איתן ברושי: זאת אומרת, מדינה שמעודדת כאילו התיישבות בפריפריה וכאילו פיזור אוכלוסייה וכל מה שכרוך בכך – ראינו את זה עכשיו בדוח על הבריאות, שמי שחי במרחקים מסכן את בריאותו ואת בריאות ילדיו – בטח גברת שאשא ביטון תגיד את זה יותר טוב ממני, שבכל רמת הגולן אין מרפאה אחת פתוחה מ-16 אחה"צ עד 7 בבוקר.

יפעת שאשא ביטון: למה?

יפעת שאשא ביטון: בקצרין פתחו עכשיו מוקד רפואה דחופה.

יפעת שאשא ביטון: תפרגן להם.

יפעת שאשא ביטון: עשו את זה יפה.

איתן ברושי: יכול להיות שלפני כמה ימים אבל נחזור לתחבורה: אנחנו מבקשים – יושב פה מנכ"ל המועצות האזוריות ומספר ראשי מועצות – אנחנו מבקשים שיצא מהדיון הזה משהו מעשי.

איתן ברושי: הוא גם על דעת ארגונים שהם לא רק כפריים, שיכול להיות שנשאל היום את שר הפנים במסגרת השאלות הפתוחות, לתת פיצוי, אדוני היושב ראש, לפחות במקום שאפשר למדוד את זה כי אנחנו יודעים כמה אנשים קשישים נוסעים כל יום או פעם בשבוע, לא חשוב, למרכזים האזוריים.

איתן ברושי: אנחנו יודעים שבמקום אחר עולים על אוטובוס ונוסעים ב-50% כרטיס, ואנחנו יודעים כמה, ויש לנו חשבונות מפורטים מכמה מועצות, ואנחנו מעריכים את זה בסדר גודל של כ-11,000,000 שקלים בשנה לאוכלוסיות הקשישות שנוסעות למרכזי יום, שזה 50% מהעלות של האוטובוס.

איתן ברושי: זה פשוט לא הגיוני שמעבר למה שאמרת, תדירות האוטובוסים, אני מכיר את הדילמות הלא פשוטות.

איתן ברושי: חלק מאזורי התעשייה, חברי, פיתחו שיטה של קווי איסוף של מפעלים, זה ידוע.

איתן ברושי: אבל נחזור לעניין הזה של האוכלוסייה המבוגרת, שהיא מעסיקה את התחבורה יום יום והיא זקוקה לזה או כפתרונות רפואיים או כחלק ממילוי שעות הפנאי של אוכלוסייה שבנתה את האזורים ובנתה את הארץ ועכשיו, היא לא יכולה להתבסס רק על תחבורה פרטית.

איתן ברושי: לא תמיד יודעים לנהוג, לא תמיד יכולים לנהוג ולכן, המועצות והגופים הנוספים משקיעים הרבה בתחבורה.

איתן ברושי: במועצה אזורית הסעות זה כמו מום מלידה.

איתן ברושי: אתה לא יכול להיפטר מזה.

איתן ברושי: אתה נולד עם ההסעות כי הכל בנוי על הסעות, אין לך פתרון.

איתן ברושי: והעלות הזאת, הנוספת, היא על חשבון שירותים אחרים.

איתן ברושי: אם אני צריך למממן את ההסעה, אני מקטין את השירות במרכז היום או במרכז סיעוד או בהשכלה גבוהה למבוגרים וכולי.

איתן ברושי: אני מאד מבקש, בטוח עם אחרים שיושבים פה, שיהיה לזה פתרון ולהביא את זה לידי ביטוי בתקציב המדינה.

איתן ברושי: יחסית זה לא בעיה לחשב את זה כי יש דוחות כמה מגיעים לכל מקום, יודעים להעריך את זה.

איתן ברושי: אני מאד מבקש שייקחו את זה בחשבון, והוותיקים והמייסדים אצלנו הם לפני קבוצות אחרות.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: מר ישראלי, אני רוצה במסגרת הדברים שלך שתתייחס לבעיה נוספת: כשאנחנו באים למשרד התחבורה ומדברים אתם על תחבורה ציבורית לפריפריה, אומרים לנו: מה אתם רוצים?

דב חנין: מגיע אוטובוס ליישוב בפריפריה בשעה זו וזו, והוא מגיע ריק וגם יוצא ריק.

דב חנין: זה נכון.

דב חנין: הבעיה היא שזה לפעמים נובע ממצב שבו בונים שירות שלא מתאים בהכרח לצרכי התושבים.

דב חנין: אם מגיע אוטובוס בשעה 11 בבוקר לאיזה שהוא קיבוץ או מושב, זה לא הזמן שאנשים צריכים בבוקר וזה לא הזמן שאנשים צריכים אחה"צ, לא לנסוע ולא לחזור.

דב חנין: ולכן, השאלה היא האם לא נכון יותר לייצר פתרון שבו אולי במקום אוטובוס מגיע מיניבוס או מוניות שירות אבל שהוא לא יגיע פעמיים ביום אלא 15 פעמים ביום ואז אנשים יגידו לעצמם: יש לי פתרון תחבורה ציבורית, אם לא בשעה 7:30 אז בשעה 7:45 ואני יכול גם לנסוע וגם לחזור בנוחות.

דב חנין: איך תמונת התחבורה הציבורית בגליל המערבי?

<יורם ישראלי: אני באמת רוצה להתייחס לעניין הזה.

<יורם ישראלי: אני ראש המועצה האזורית מטה אשר, מי שלא יודע – הגליל המערבי.

<יורם ישראלי: אני סיימתי פה כרגע דיון בנושא כבישים, שאי אפשר להגיע לבית החולים כי כל הכבישים פקוקים.

<יורם ישראלי: לא רציתי לפתח את הדיון קודם כי זה היה דיון פורה, איך לקדם הרחבת כביש לבית חולים אבל בסופו של דבר, הכביש הזה, איך שהוא ייגמר להיבנות, הוא יבטיח הגעה נוח לבית החולים אבל את הפקקים באזור הגליל המערבי הוא לא יפתור כי כמות כלי הרכב של כמות התושבים בגליל המערבי, שאין להם תחבורה ציבורית מסודרת היא כזאת שהכבישים לא מחזיקים את העומס הזה.

<יורם ישראלי: עכשיו, הגליל המערבי זה הפריפריה הכי מסודרת מבחינת תחבורה למרכז הארץ.

<יורם ישראלי: יש רכבת כל 20 דקות מנהריה אבל לוקח שעה וחצי להגיע לנהריה מגעתון.

<יורם ישראלי: אני מסתובב עם רכב 4X4, אני לא נוסע באזור שלי על כבישים אלא רק דרך השטחים כי אי אפשר להגיע.

<יורם ישראלי: ואם האנשים היו משוכנעים שבאה להם בתדירות הסעה, תחבורה ציבורית, שמביאה אותם - גם אין מקום להחנות ליד הרכבת בנהריה.

<יורם ישראלי: שמביאה אותם בלוחות הזמנים של הרכבת לרכבת, היו עולים על האוטובוסים ולא משתרכים בכבישים עד לנהריה.

<יורם ישראלי: עכשיו, דיברנו פה על כבישים בעלות של קרוב לחצי מיליארד שקל.

<יורם ישראלי: תחשבו על לתת סבסוד לנתיבי אקספרס שיעלו לגעתון ויסבלו פעמיים ביום אוטובוס ריק.

<יורם ישראלי: שיעלו כל שעה מקבילה לשעת רכבת אבל הם גם לא מגיעים בשעות המתאימות, וגם אם הם מגיעים בשעה המתאימה, הם נתקעים בפקקים ולא מגיעים לרכבת.

<יורם ישראלי: כך שיש פה איזה שהוא מצב שמשרד התחבורה צריך להבין שהתחבורה הציבורית היא איזה שהוא פתרון נוסף לצורך בהרחבת כבישים, ולתת על זה דגש.

<יורם ישראלי: אומרים לי אנשים אצלנו: תשכנע את משרד התחבורה שיפתחו מחדש את מסילת הרכבת עד ראש הנקרה, מה שהבריטים היו נוסעים פעם ללבנון ואנחנו, כולנו, בצפון הגליל המערבי, נעלה לתחנת רכבת באזור צומת לימן.

<יורם ישראלי: לא ניסע עד נהריה כי לוקח היום מראש הנקרה – אתם לא מאמינים.

<יורם ישראלי: בבוקר מראש הנקרא לנהריה לוקח כמעט שעה לנסוע.

<יורם ישראלי: ולכן, אני אומר שצריכים לחייב את משרד התחבורה לעשות איזו חשיבה של איזה שהוא דבר יצירתי משלב בין רכבת לבין תחבורה ציבורית שמפחיתה עומסים אבל כמו שאתה אומר:

<יורם ישראלי: לא יעזור אוטובוס שיגיע 10 פעמים ביום אם הוא לא יגיע בסופו של דבר לרכבת, מעט מאד אנשים יעלו עליו.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אחרי חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, אני באמת אבקש את התייחסותך, מר לנדאו, סמנכ"ל הרכבת שנמצא אתנו.

דב חנין: אתה יכול לקחת מקום בשולחן כי אתם חלק מרכזי מפתרון לכל בעיית תחבורה בישראל, גם כשמדובר בפריפריה.

דב חנין: חברת הכנסת שאשא ביטון, כפי שכולכם יודעים, היא נציגה של הפריפריה הרחוקה ביותר כמעט, חוץ מהנגב הדרומי, וזה הגליל המזרחי.

דב חנין: דובר על הגליל המערבי, הגליל המזרחי, קרית-שמונה.

דב חנין: בבקשה גברתי.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה כבוד היושב ראש.

יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת מראש, אני צריכה לרוץ אחר כך אבל היה לי מאד חשוב להיות כאן, וכמי שעוסקת הרבה מאד זמן בכל הנושא של תחבורה ציבורית והגליל, תמיד אני מנסה לחשוב אם זה סינדרום הביצה והתרנגולת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להציע הצעה קונקרטית: הרי את המצוקות כולנו מכירים, את העניין של אוטובוסים ריקים שמגיעים לישובים שונים – בגליל העליון למשל זה מאד מאד מורכב כי יש הרבה מאד ישובים מסביב לקרית-שמונה לצורך העניין, גם בעמק וגם בהר, והרבה פעמים מה שקורה זה שבאמת אוטובוסים מגיעים לישובים ריקים וחוזרים ריקים.

יפעת שאשא ביטון: אין את התרבות של שימוש בתחבורה ציבורית, וההצעה שלי היא פעם אחת לעשות סקר שוק אמתי בפריפריה ולראות אם היתה תחבורה ציבורית אופטימלית בשעות שהן נגישות ונוחות, כמה מהתושבים היו נעזרים בתחבורה ציבורית כדי לראות בכלל נכונות של האזרחים באזור.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאנחנו צריכים לעשות איזה שהוא "תהליך חינוכי" ולנסות לעודד את התחבורה הציבורית, ובשביל זה נצטרך, לפחות בתור התחלה, לנקוט בצעדים שהמדינה כביכול סופגת את העלויות עד שהדבר הזה נכנס - -

יעקב אשר: לקבל אמון בתחבורה הציבורית.

יפעת שאשא ביטון: בדיוק, עד שהדבר הזה נכנס לשוטף.

יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לתת לכם דוגמה עם משהו שהיה במכללת תל-חי, קווים שהיו בשביל הסטודנטים.

יפעת שאשא ביטון: ניסינו להפעיל אותם בשנה שעברה שוב כדי בכל זאת לנסות ולעודד את ההגעה בתחבורה ציבורית וזה לא צלח.

יפעת שאשא ביטון: אני מרגישה שיש דברים שצריך לעשות משני הצדדים כדי לתת את הפתרון.

יפעת שאשא ביטון: הנקודה הנוספת היא דווקא בהקשר של המורים – דברו פה על גמלאים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להעלות נקודה שהיא על פניו אולי לא לגמרי קשורה אבל יוצא שמי שנפגע מהנושא של הרפורמה בתחבורה הציבורית, וזה נשמע כמו פרדוקס, הם אנשים חינוך.

יפעת שאשא ביטון: ולמה?

יפעת שאשא ביטון: כי אנשי חינוך מקבלים החזר הסעות, ואם מחשבים להם על פי התעריפים של הרפורמה, שהיא רפורמה מבורכת.

יפעת שאשא ביטון: אגב, אנחנו דאגנו שהיא תגיע באמת עד הגליל המזרחי אבל אם מחשבים להם את התעריפים על פי הרפורמה, יוצאות להם פרוטות.

יפעת שאשא ביטון: אין להם שום סיכוי להגיע לגן או לבית הספר בבוקר ולחזור אחר הצהריים הביתה בתחבורה הציבורית כי זה לא מותאם מבחינת השעות, זה לא מותאם מבחינת המענים שניתנים באותו מרחק ולכן, אנחנו חייבים לאותת למשרד החינוך בעניין הזה, שלפחות בפריפריה ימשיכו לחשב את החזרי המורים בתחבורה הציבורית לפי "העולם הישן" ולא לפי הרפורמה החדשה כי היא לא רלוונטית להם.

יפעת שאשא ביטון: תודה לך.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: מר לנדאו, בבקשה.

דב חנין: אחריו מר אברהם פריד כי מהרכבת נעבור ישר למוניות השירות.

דב חנין: אנחנו מדברים על שתי חוליות של הפתרונות האפשריים.

דב חנין: בבקשה אדוני.

<דן לנדאו: תודה רבה.

<דן לנדאו: שבועיים אחרי שנחנכה רכבת העמק, ומספרי הנוסעים מדברים בעד עצמם ומוכיחים שכאשר אלטרנטיבה, והיא טובה יותר גם מבחינת הזמנים – אחד האתרים פרסם טבלה שמשווה את זמני הנסיעה מהתחנות השונות לאורך העמק לכיוון חיפה, וזמני הנסיעה ברכבת טובים יותר, לכן אנשים נוסעים בזה.

<דן לנדאו: נוסעים אלפי אנשים ביום, הרבה הרבה יותר אנשים ממה שכל חוזי התחזיות חזו.

<דן לנדאו: הרכבת לכרמיאל - -

<יורם ישראלי: זה חינם עוד, לא?

<דן לנדאו: זה חינם למי שעולה בתחנות העמק.

<דן לנדאו: זה לא חינם בכיוון השני.

<דן לנדאו: אחר כך, תהיה תקופה של 50% אבל זה מה שמקובל בשנים האחרונות, זו מדיניות משרד התחבורה.

<דן לנדאו: כך היה גם בקו הנגב המערבי וגם אחרי שתקופת ההרצה מסתיימת, שנועדה לחנך את הלקוחות, ליצור מסה קריטית של לקוחות, אנחנו רואים שהדברים מדברים בעד עצמם.

<דן לנדאו: הרכבת לכרמיאל היא הקו הבא שיחנך וגם אם זה ישמע מוזר - הרכבת לירושלים היא גם סוג של רכבת לפריפריה כי נסיעה מירושלים לתל-אביב, כך יודעים רובכם, היא סיוט ברוב שעות היממה - -

דב חנין: גם מתל-אביב לירושלים.

<דן לנדאו: נכון.

<דן לנדאו: לא, מירושלים לתל-אביב, בסוף אתה מגיע לתל-אביב אז הסיוט גדול יותר אבל אפילו בחזרה לירושלים, שהנסיעה היא הרבה יותר נחמדה בסוף, זה באמת כבר לא אלטרנטיבה - -

דב חנין: הדגש הוא על המילה "בסוף".

דב חנין: ..

<דן לנדאו: - - אנשים מבלים שלוש שעות על הכביש, זה הזוי.

<דן לנדאו: לכן, גם הרכבת הזאת תיצור שינוי עמוק, שיחד עם הרפורמה של משרד התחבורה והתאריכים שהיא נכנסה לתוקפה בתחילת שנת 2016, יצרה שינוי עצום.

<דן לנדאו: אנחנו עוד לא בסיכום שנת 2016 אבל בסיכום הרבעון השלישי, שנעשה אצלנו, בהנהלה, ראינו שעכשיו אנחנו בקצב גידול של 13% במספר הנוסעים לעומת שנת 2015.

<דן לנדאו: כלומר, עוד רגע הגידול כבר יהפוך להיות בעיה כי הפיתוח אצלנו, ברכש הציוד הנייד וסלילת הקווים החדשים כבר לא עומדים בקצב אבל אנחנו רואים שציבור הלקוחות מצביע ברגלים.

<דן לנדאו: ברגע שהרכבת הופכת להיות אלטרנטיבה אמתית, ציבור הלקוחות מגיע.

<דן לנדאו: אני אתן עוד דוגמה: יש קו לא מאד מושקע מבית שמש לתל-אביב או מבית שמש להרצליה, זה גם הקו לירושלים – זה קו שמבחינת מדינת ישראל הוא קו ממש אסטרטגי, במיוחד בגלל האוכלוסייה החרדית שנוסעת בו לצבא, לעבודה.

<דן לנדאו: המספרים מראים את זה.

<דן לנדאו: ובעיית החניה בבית שמש הופכת את השימוש ברכבת לקשה מאד עבור הרבה מאד אנשים מהסביבה, בין אם הם באים מבית שמש בתחבורה הציבורית הטובה יחסית שיש בתוך העיר, בין אם הם באים מהישובים באזור, כמוני למשל – אני מגיע מהגוש, אני נוסע ברכבת כל יום, התחבורה הציבורית היא לא מושלמת.

<דן לנדאו: אנחנו משתדלים, מבחינתנו, לתאם ככל האפשר באמצעות משרד האוצר, לפעמים גם ישירות מול חברות התחבורה הציבורית כי שם המשחק כשיש כבר תשתית, כשיש תחנה ויש או אין חניה, שם המשחק בעיקר קישוריות בין האוטובוס לבין הרכבת.

<דן לנדאו: במקומות שבהם הקישוריות טובה, אנחנו רואים עליה חדה במספר הנוסעים ברכבת.

<דן לנדאו: במקומות שהקישוריות נמוכה או מבחינת מספר האוטובוסים שמגיעים ביום או מבחינת חוסר הלימה בזמנים, שם יהיה פחות שימוש הן באוטובוסים והן ברכבות.

<דן לנדאו: אבל צריך כמובן לזכור שכאשר אנחנו מדברים על נגישות לתחנות רכבת, יש סוג של דילמה שאי אפשר להכריע בה באופן חד-ערכי, בין הרצון שלנו ושל מקומות תעסוקה להקים "שאטלים" ואחר כך להפוך אותם לקווי תחבורה ציבורית אבל המאפיין של ה"שאטל", שהוא נוסע במהירות מנקודה לנקודה.

<דן לנדאו: לדוגמה: בין "אינטל" לקרית-גת לבין תחנת קרית-גת, לבין האינטרס ההפוך של כלל האוכלוסייה באזור לעשות שימוש באוטובוס כזה.

<דן לנדאו: אז לפעמים אתה רוצה לפעול לטובת מקום תעסוקה מסוים כי אתה יודע שהם צריכים את המאסה הקריטית של ה"שאטלים" או של האוטובוסים בשעות ההגעה לעבודה ובשעות החזרה מהעבודה אבל מה עם כל הישובים באזור קרית-גת - -

דב חנין: התשובה הפשוטה היא: גם וגם.

<דן לנדאו: נכון.

<דן לנדאו: אז במציאות אופטימאלית התשובה היא: גם וגם.

<דן לנדאו: אנחנו שחקן בזירה, אנחנו לא הרגולטורים של הזירה כולה.

<דן לנדאו: אנחנו שחקן משפיע, אנחנו שחקן שמצליח להשפיע גם על התחבורה הציבורית אבל בסופו של דבר, מי שמקבל את ההחלטה להיכן תגיע הרכבת זה לא רכבת ישראל.

<דן לנדאו: אנחנו גורם מבצע.

<דן לנדאו: דבר אחרון שאני רוצה לומר לגבי הנגישות לתחנות עצמן: יש עשיה שהיא עדין בחיתוליה מבחינתנו אבל היא חשובה מאד, והיא מתייחסת לשני דברים: 1.

<דן לנדאו: הזכרתי אותו מקודם, וזה נושא החניה.

<דן לנדאו: יש מקומות שבהם אין קרקע זמינה.

<דן לנדאו: במרכז תל-אביב אנחנו לא ניצור קרקע זמינה לחניה ולכן, למשל תחנת השלום, גם בתחנת ההגנה, שם יצרו חניה לא קטנה לאחרונה, בסופו של דבר, הנוסעים לא יכולים להגיע לשם.

<דן לנדאו: אי אפשר לבנות תחנת רכבת במרכזי ערים על סמך ההנחה שהנוסעים יוכלו להגיע לשם דרך - - - זה לא עובד וזה לא תלוי בנו.

<דן לנדאו: יש מקומות שבהם אנחנו מצליחים - -

יעקב אשר: אבל בערי הפריפריה זה הרבה יותר קל.

יעקב אשר: למה שם אין - -

<דן לנדאו: תלוי איפה בפריפריה.

<דן לנדאו: יש מקומות בפריפריה שבהם אנחנו מצליחים יחד עם הרשות המקומית – דוגמה משבוע שעבר, בית שמש.

<דן לנדאו: מקומות חניה רבים הולכים להיבנות שם בחודשים הקרובים בזכות שר התחבורה, שהביא את שני הצדדים ביחד.

<דן לנדאו: אנחנו נצליח לפתור חלק מהבעיה שם אבל יש מקומות שבהם אין קרקע זמינה שם או שבהם הרשות המקומית לא מסוגלת להעמיד לרשותנו קרקע זמינה או שלנו אין קרקע זמינה.

דב חנין: הבעיה של מגרש חניה ליד תחנת רכבת, כפי שאני יכול להגיד לך מתוך שורה ארוכה של דוגמאות, זה שגם כבר כשיש מגרש חניה גדול ליד רכבת, זה רק מייצר פקקים אדירים בדרך למגרש החניה לאותה רכבת.

<דן לנדאו: בוודאי, נכון.

דב חנין: לכן, אין ברירה – אסטרטגית, חייבים לעבוד על קישוריות של תחבורה ציבורית.

<דן לנדאו: או/ו אופניים, וזה הדבר השני שרציתי להתייחס אליו, והדבר האחרון, ברשותך אדוני היושב ראש.

<דן לנדאו: אופניים הופכים להיות מצד אחד פתרון מצוין להרבה מאד נוסעים, במיוחד האופניים החשמליים שמאפשרים לאנשים לנסוע מרחקים גדולים יותר.

<דן לנדאו: מצד שני, זו הופכת להיות בעיה מאד מאד קשה ברכבת עצמה, עד כדי כך שאצלנו שתי אוכלוסיות מתחרות ומתמודדות ביניהם: אוכלוסיית האנשים שמתניידים על כסאות גלגלים מול אוכלוסיית אנשים באופניים, וזה יוצר בעיה.

<דן לנדאו: הוקם אצלנו צוות שמנסה לא להמציא את הגלגל אלא פשוט ללמוד ממה שעשו מדינות אחרות שבהן לקוחות רבים, נוסעים רבים מגיעים באופניים אבל ברור, כמו שאמרת, אדוני היושב ראש, שההבנה מתחילה לחלחל כשהנגישות אל התחנות לא תוכל להיות נסמכת על כלי רכב פרטיים.

<דן לנדאו: משפט אחרון: למה זה קרה?

<דן לנדאו: מפני שעד הרפורמה, הרכבת היתה יקרה יותר בעליל.

<דן לנדאו: כמעט בכל הפרמטרים הרכבת היתה יקרה יותר.

<דן לנדאו: לכן, ההנחה שליוותה את רכבת ישראל הרבה מאד שנים היתה שאוכלוסיית הנוסעים האופיינית לרכבת ישראל זו אוכלוסייה שיש לה רכב פרטי ושתוותר עליו, על הרכב או תחנה את הרכב משיקולי נוחות ושיקולי מהירות.

<דן לנדאו: משעה שנעשתה הרפורמה הגדולה מאד במחירים בתחילת שנת 2016, אנחנו רואים שינויים כבר בתמהיל הנוסעים ברכבת ישראל וזו דווקא בשורה טובה משום שיותר נוסעים שמצטרפים לרכבת ישראל הם אנשים שאין להם בעיה או הם התרגלו לנסוע בתחבורה ציבורית באוטובוסים ולכן, מבחינתם זה לא איזה דבר נורא ואיום שלא תהיה חניה ליד תחנות הרכבת.

<דן לנדאו: אז אני אבקש לסיים באקורד האופטימי הזה.

דב חנין: רק שתי הערות, ברשותך: דבר ראשון - כפי שאמר ראש המועצה המקומית מטה אשר, מבחינת האנשים שם, וזה אני שומע מהמון מקומות בארץ, להיות מחובר זה להיות מחובר לרכבת.

דב חנין: אנשים לא מצפים במטה אשר שתייצר להם קו מהיר לתל-אביב באיזה שהוא אמצעי אחר.

דב חנין: תן להם להיות מחובר טוב לרכבת, והם מחוברים.

דב חנין: וזה מביא אותנו לשאלת השילובים, פרויקט השילובים והקישוריות, ואני אשמח לקבל מכם וממשרד התחבורה תמונת מצב באמת לפי תחנות הרכבת בישראל, איפה עומדים פרוייקטים לשילובים השונים נכון לסוף השנה הזאת, נכון ל-2016, ומה התכניות ל-2017 מבחינת שילובים.

דב חנין: היבט נוסף שאני ארצה לקבל מכם מידע זה הנושא של הכרטיסים המשולבים.

דב חנין: כרטיסים משולבים עובדים טוב בערים – זאת אומרת:

דב חנין: רכבת ותחבורה ציבורית בתוך מטרופולין גוש דן.

דב חנין: השאלה היא מהם הכרטיסים המשולבים שמוצעים היום לאנשים בפריפריה, שילוב של תחבורה אל הרכבת וכרטיס רכבת.

דב חנין: מהם - -

יעקב אשר: שכמובן במקומות האלה 90 דקות זה לא רלוונטי.

דב חנין: לא רלוונטי.

דב חנין: חבר הכנסת אשר, בבקשה.

יעקב אשר: אדוני היושב ראש, קודם כל תודה על קיום הדיון.

יעקב אשר: אנחנו תמיד מדברים על כך שאחת המשימות הלאומיות זה לתגבר את הפריפריה.

יעקב אשר: בעצם שם זה מורכב משני סוגי אוכלוסייה, שלשניהם יש גם דברים משותפים ויש גם דברים שחייבים תגבור תחבורתי בגלל החלק הנוסף.

יעקב אשר: ולמה אני מתכוון?

יעקב אשר: כמובן שברגע שהפריפריה מחוברת לאזורי תעסוקה, לאזורים שחשובים גם לתעסוקה וגם לחיי היום יום ולכל דבר אחר, זה קודם כל מכוון באמת לבני המקום.

יעקב אשר: אנחנו רוצים שאנשים שגדלו בפריפריה ימשיכו הלאה לגדל את ילדיהם בפריפריה ולהמשיך את השושלת הזאת.

יעקב אשר: יש דבר נוסף שקורה במדינת ישראל, ואני מכיר אותו הרבה מנושא של זוגות צעירים.

יעקב אשר: אני אמנם גר במרכז אבל אני לא פסול בדיון הזה כי אנחנו חשופים להמון המון בקשות מזוגות צעירים.

יעקב אשר: אנחנו רוצים לגרום לכך, וחלק ממהפכת הדיור מדברת גם על כך, שלהביא זוגות צעירים לערי הפריפריה בכל הפריפריות, גם בדרום וגם בצפון, זוגות חדשים שיבנו את בתיהם שם, ולאחר מכן הם כבר יהיו הדור הממשיך וילדיהם יהיו הדור השני.

יעקב אשר: כשמסתכלים על הצרכים, אם אני מסתכל רגע על האוכלוסייה הזאת, שמחלק גדול ממנה אני מקבל אלי בקשות וטענות ובעיות, אנחנו צריכים להבין דבר אחד:

יעקב אשר: אם אנחנו רוצים לקחת זוג צעיר, שההורים משני הצדדים גרים באזורי המרכז, כל חייהם גרו באזור המרכז, ובגלל בעיות כספיות וגם בגלל שרוצים להגיע לדירה משלהם, היכולות שלהם זה לפריפריה והם רוצים לבנות את ביתם שם.

יעקב אשר: הקישור לאזורי המרכז, לאזורים שמהם הם באו הוא קישור קריטי, אדוני היושב ראש.

יעקב אשר: אם אני אקח את סוג התלונות שמגיעות אלי אז לפעמים אצלנו המרכז, בציבור החרדי, זה בני-ברק וירושלים.

יעקב אשר: אז הרבה מאד משפחות של זוגות צעירים, שבסופי שבוע נוסעים להורים לשבתות.

יעקב אשר: הקשר הזה הוא קשר חשוב.

יעקב אשר: נושא של תחבורה, למשל בצפת – החיבור בין המרכז, לצפת, האוטובוס הראשון שיוצא מאזור בני-ברק לצפת, יוצא ב-8:30 בבוקר.

יעקב אשר: זאת אומרת, הוא מגיע לצפת בצהרים.

יעקב אשר: זה לא נותן שום דבר.

יעקב אשר: אני חושב, אדוני היושב ראש, אמרה את זה חברתי שכרגע לא נמצאת כאן, חברת הכנסת, נציגת הפריפריה – אני לא בטוח שנעשה אי פעם, ואתה בוודאי צריך לדעת את זה, 15 דקות, האם נעשה פעם סקר צרכים?

<קריאות: לא.

יעקב אשר: למה למ"ס, זה דבר שאנחנו עוברים כל פעם מחדש - למה שלא יעשו פעם אחת ולתמיד לא סקר של בקשות, סקר צרכים.

יעקב אשר: לראות.

יעקב אשר: כמובן שצריך לשמר את זה אחר כך כי יש הרבה משתנים אבל כשאתה בא לבנות תכנית גדולה, אתה בונה אותה על פי הצרכים, אתה בונה אותה על פי מסלולים כאלה ואחרים שצריכים להגיע.

יעקב אשר: אני חושב, אדוני היושב ראש, שזה יהיה חשוב מאד אם נצליח לתת את הגב הציבורי לעניין הזה, של לעשות פעם אחת ולתמיד בישובים האלה סקר של צרכים של האוכלוסייה כי כמו שאמרו מקודם, זה הביצה והתרנגולת.

יעקב אשר: אם התחבורה הציבורית לא טובה ולא נותנת מענה אז ממילא לא משתמשים בה.

יעקב אשר: ואם לא משתמשים בה, משתמשים ברכבים פרטיים.

יעקב אשר: אם משתמשים ברכבים פרטיים, הנה הגיעה עוד נציגה של הפריפריה – אני מנסה להיות יועץ לענייני פריפריה – וממילא יש פקקים וכולי.

יעקב אשר: אני חושב שהדבר הזה הוא דבר שאתה צריך לקחת אותו ואנחנו נהיה מאחוריך בעניין הזה – לעשות סקר צרכים בפריפריה.

יעקב אשר: אפשר אולי להכניס לתמונה בעניין הזה לא רק את משרד התחבורה אלא גם את המשרד לפריפריה, שיבוא לאזרחים, לעשות סקר סופר מדעי, מקצועי בעניין הזה.

יעקב אשר: נכון דבר אחד: אתה יודע, ידיעת האמת לפעמים עולה הרבה מאד כסף אבל מדינה שרוצה לעשות בלאנס, שלא יהיה הכל באזור המרכז, שלא כולם יחיו בין גדרה לחדרה, חייבת להשקיע בדבר הזה שנקרא תחבורה ציבורית.

יעקב אשר: דבר נוסף לגבי הרכבת: מעבר לכך שבאמת צריך להנגיש את הרכבת עד כמה שאפשר, השאלה - ואת זה צריך לבחון.

יעקב אשר: אני לא יודע.

יעקב אשר: אני יודע שפנו אלי מאופקים, שהרכבת שמגיעה מבנימינה לאשקלון, להאריך אותה עד באר שבע כי הדרך שלהם היחידה להגיע לאופקים זה דרך איזו שהיא רכבת שהיא בתדירות פחות גבוהה ובאיזו תחנה שיש בה מה שנקרא רק כרטוס, שלוקח הרבה מאד זמן עד שאתה מתקדם אתה.

יעקב אשר: אני לא ירדתי לשורש העניין עד הסוף השאלה האם מישהו בדק וראה האם כשמסתכלים על רכבת שבאה מ-נ.צ.

יעקב אשר: אחד שהוא עיר גדולה, ל-נ.צ. שני היא עיר גדולה, מה היא יכולה לעשות בדרך?

יעקב אשר: מה היא יכולה לתרום לדרך אם אתה מאריך אותה במקצת, כשקיימים כמובן המסילות וכולי.

יעקב אשר: אני לא יודע.

יעקב אשר: אני יודע רק דבר אחד: אני לא בטוח שגם במשרד התחבורה יודעים את כל זה, ולא בכוונה או שלא בכוונה אלא צריך באמת לעשות את העבודה הזאת של שראיה מלמעלה של כל הצרכים הללו וכן, אדוני היושב ראש, צריך להכניס את היד לכיס.

יעקב אשר: הנושא של "שאטלים", אני לא יודע, יכול להיות שהיה צריך לעשות את זה בצורה אחרת, שרכבת ישראל תהיה אחראית גם תקציבית והיא תתוקצב על כך, על "שאטלים" שיוצאים ממנה.

יעקב אשר: כשהיא מגיע לערים, המסלול מהעיר עד אליהם יהיה קשור אליהם ולאו דווקא לחלק הכולל של תחבורה ציבורית, של חברות אוטובוסים וכולי כי הסנכרון בין הרכבת לבין אוטובוסים לא עובד טוב במיליון אחוז גם במרכז, שיש הרבה מאד קווים כאלה.

יעקב אשר: יכול להיות שזו צריכה להיות אחריות שלהם, יותר קל להם גם לתפעל את זה ולא רק לתת את זה לאותם מפעלים מסוימים אלא באמת על הדרך למפעל או שמהמפעל לתת אפשרות גם לאותה מורה מבית הספר שצריכה להגיע בתוך העיר הסמוכה לתחנת הרכבת וכולי.

יעקב אשר: בקיצור, אדוני היושב ראש, המלאכה רבה.

יעקב אשר: יש באמת מלאכה רבה.

יעקב אשר: לדעתי, הפתרונות שנותנים היום הם פתרונות בלי חשיבה יצירתית, בלי הסתכלות יצירתית על הכל.

יעקב אשר: ואיך אמר ראש המועצה שכבר מבלה פה את הוועדה השנייה היום ובאמת מסביר את הדברים בטוב טעם:

יעקב אשר: גם אם אתה פותר דברים, אם מחר יש לך פקקים באותו מקום, אז גם אם יש לך דרך, היא לא שווה כלום אם היא לא זזה.

יעקב אשר: משהו צריך לזוז בענין הזה, ואני חושב שצריך לקחת את הנושא של סקר רציני עם מסקנות רציניות.

יעקב אשר: אולי הדיאגנוזה תביא גם את הרפואה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אני חושב שבהמשך לדבריך, אנחנו חסרים גם את המבט מלמעלה אבל גם את המבט מלמטה כי כמו שאתה רואה פה, נציגים מהשטח, נציגי מועצות אזוריות, ועדי תושבים, יודעים להגיד את הפתרונות שמשרד התחבורה, עם כל הרצון, לא יודע.

דב חנין: ואז הוא מייצר משהו - -

יעקב אשר: גם אם הם באים למשרד התחבורה ואומרים את זה, זה לא מסגרת של משהו שמשתלב ומסתנכרן עם ראיה כוללת של הכל.

יעקב אשר: למשל, באחת התלונות, אם אתה נותן לי עוד 10 שניות: בנצרת מתמקמים הרבה מאד משרדי ממשלה.

יעקב אשר: אין קו מצפת לנצרת.

יעקב אשר: זאת אומרת, אדם שצריך לסדר את ענייניו ולהגיע למשרדי הממשלה שמרוכזים בנצרת, אין קו כזה.

יעקב אשר: זאת אומרת מה, צריך להיות גאון ולחשוב שדבר כזה הוא אל"ף-בי"ת?

יעקב אשר: תבדוק את הצרכים, תבדוק אם אתה יודע שהבית פה ובאר המים פה, מישהו צריך להגיע מכאן לכאן וגם לחזור.

יעקב אשר: כשאני התכוונתי לראיה מלמעלה, זה ראיה מלמעלה שלה אנשים מלמטה.

יעקב אשר: זאת אומרת, אנשים שיודעים מה הם צריכים.

יעקב אשר: זו היתה כוונתי אדוני.

<איתי חיים: חבר הכנסת חנין, רק מילה אחת לחבר הכנסת אשר: כתושב נצרת עלית עד לפני כ-10 שנים, אני מכיר את הסוגיה הזאת באופן ספציפי.

<איתי חיים: עפולה הפכה להיות היום מרכז תחבורתי של כל אזור העמקים.

<איתי חיים: באמת, מי שרוצה להגיע היום מצפת למרכזי הממשלה בנצרת עלית שצריך לנסוע לעפולה, ומעפולה אוטובוס נוסף לנצרת עלית או לכרמיאל, ולתמרן שם עם אחד הקווים המאספים שמגיעים לנצרת עלית.

יעקב אשר: עם תרמיל ומימיה.

דב חנין: חלם לגמרי.

יעקב אשר: כאילו שהממשלה לא יודעת שהיא יושבת שם.

דב חנין: היא לא יודעת.

דב חנין: הממשלה לא יודעת שהיא יושבת שם.

דב חנין: מר פריד, בבקשה, נציג ארגון מוניות השירות, אתם חלק מהפתרון בפריפריה.

דב חנין: האם רואים אתכם בצורה כזאת?

<פריד אברהם: אני מודה לך על הדיון הזה.

<פריד אברהם: אני חושב שלא חשבנו כל כך שיהיה פורה אבל למעשה, אתם מבקשים פה את התשובה, והתשובה נמצאת כאן.

<פריד אברהם: חברי כאן, נציגי מוניות השירות, למעשה הם התשובה לכל אותן מענים של דרישות של פריפריה.

<פריד אברהם: בפריפריה דיברו על הצפון?

<פריד אברהם: איפה הגברת מקרית-שמונה?

<פריד אברהם: קריות, קרית-ים, נהריה, עכו, אבו סנאן, מעלות-תרשיחא, דליה, טבריה, אום אל פאחם, שפרעם, נצרת.

<פריד אברהם: אני מונה חלק מהצפון בלבד למרות שיש גם בדרום, בפריפריה ובערים, קווי שירות שפעלו, חלקם פעלו, חלקם עדין פועלים, צולעים אפילו, והם למעשה הנגישות הכי ברורה, הכי מהירה, הכי זריזה במקום אוטובוס ריק שממילא הוא מסובסד ריק והוא לא מגיע בזמן, והוא אורך שעתיים ושעה וחצי וראינו.

<פריד אברהם: ומונית קומפקטית, 10 מקומות, מגיעה בזמן, לוקחת בזמן, רק דבר אחד חסר: אותו דבר שמשום מה האוצר, התחבורה, לא חושב, לא רוצה במודע או שלא במודע, ואני לא רוצה לתת כל מיני כינויים.

<פריד אברהם: מרוב ניסיון אני כבר לא יודע מה טוב ומה רע אבל זאת תשובה.

<פריד אברהם: הם לא רוצים לשלב אותנו ב"רב קו", כי ה"רב קו" הוא גם סובסידיה.

<פריד אברהם: הרי לא ניקח יותר אנשים.

<פריד אברהם: אז מה רע באותו איש שעומד ומחכה עם הכרטיס הזה, מחכה לאוטובוס.

<פריד אברהם: אם תעבור מונית, שיסע מונית.

<פריד אברהם: הלא האוצר משלם אותו תשלום.

<פריד אברהם: למה צריך לגרוע את המוניות מה"רב קו"?

דב חנין: אני חייב לומר לך שאני, לשאלה הזאת, עדין לא הצלחתי לקבל תשובה אינטליגנטית.

דב חנין: אמרו לי: שבת, אז אמרתי להם: אז זו הבעיה?

דב חנין: שה"רב קו" יוותר על שבת.

דב חנין: שיהיה "רב קו" בימי חול, מה הבעיה?

<פריד אברהם: אדוני, סליחה שאני באמצע ואפילו הפסקתי אותך.

<פריד אברהם: אנחנו מוכנים גם שמי שעובד בשבת, לא יקבל סובסידיה בשבת.

<פריד אברהם: אין לנו בעיה עם זה בכלל, שתבין.

<פריד אברהם: עוד דבר אחד אני רוצה להגיד: אנחנו כמעט שבע, שמונה שנים מתנהלים מול משרד התחבורה ברשות מאורגנת, עם דרגים מקצועיים, להכין את ה"רב קו".

<פריד אברהם: ותאמין לי או לא, שאם יגידו מחר שגם המוניות, אנחנו כבר מחרתיים נמצאים.

<פריד אברהם: אנחנו משולמים, הכנו את כל המערכות, עבדנו עם מקצוענים ביותר.

<פריד אברהם: אנחנו אפילו משולמים עם חברות אשראי.

<פריד אברהם: לכן, כל הדיון הזה אם מונית ואגב, מי כמוך יודע שבסוף השנה, אם לא יהיה דיון אחר והצעה אחרת וצו שעה ואני לא יודע מה עוד – אין מוניות שירות.

<פריד אברהם: גם אלה ששורדים בינתיים בתוך הערים גם לא יהיו כי אין להם צו, אין להם הארכה.

<פריד אברהם: לכן, אדוני היושב ראש, תתחילו גם אתם לחשוב שגם מונית היא שירות ואפשר להרחיב אותה.

<פריד אברהם: יש 2,300 מוניות.

<פריד אברהם: אני מודיע לך שאולי 500-600 עובדות.

<פריד אברהם: היתר חיכו ל"רב קו", מחכים ל"רב קו", צולעים, נפצעו, סגרו, ממתינים.

<פריד אברהם: אז אם יהיה "רב קו", כולם יתחילו לחזור.

<פריד אברהם: אם לא יהיה "רב קו", גם אלה שתאריכו להם, ואנחנו מקווים שתאריכו להם, גם הם לא ישרדו, אולי שנה, אולי שנתיים בתשלום שיוציאו מהכיס ואחר כך, הם גם יפשטו רגל.

<פריד אברהם: אז אנא ממך, תחשבו על המוניות.

<פריד אברהם: תחשבו על מוניות השירות כפתרון לפריפריה שאתם מדברים עליה, לא פחות מאשר לערים.

<פריד אברהם: הם זריזים יותר, מהירים יותר, לוקחים 10 אנשים, 10 פרייבטים יכולים לעמוד בבית והיא תאסוף אותם.

<פריד אברהם: כל דבר.

<פריד אברהם: תחשבו בחיוב.

<פריד אברהם: למה אוצר ותחבורה לא חושבים בחיוב על העניין הזה?

<פריד אברהם: יש איזו סיבה?

<פריד אברהם: אני מבקש שאולי אתה, בקשרים שלך, תחפש אולי סיבה אחרת שאנחנו לא יודעים.

<פריד אברהם: תודה רבה.

דב חנין: תודה רבה אדוני.

דב חנין: אני רוצה לתת את רשות הדיבור למר נדיבי, מנכ"ל מרכז המועצות המקומיות ואחריו, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, הנציגה המובהקת של הפריפריה בכנסת.

<ישראל נדיבי: אני רוצה לגשת לאיזה שהוא פתרון – מה שדיברו כאן בעיקר זה על הנושא של נסיעה מאזורי פריפריה למקומות עבודה במרכז, אז אני לא רוצה לגעת בזה.

<ישראל נדיבי: יש בעיה של נסיעה בתוך אזורי הפריפריה.

<ישראל נדיבי: אני אתן דוגמה, כל אחד נותן מה שקרוב אליו.

<ישראל נדיבי: אני אמנם מנכ"ל מרכז המועצות האזוריות אבל אני גר בבקעת הירדן, בצפון בקעת הירדן, במחולה.

<ישראל נדיבי: אם אנשים רוצים לנסוע מהישוב שלהם לבית הספר או למקומות כאלה, אין ולא תהיה אפשרות לתחבורה ציבורית.

<ישראל נדיבי: אשתי לימדה 30 שנה בבית שאן, היתה צריכה לנסוע עם האוטו הפרטי, ואני גם לא מבקש שיתנו.

<ישראל נדיבי: אחד הפתרונות שיש, שעושים כבר ניסיון, אני חושב שזה או שנה שנייה או שלישית ואני מציע לבדוק אותו בצורה רצינית, זה לשלב את האוטובוסים הצהובים שמוחזקים על ידי המועצות האזוריות.

<ישראל נדיבי: הן נוסעות בבוקר לבית הספר, מחכים ארבע שעות ומחזירים את הילדים מבית הספר.

<ישראל נדיבי: לשלב אותם, וזה קורה ברמת-הגולן ויש ניסיון.

<ישראל נדיבי: אני לא יודע מה קרה בסוף כל הבדיקות של הניסיון אבל הניסיון בא ואומר: יש לך אוטובוס יקר שעולה 1,000,000 שקל?

<ישראל נדיבי: תנצל אותו במקום ארבע שעות 200 יום בשנה, תנצל אותו שמונה שעות, 300 יום בשנה.

<ישראל נדיבי: אני מציע את הניסיון הזה לבדוק ולראות איך אפשר ליישם אותו.

<ישראל נדיבי: תודה.

דב חנין: תודה רבה אדוני.

דב חנין: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: רציתי גם לומר משהו, אני אומר את מה שהיה על לבי לומר אבל אני אתחיל דווקא מהדוגמה שניתנה פה על ידי הנציג של המועצות האזוריות.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אני גרה במועצה אזורית בקעת בית-שאן.

אורלי לוי אבקסיס: אני עדין קוראת לזה בקעת בית-שאן למרות שעשו לזה שינוי תדמית כי בית-שאן לא נשמע טוב אז קוראים לזה "עמק המעיינות".

אורלי לוי אבקסיס: אני מתעקשת להשאיר את בית-שאן, זה עוד היסטורית מההוויה היהודית שלנו - -

דב חנין: עבר היסטורי מפואר.

אורלי לוי אבקסיס: מפואר, בסדר, אבל אתה יודע, עם כל המיתוגים מחדש אז כל הזמן מנסים להמציא את עצמם מחדש.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אם הבנות שלי מפספסות את ההסעה בבוקר לבית הספר, הסיכוי שלהן להגיע זה או עם טרמפים או שמישהו מההורים לא הולך ליום העבודה ומוצא את חלון ההזדמנויות ומסיע אותן ישירות כי עם אוטובוסים בקווים הקיימים זה בלתי אפשרי.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני רוצה לומר כמה דברים: אני באה לומר כי יש לי פה גם חוב קטן לשר התחבורה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו היינו כאן כאשר באוצר ניסו לעצור את רשות הפריפריה ברכבות.

אורלי לוי אבקסיס: היה שר אוצר שהחליט שבמסגרת הקיצוצים, אז הרכבות או התחבורה לפריפריה זה לא כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ניהלנו פה מאבק.

אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שאני ואתה היינו חלק מהמאבק הזה אבל מי שעמד בראש המאבק היה שר התחבורה, שבא לשר האוצר דאז ואמר לו: אתה יכול להגיד לי כמה אתה רוצה שאני אקצץ, אני אחליט איפה לקצץ.

אורלי לוי אבקסיס: ועצם זה שכל הזמן הפריפריה נמדדת בכדאיות כלכלית, זו רשעות לשמה כי אם אנחנו מדברים על כדאיות כלכלית, מה הכדאיות הכלכלית של הזוג הצעיר עם הילד בפריפריה כאשר גם שם השכירויות בשמיים.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר הוא נותן לילדים שלו ותראו, היום, הבוקר התפרסם באחד העיתונים המובילים מה אנשים בפריפריה נדרשים לוותר מבחינה בריאותית וגם מבחינת דברים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לגור בפריפריה זו הקרבה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם לאנשים יש אופציה אחרת, תאמין לי, רציונלית הם היו צריכים לקחת את הרגלים שלהם ולעבור למרכז כי המדינה שוחקת את האנשים בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מספיק שאנחנו ארבע שנים פחות בתוחלת החיים מהמרכז, אנחנו משלמים בשירותי בריאות, אנחנו משלמים בשירותי חינוך, ובואו אספר לכם מה קורה לסטודנטים צעירים שנאלצים ללמוד – אתה יודע איפה נמצאות בעיקר האוניברסיטאות והמוסדות להשכלה גבוהה, אז הם נאלצים את הבית שלהם, לעבור למרכז.

אורלי לוי אבקסיס: תראו, אני חוויתי את זה בעצמי, אני מדברת מדם לבי.

אורלי לוי אבקסיס: עברתי למרכז, וכשאתה מתחיל לעבוד ולגור, אתה בונה לך חיים מקבילים אחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יוצר לך את הבסיס שממנו תמשיך אחר כך, והבסיס הזה מתחלף.

אורלי לוי אבקסיס: הם לא יחזרו לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: הם יישארו במקומות האלה, הם יפתחו את המקומות החדשים שלא זקוקים לכוחות האלה כמו שהפריפריה זקוקה להם, ואני רוצה לומר דבר נורא נחמד: אנחנו כל הזמן מדברים על הנושא של הנגשת שירותים לפריפריה וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: בקווי התחבורה לפריפריה, מהפריפריה למרכז, אותם צעירים שלא יכולים גם להרשות לעצמם לשכור דירה במרכז הארץ לצורך לימודים ונאלצים גם לעבוד כדי לממן את זה, התחבורה לפריפריה פותרת את המצב הזה.

אורלי לוי אבקסיס: היא גם פותרת את המצב שאותם צעירים יעקרו לא רק בגופם אלא גם בנפשם וברוחם למרכז אלא ישאירו אותם קשורים לאותו אזור שממנו הם יצאו, וסביר להניח שגם יעזרו אחר כך עם התואר ועם היכולת שלהם להרים גם את אותו ישוב מבחינה סוציו-אקונומית ובכלל, מבחינת אחוז הצעירים.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, מה שנעשה בדימונה זו רשעות אחת לשמה כי בחוסר תכנון משווע הקימו לך תחנת רכבת שהיא מנותקת מהציבור.

אורלי לוי אבקסיס: ואז בא האוצר, ובגלל שהוא לא עשה אותה במקום אטרקטיבי שהציבור יכול להגיע ולהשתמש בה – דרך אגב, גם הקווים שמובילים לרכבת זה בשעות לא שעות ולא מתאימות ולא מתואמים.

אורלי לוי אבקסיס: זה מכוון.

אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו חושב שזו טעות, על הטעות הזו מישהו היה צריך לשלם כי זו רשלנות וזה משחק בכספי ציבור.

אורלי לוי אבקסיס: ואז הם באים ואומרים: אתם רואים למה לא כדאי לשים רכבת בפריפריה?

אורלי לוי אבקסיס: כי זה לא כלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: לא כלכלי כי הם מראש מתכננים את המיקום בצורה כזאת שאנשים לא יכולים להשתמש וזה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להגיד לך, לא מזמן נפתחה רכבת העמק בחזרה.

אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לך דוגמה קטנה: לפני כשבועיים, אם אני לא טועה, היה יום סרט בבתי הקולנוע, 10 שקלים לכרטיס לאיזה סרט שאתה רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: חבורות של צעירים וצעירות ונערים מהמועצה האזורית ומבית-שאן וכדומה נסעו במסגרת השלושה חודשים חינם לכל תושבי האזור לחיפה לראות סרט.

אורלי לוי אבקסיס: תבין, כל הנסיעה הזו, הבילוי הזה, הוא בסופו של דבר גם צמצום פערים חברתי כי אותו ילד עם עשרה שקלים יכול היה לעשות הטיול הזה ולראות סרט ב"סינמה סיטי" ולחזור.

אורלי לוי אבקסיס: אומר לי שר התחבורה: לא האמנו כמה נוסעים יש לחיפה.

אורלי לוי אבקסיס: אמרתי לו: בא תחבר את הרכבת גם למרכז, תראה כמה נוסעים יש לתל-אביב.

אורלי לוי אבקסיס: עובדה שזה מתבקש, עובדה שהם רוצים.

אורלי לוי אבקסיס: עובדה היא שאין לנו בית קולנוע באזור שלנו, לצערי רהב, לא במועצה האזורית ולא בבית-שאן.

אורלי לוי אבקסיס: אם רוצים הצעירים האלה לצאת, הם לא יכולים אלא אם כן הם יחליפו כמה אוטובוסים.

אורלי לוי אבקסיס: הרכבת בהחלט פתרה בעיה או הקלה על הנטל הכלכלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר כמה משפטים: אם מישהו חושב שברגע שיש רכבת לא נצטרך את הקווים, הוא טועה כי גם בית-שאן וגם המועצות האזוריות, הם התרחבו.

אורלי לוי אבקסיס: מן הסתם, יש לך יותר משפחות.

אורלי לוי אבקסיס: מבחינה טופוגרפית, מבחינת המרחקים משכונה לשכונה, זה הולך וגדל.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך שכשאני מסתובבת בבית-שאן, אני מרגישה שאני מונית מאסף.

אורלי לוי אבקסיס: לא נעים לך, גם אנשים עוצרים ומזהים אותך.

אורלי לוי אבקסיס: אתה רואה אנשים מבוגרים שעומדים בתחנת אוטובוס אבל האוטובוס לא מגיע, הם עם הקניות שלהם, ואנשים טובים באמצע הדרך עוצרים את יום העבודה שלהם ואת העיסוקים שלהם כדי לעשות הקפצות.

אורלי לוי אבקסיס: ואתה עוד לא שם אחד, אתה צריך כבר לאסוף מישהו אחר שראה אותך שם.

אורלי לוי אבקסיס: אבל זה בגלל שיש מחסור בפתרונות שהמדינה צריכה לספק, והפתרונות האלה הם טריוויאליים כאשר אנחנו מדברים על מרכז.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו חשב שלא תהיה תחבורה ציבורית בתל-אביב?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו חושב שלא תהיה מערכת של קווים מוסדרת או מערכת של מוניות שירות?

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו, אני חייתי המון שנים בתל-אביב.

אורלי לוי אבקסיס: אני גם התחלתי מאיזו שהיא מסגרת של לימודים אקדמאיים וכולי, ונשארתי שם.

אורלי לוי אבקסיס: מרכז הפעילות שלי הפך להיות מרכז הארץ.

אורלי לוי אבקסיס: לא ראיתי את עצמי בכלל חוזרת לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: למציאות היו תכניות משלה אבל אני, בראש שלי, כדי להתקדם וכדי להתעסק במה שאני עוסקת, אני צריכה לגור במרכז כי אין לי אופציה של להגיע.

אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו בונים כבישים, ורק מי שיש לו רכב פרטי יכול ליהנות מהם.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, זה לא רק משרדי ממשלה שמקימים את המשרדים שלהם בערים כמו נצרת עלית.

אורלי לוי אבקסיס: שירותי בריאות לילד - המרכז היחידי שנותן את השירותים, לדוגמה ב"מכבי", זה בנצרת עלית.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא אוטובוס אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה קווים אתה צריך להחליף כדי שתגיע למרכז בנצרת עלית?

אורלי לוי אבקסיס: שזה עם ילדים קטנים, ובדרך כלל עם ילדים שצריכים אבחון וטיפול.

אורלי לוי אבקסיס: לך תסחוב אותם מאוטובוס לאוטובוס לאוטובוס.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אם להורים מעוטי יכולת יש את היכולת הזאת בכלל, כדי לקבל את השירותים האלמנטריים, שירותי בריאות אני מדברת אתך ובסוף, עוד הילד צריך להיות קשוב ולשתף פעולה בתוך הטיפול עצמו.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא הגיוני, זה לא מתאים ואנחנו, כהורים, נאלצים להחליט את מי אנחנו אוהבים יותר - את העיר שבה גדלנו או את הילדים שלנו כי אני אומרת לכם שיש ימים שבהם אני מלקה את עצמי בכך שהילדים שלי משלמים את המחיר על הבחירה שלי לחזור לפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: וזה משהו שהוא בעיניי "בחירתה של סופי".

אורלי לוי אבקסיס: זה לא אמור להיות, ולצערי הרב זו המציאות של הורים בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תהפכו אותנו לשבויים שלא מרצון, אל תהפכו אותנו בסופו של דבר להיות המהגרים מהפריפריה למרכז כי כמה שאנחנו אוהבים את ההורים שלנו, את המקום שבו גדלנו, אנחנו אוהבים את הילדים שלנו ואנחנו רוצים לתת להם את הטוב ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: אז הגיע הזמן שהמדינה תספק את הטוב ביותר לכולם ולא רק לילדים המועדפים שלה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה.

דב חנין: תודה אורלי.

דב חנין: מיטל להבי, סגנית ראש העיר תל-אביב יפו גם מחויבת לפריפריה אבל גם באה להזכיר לנו שפריפריה זה לא רק גיאוגרפיה, זה גם חברה.

<מיטל להבי: זה ממש ככה.

<מיטל להבי: אני באתי לפה בגלל הפריפריה החברתית.

<מיטל להבי: יושב מולי גיל יעקב למשל, שעשה סקר על רמת השירות בשכונות השונות של תל-אביב.

<מיטל להבי: ולמרבה הפלא, דווקא במקומות שבהם לכאורה צריך יותר תחבורה ציבורית כי הקהל הוא יותר שבוי - בשכונות הדרום, בכפר שלם, בשכונת הארגזים, בהתקווה, כל האזורים האלה בצורה משמעותית מקבלים שירות פחות על ידי תחבורה ציבורית ממה שהאזורים של מרכז העיר ושל צפון העיר.

<מיטל להבי: וגם אחרי הרפורמה זה ממשיך להיות ככה.

<מיטל להבי: אני חייבת לציין לזכותו של משרד התחבורה, שעכשיו יש איזו תכנית של שכונות ורובעים ומנסים לשפר אבל כל שיפור מותנה בזה שנביא להם מסופים.

<מיטל להבי: אם לא נביא להם מסופים אז כל התכניות על הנייר ולא נזכה לשיפור.

<מיטל להבי: ישבו פה ודיברו גם על מוניות שירות, ואני חייבת לספר לכם על קו 4, שהמסלול הרשמי שלו מתחיל ברמת-אביב ונגמר בתוך יפו.

<מיטל להבי: אבל מה לעשות שהחלק של הקו בתוך יפו לא עובד, והחלק ברמת-אביב עובד.

<מיטל להבי: הסיבה האמתית היא סיבה כלכלית.

<מיטל להבי: מה שמסתבר זה שהילדים והנוער ברמת-אביב, כשמגיעה מונית שירות, לא חושבים פעמיים על 6.90 ועולים.

<מיטל להבי: הנוער של יפו חושב פעמיים על 6.90, ואם יש לו "רב קו", הוא יחכה עוד ועוד לאוטובוס, ואם אין לו "רב קו", או ילך ברגל מתל-אביב עד יפו ביום שישי כי אין לו את המשאבים.

<מיטל להבי: מה שאני רוצה לומר: קודם כל, להצטרף לקריאה ש"רב קו" יהיה חלק מהמערכת של השירות שאתה אפשר לקחת מונית שירות באמצע שבוע כמובן, בלי לפגוע בסטטוס קוו.

<מיטל להבי: אבל כשאנחנו צריכים לשים לב להיבט הזה, שאי אפשר לדבר רק על רמת שירות ופריסת שירות אלא צריך גם לדבר על אוכלוסייה סוציו-אקונומית, על רמת אחזקה של רכב ועל אוכלוסיות שצריך לתת להן מענה גם אם זה לא משתלם למפעיל.

<מיטל להבי: המפעילים הרבה פעמים עובדים על בסיס של לתת שירות איפה שמשתלם להם.

<מיטל להבי: ויותר משתלם לתת שירות במקום שהוא יותר צפוף מבחינת אוכלוסייה ושהרמה הסוציו-אקונומית יותר גבוהה, ושלא צריך להתמודד עם עלות הכרטיס אלא יותר קל להוציא את הכסף על זה.

<מיטל להבי: אני רוצה להצביע על עוד נקודה: הזכירו פה את תחנות הרכבת.

<מיטל להבי: גם לתל-אביב יש תחנת רכבת כמו "סבידור", 100,000 נוסעים ביום.

<מיטל להבי: ותחנת רכבת כמו "ההגנה", שהיא תחנה שיש בה הרבה פחות נוסעים ביום למרות שהיא ממוקמת בדרום.

<מיטל להבי: מסתבר שאלה שגרים בדרום יגיעו לתחנת "השלום" ו"סבידור", ולא יגיעו ל"הגנה".

<מיטל להבי: אז חלק מזה, זה בגלל צורת האחזקה והתפעול של התחנה, ובזה מה שיכולנו שיפרנו, אבל חלק מזה, זה בגלל שאין קישוריות.

<מיטל להבי: מדהים לגלות שאף אחת מהתחנות שממוקמות בדרום לא מחוברת לשכונות הדרום.

<מיטל להבי: מפלורנטין הוא ייסע לתחנת "השלום" ולא יגיע ל"הגנה" כי אין תחנת רכבת מתחנת "ההגנה" לפלורנטין למרות מרחק של 100 מטר.

דב חנין: אין קו שירות.

<מיטל להבי: אין קו שירות אבל אין גם אוטובוס.

<מיטל להבי: מה שאני באה לומר: חברים, אנחנו כל הזמן מדברים על ציבור שבוי, שנאלץ, לצערנו – אנחנו מחכים ליום שבו אזרח יבחר, ודווקא בעלי הכנסה גבוהה יבחרו לנסוע באוטובוס כי הנתיב הציבורי יהיה פתוח ומהירות הנסיעה תהיה גבוהה יותר.

<מיטל להבי: אבל כרגע, לומר את האמת: קהל שבוי משתמש באוטובוסים יותר, ועצוב לגלות שהקהל השבוי הזה מקבל שירות ברמה נמוכה יותר מהקהלים שהם לא בפריפריה החברתית.

<מיטל להבי: ועצוב לגלות שגם רמת השירות שהוא מקבל מתאימה למושג "תחבורה ציבורית" ובסוף, במקום שהוא יהיה מקום מפגש מקום מעבר לנוסעים גאים שמשתמשים בתחבורה הציבורית, הוא מקום מדורדר, לא מזמין, ומקום שלא מכבד אתה נוסעים בתחבורה הציבורית.

<מיטל להבי: וזה אחד הדברים - -

אורלי לוי אבקסיס: באחריות מי המסופים האלה?

<מיטל להבי: המדינה, חברות ממשלתיות ולפעמים גם חברות שמחזיקות את הקרקע.

<מיטל להבי: ככל שאנחנו רוצים לדבר על תחבורה ציבורית טובה, אנחנו צריכים קודם כל להתייחס אליה כתחבורה שצריכה להינתן בצורה מועדפת לפריפריה ובפריפריה החברתית, ולהגיע לרמה כזאת שגם אוכלוסיית הבורגנות והסוציו-אקונומי הבינוני והעליות ירצו להשתמש בה כי היא תהיה מועדפת, והיום זה לא ככה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: נמצא אתנו מר יובל אביגדור, נציג התאחדות הסטודנטים בישראל.

דב חנין: אנחנו נקיים דיון מיוחד על נושא של סטודנטים ותחבורה ציבורית אבל כרגע, אני רוצה לשאול אותך שאלה של קישוריות של פריפריה להשכלה גבוהה.

דב חנין: האם אתה יכול לתת לנו כמה דוגמאות בהיבט הזה?

<יובל אביגדור: אז בקצרה: ערכנו באמת במושב האחרון דיון על נגישות למוסדות אקדמיים בתחבורה ציבורית.

<יובל אביגדור: מאז אנחנו עומדים בקשר רציף עם "עדליא" והרשות לתחבורה ציבורית.

<יובל אביגדור: כן צריך להגיד שאנחנו מזהים נכונות ורצון לבצע.

<יובל אביגדור: אנחנו חותרים ליצור סקר ביקושים בכל המוסדות האקדמיים בארץ ובפרט בפריפריה.

<יובל אביגדור: לאחר שהגיעו אלינו באמת המון פניות, חלקן קיבלו מענה וחלקן טרם, מתל-חי ומספיר וגישה מעמק יזרעאל ועפולה לטכניון ואוניברסיטת חיפה, והרשימה היא ארוכה.

<יובל אביגדור: אני כן רוצה להביא בשורות לוועדה, למרות שדיון מסודר נקיים על זה בהמשך: הוחלט, הובטח ש"עדליא" ומשרד התחבורה יבצעו פיילוט, סקר, במימון שלהם, בביצוע שלהם בחמישה מוסדות אקדמיים בפריפריה.

<יובל אביגדור: מיפוי ביקושים, שבעקבותיו תהיינה המלצות, ונרצה לראות שינויים בשטח בקווים, בתדירויות ובמסלולים.

<יובל אביגדור: אז כן מגיעה מילה טובה על הנכונות ועל הרצון.

<יובל אביגדור: אנחנו דורשים ממשרד התחבורה ומנציג האוצר, שהוא פה, אתנו, גם לוודא את הביצוע, לוודא שזה בתכנית העבודה ולקצר את לוחות הזמנים.

<יובל אביגדור: סוכם שבדצמבר יתקיימו סיורי שטח במוסדות כדי להכין את הסקר ואת הסוקרים.

<יובל אביגדור: נרצה להרחיב את זה לכלל המוסדות כמובן, בתיעדוף של הפריפריה, וחשוב מכל שאין לכך משמעויות תקציביות וצריך להכיר שצפויות להגיע מסקנות, אנחנו מקווים, בהקדם.

<יובל אביגדור: זה תלוי בביצוע של "עדליא" ומשרד התחבורה.

<יובל אביגדור: אנחנו נהיה חלק מהביצוע, אנחנו נפיץ גם במדיה הדיגיטלית אבל תהיינה מסקנות, תהיינה המלצות, תהיינה, מן הסתם, משמעויות תקציביות.

<יובל אביגדור: צריך להכיר שזה עומד להגיע.

<יובל אביגדור: כמו שנאמר פה קודם, זה יהיה סקר מקצועי שיבוצע על ידכם ולא גוף חיצוני או אגודה שמבצעת אלא זה אנשי מקצוע משלכם.

<יובל אביגדור: רוצים ללחוץ על זה כמה שיותר מהר קדימה וליישם את המסקנות.

<יובל אביגדור: אני מקווה באמת שיתקיים דיון אצלך, בוועדה, בקרוב בנושא הזה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: אנחנו עוברים לתשובות נציגי שני משרדי הממשלה הרלוונטיים לדיון הזה.

דב חנין: אני רק רוצה להקדים ולומר שאנחנו גם הזמנו לדיון את משרד הפריפריה אבל משרד הפריפריה טען שהוא לא רלוונטי.

אורלי לוי אבקסיס: מה?

אורלי לוי אבקסיס: איך הוא רואה את עצמו, משרד הפריפריה?

דב חנין: אנחנו לא יודעים איך לפרש את התשובה הזאת.

דב חנין: איך הוא רואה את עצמו ובמה הוא רלוונטי לפריפריה אם תחבורה ציבורית בפריפריה לא מתחום ענייניו.

דב חנין: משרד התחבורה, בבקשה.

<נעה אבירם: אני מהאגף לרישוי ותפעול תחבורה ציבורית במשרד התחבורה.

<נעה אבירם: אני קודם כל רוצה לברך על הדיון הזה, שעוסק בנושא שהוא חשוב, ולברך על המעורבות ברמה של תושבים וברמה של נציגי ושליחי ציבור.

<נעה אבירם: חשוב לי להגיד דבר מפורש: תחבורה ציבורית אינה עסק רווחי לא בארץ ולא בשום מקום בעולם, וכך צריך להיות.

<נעה אבירם: ולכן, כל השיח אם זה כן רווחי למדינה או לא רווחי למדינה, אנחנו בכלל לא שם.

<נעה אבירם: וקו או שירות לישוב לא נבחן בשאלה האם - -

אורלי לוי אבקסיס: אצלכם במשרד?

אורלי לוי אבקסיס: לא כדאי שנוציא ציטוטים שלכם מהפעם שעברה.

<נעה אבירם: אני לא מדברת כרגע על הנחת תשתית למסילות ברזל, שיכול להיות שזה עולם אחר אבל כרגע, כשאנחנו מדברים על שירות, והשירות, בפרט לישובים היותר קטנים - -

<הראל שליסל: צריך לתת פתרון תחבורתי לכל מקום, ובוחנים את הכדאיות הכלכלי של מה הפתרון הכי - -

אורלי לוי אבקסיס: בא נבחן את משרדי הממשלה בכדאיות כלכלית.

דב חנין: איזה משרד כדאי לסגור אולי?

אורלי לוי אבקסיס: אולי את משרד הרווחה, בא נסגור.

אורלי לוי אבקסיס: כמה תקציבים הוא לוקח מהעוגה?

אורלי לוי אבקסיס: תראה, אנחנו התבשרנו הבוקר ש-20 מיליארד שקל, בגלל התנהלות לקויה שלכם, חוסר יישום תקציבי, חוסר ניצול תקציבי, נשארו בלי דורש.

אורלי לוי אבקסיס: ה-20 מיליארד שקל האלה, מה עשיתם אתם?

אורלי לוי אבקסיס: האם לא היה כדאי להשקיע אותם בפתרונות לפריפריה, ביניהם גם פתרונות של תחבורה ציבורית?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת.

<קריאה: סבסוד מוניות.

דב חנין: רגע, אנחנו מיד ניתן לך את רשות הדיבור אבל נעה - -

<הראל שליסל: דווקא התקציב שהשנה אנחנו הולכים "לקחת" ממשרדים שלא ביצעו, אנחנו הולכים להעביר לתחבורה הציבורית.

<הראל שליסל: אנחנו הולכים לבצע השנה קרוב לשני מיליארד שקלים יותר ממה שתכננו.

אורלי לוי אבקסיס: מאיזה משרד זה יורד?

<הראל שליסל: מכל מיני משרדים שלא ביצעו השנה.

דב חנין: אנחנו, כוועדת משנה לתחבורה ציבורית בעד שכל תקציב שלא מנוצל יועבר לתחבורה ציבורית.

<הראל שליסל: בדיוק.

<הראל שליסל: דווקא פה אני מרגיש בנוח.

דב חנין: נעה, בבקשה.

<קריאה: הנה, נפתרה הבעיה של מוניות השירות.

דב חנין: חכה, חכה, נגיע למוניות השירות, לא שכחנו חברים.

דב חנין: נעה, בבקשה.

<נעה אבירם: בכל אופן, חשוב להגיד עוד שבשנים האחרונות היה גידול של עשרות אחוזים בשירותי התחבורה הציבורית בכלל, ולפריפריה בפרט.

<נעה אבירם: דרך אגב, גם ברכבות, וברכבת העמק שנפתחה עכשיו וקו הנגב המערבי, שמשרת את אופקים ואת שדרות ונתיבות ואת כל האזור הזה, וכמובן גם באוטובוסים בגליל.

<נעה אבירם: היתה תוספת - לא נמצא פה ראש המועצה האזורית אבל גם שם היו תוספות שירות דרמטיות בשנים האחרונות.

<נעה אבירם: יחד עם זאת, ואני מודה, אנחנו באים פה לתקן פער של כמה עשרות שנים אבל חשוב להגיד שהראיה היא בהחלט שצריך לקשר את הציבור.

<נעה אבירם: אני חושבת שאולי צריך לקיים דיון נפרד שעוסק בכלל בתעסוקה ובבינוי כי הרי הסיפור הוא לא להביא כל תושב מכל ישוב בגליל או בעמק בית-שאן – הסיפור הוא לא להביא אותו לתל-אביב.

<נעה אבירם: אנחנו בסוף רוצים לייצר מרכזים בכל הארץ אבל זה בנפרד.

<נעה אבירם: חלק מהסדרי העבודה שמוטמעים, ומוטמעים טוב יותר ויותר בשנים האחרונות זה העבודה עם נציגי הרשויות המקומיות.

<נעה אבירם: - -

דב חנין: פה, גברתי, אני רוצה לשאול אותך:

דב חנין: אני מכיר מקרוב מודל שאתם מפעילים אותו מול האוכלוסייה הערבית, שיש לכם היום פרויקטורית מיוחדת שעובדת מול האוכלוסייה הערבית.

דב חנין: אני אומר מתוך ניסיון של הדברים שאנחנו עקבנו אחריהם, כמה הדבר הזה מועיל?

דב חנין: זאת אומרת, שיש מישהי שהתכנית שלה לחבר בין רשויות, צרכים, ישובים, אוכלוסייה, לבין משרד התחבורה.

דב חנין: השאלה היא האם בהמשך לרעיונות שעלו כאן, לא כדאי שיהיו כמה פרויקטורים כאלה, שיתעסקו באזורי פריפריה.

דב חנין: נניח גליל, נגב, ואז יש בן אדם שיודע שתפקידו זה לחבר בין היוזמות של תושבים בשטח והמועצות האזוריות וכדומה, לבין גורמי התחבורה הציבורית שפעילים באזור.

<נעה אבירם: אז קודם כל, באמת יש פרויקטורית ייעודית לנושא של המגזר הערבי, גם בשל הפערים שהם בכלל בסדרי גודל אחרים מכל פריפריה אחרת גיאוגרפית או חברתית וגם בשל חסמים של נגישות, שהם לא רק נגישות של שפה אלא נגישות לסוגיה.

<נעה אבירם: כן האגף של התחבורה הציבורית מבוסס על חלוקה גיאוגרפית.

<נעה אבירם: יש אדם ייעודי בצפון הארץ שעניינו בדרום הארץ.

<נעה אבירם: הם מחוברים, וכמובן גם במרכז וירושלים ויהודה ושומרון.

<נעה אבירם: הם מחוברים לרשויות המקומיות, בחלק מהמקרים לנציגי ציבור בישובים עצמם.

<נעה אבירם: יש יוזמות שמגיעות אלינו, יש יוזמות שאנחנו עושים "ריצ'ינג אאוט".

<נעה אבירם: אין ספק שהנושא הזה של קבלת מידע מהשטח ושל שיתופי פעולה עם נציגי התושבים הוא קריטי להצלחה של התאמת התכנון.

אורלי לוי אבקסיס: איך היום אתם מתכננים?

אורלי לוי אבקסיס: לפי הצרכים בשטח, עם מי אתם בעצם – אתם אומרים שעכשיו זו מגמה שמתחילה.

אורלי לוי אבקסיס: היום, איך מתכננים?

<נעה אבירם: זו מגמה שהיא כבר כמה שנים הולכת ומתחזקת אבל כן, אנחנו קודם כל פונים לרשויות מקומיות.

<נעה אבירם: רשויות מקומיות, אנחנו דיברנו על המגזר הערבי – אז לשמחתי, במגזר הערבי גם הצלחנו להעביר קורס, ואנחנו מקדמים תכנון של כוח אדם ייעודי לנושא של תחבורה ציבורית ברשויות - -

<קריאה: עדין הנושא באי-ודאות כי בבדיקה מול רשויות מקומיות, אנחנו לא קיבלנו נתונים.

<נעה אבירם: אנחנו נמצאים מול מנהל שלטון מקומי בתהליך להביא תקן.

<נעה אבירם: הקורס היה כבר לפני שנה וחצי, הקורס האחרון, ואנחנו נפתח קורסים נוספים.

<נעה אבירם: אין ספק שזה תפקיד חשוב, וזה תפקיד חשוב בכל רשות מקומית.

<נעה אבירם: אז כיום אנחנו עובדים מול מי שמקצה הרשות המקומית.

<נעה אבירם: בחלק מהמקומות יש באמת נציגי ישובים, שמולם אפשר לעבוד אבל אני אומרת שתפיסתית, אף אחד לא חושב שהידע והשכל נמצא בירושלים.

<נעה אבירם: זה בוודאי לא נכון.

<נעה אבירם: אז כמו שאמרתי, יש תהליכים, יש פרויקטים בגליל המזרחי ובגליל המערבי.

<נעה אבירם: יש פרויקטים באזור קרית-גת ובאזור שדרות ובאזור אשדוד.

<נעה אבירם: יש הרבה מאד דברים שהם בתהליכים.

<נעה אבירם: ירחיב נציג משרד האוצר אבל יש הקצאות תקציביות גדולות וגדלות מדי שנה.

<נעה אבירם: אנחנו מדברים על מאות מיליונים שהיום כן צריך לשים על השולחן.

<נעה אבירם: יש חסמים שנוגעים הן לנושא הנהגים והן לנושא תשתיות שהיום בסוף עוד אוטובוסים זה עוד שטח פיסי שצריך להקצות אותו.

<נעה אבירם: המשרד פועל - -

דב חנין: אבל כשאנחנו מדברים על פריפריה, אנחנו לא מדברים רק על אוטובוסים.

דב חנין: אנחנו מדברים למשל על מוניות, על מיניבוסים.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מה החלופה?

אורלי לוי אבקסיס: שיסעו באוטו הפרטי שלהם?

אורלי לוי אבקסיס: אז זה הרבה יותר מאוטובוס אלא אם כן אתם בונים על זה שלאנשים יהיה - - -

<קריאה: אדוני היושב ראש, במוניות השירות היום מסיעים כ-400,000 נוסעים ביום.

<קריאה: הורידו אותנו ל-150,000 נוסעים.

<קריאה: אתם מדברים על שירות לתושב, איפה מוניות השירות שגזלתם מהם 250,000 נוסעים ביום.

<קריאה: איפה הם בתמונה היום?

<קריאה: אין לנו חוק, אין לנו אפיק, אין לנו תקווה, אין לנו כלום.

<קריאה: 400,000 נוסעים זרקתם לפח ביום.

<קריאה: ביום.

<קריאה: זה נתונים של משרד התחבורה, אדוני היושב ראש.

דב חנין: האם אתם היום, במשרד התחבורה, יכולים לומר לי שאתם רואים את מוניות השירות והמיניבוסים כחלק מרכזי של מערכת הפתרונות לפריפריה?

<נעה אבירם: יש היום באופן כללי עבודה, ותצטרך להתקדם לכדי חקיקה בנושא של מקומן של מוניות השירות בכלל במערך התחבורה הציבורית, בין אם זה במרכז ובין אם זה בפריפריה כי יש עבודה שבאה לאתר איפה בדיוק המקומות שלמוניות השירות יש יתרון יחסי.

<קריאה: ואיפה הנציגים שלנו משולבים באיתורים האלה?

<קריאה: אתם בכלל מתייעצים אתנו?

דב חנין: אדוני, אנחנו נקיים דיון מיוחד על מוניות השירות.

דב חנין: זה יהיה או בוועדת הכלכלה או בוועדה שלנו, אנחנו עדין לא סיכמנו אבל זה הולך להיות מאד בקרוב.

<פריד אברהם: עם נציגי משרד התחבורה?

דב חנין: אבל, כמו שאתה אומר ובצדק, מוניות שירות חוזרות ועולות כי הן קשורות לכל נושא אז כשאנחנו מדברים על פריפריה, מוניות השירות הן חלק מהתשובה, ולכן דיברנו גם על מוניות השירות.

דב חנין: זה לא במקום הדיון שאנחנו נקיים באופן ספציפי על מוניות שירות, "רב קו", וכל הנושאים החשובים שאתם העליתם.

<פריד אברהם: אבל לא להמתין עד שיחסלו אותנו.

דב חנין: לא נמתין, לא נמתין.

דב חנין: זה יקרה במהלך חודש, או בוועדה הזאת או בוועדת הכלכלה.

<נעה אבירם: רק עוד כמה מילים על הנושא של השילוביות בין אמצעי התחבורה, שאני כרגע מדבר על רכבת ישראל ועל תחבורה באוטובוסים.

<נעה אבירם: יש פרויקט נרחב של קו רציף, שהרעיון הוא לייצר אינטגרציה בשירות, במידע ובתשלום ובתשתיות.

<נעה אבירם: אני חושבת שהדוגמה של רכבת העמק זו אחת הדוגמאות הטובות.

<נעה אבירם: יש שם 38 קווים שמשרתים את ארבע תחנות הרכבת, מתוכם 15 קווים שהם מזינים באופן ייעודי.

<נעה אבירם: לצורך העניין, אם דיברנו על בית-שאן – בבית-שאן נעשה שינוי של מערך התחבורה הציבורית בתוך העיר על מנת לממשק את העיר כולה לתחנת הרכבת.

<נעה אבירם: - -

אורלי לוי אבקסיס: אין ברירה, היא ממוקמת ביציאה מהעיר.

אורלי לוי אבקסיס: אחרת איך אנשים יגיעו?

<נעה אבירם: אז אני אומרת שבהחלט יש מקום וצריך, ולכן אנחנו עושים את זה כולל אישור - -

דב חנין: כיוון שהיה אתנו כאן ראש המועצה המקומית מטה אשר, הייתי מבקש מכם לכתוב לנו, כיוון שהוא הביע עניין ספציפי בעניין הזה, מה תכניות הממשק למשל במועצה אזורית מטה אשר, וניקח את חבל עדולם כדוגמה שנייה - מהן תכניות הממשק לתחבורה ציבורית יעילה, שמחברת אנשים במקרה שלהם לשתי תחנות רכבת, יש גם את קרית-גת וגם את בית-שמש.

דב חנין: במקרה של מטה אשר זה בעיקר תחנת הרכבת בנהריה ועכו.

דב חנין: תודה.

דב חנין: אז אנחנו נשמח לקבל תכנית מפורטת בהקשר הזה.

דב חנין: כן, אדוני, נציג משרד האוצר.

דב חנין: ראית הראל כמה היית חיוני בדיון הזה?

דב חנין: ראית כמה טענות הועלו בהקשר למשרד האוצר?

<הראל שליסל: אני רפרנט תחבורה ציבורית באגף תקציבים.

<הראל שליסל: אז אני אקדים ואומר שהרבה מהבעיות שאתם מעלים פה זה בעיות שאנחנו מכירים ועוסקים בהרבה מאד מהטענות שעלו פה.

<הראל שליסל: גם לנו ברור, וזה מתורגם גם בתקציב של השנה הנוכחית וגם בתקציב של השנים הבאות - יש תכנית להגדיל כל הזמן את התקציבים של התחבורה הציבורית.

<הראל שליסל: רק השנה, ספציפית, אנחנו הולכים לבצע סדר גודל של שני מיליארד שקלים יותר בפיתוח של תחבורה ציבורית ממה שתוכנן בהגשת התקציב, ושוב - -

דב חנין: 2016?

<הראל שליסל: ב-2017 יהיה עוד גידול.

<הראל שליסל: אני אומר את זה כי גם מנקודת מבט של האוצר אתה לכאורה יכול לבוא ולעצור את המשרד כשאתה רואה שאתה מתקדם עם פרויקטים, וזה ממש לא הכוונה.

<הראל שליסל: יעידו גם אנשי משרד התחבורה שאנחנו מדרבנים אותם להוציא את הכסף, אנחנו חושבים שזה כסף שהוא טוב, אנחנו רואים פה תועלות מאד גבוהות.

<הראל שליסל: בקיצור, אנחנו מאד שותפים למרבית הטענות - -

דב חנין: רגע, לאט לאט פריד.

<פריד אברהם: לא, אני מתוח לשמוע אם אנחנו שם.

<פריד אברהם: אתם כל הזמן מתקצבים, יש לכם מלא כסף, מחלקים.

<פריד אברהם: תגיד שאנחנו שם.

דב חנין: אברהם, תן להראל להתקדם.

דב חנין: תודה רבה.

<הראל שליסל: טוב, אז לגבי חלק מהטענות שעלו פה, ועלו פה הרבה טענות: אז קודם כל, לגבי נהגים, זו באמת בעיה שאנחנו מכירים.

<הראל שליסל: אנחנו גם רוצים לבחון יחד עם משרד התחבורה איך אפשר להקל בסיפור הזה של גיוס נהגים אבל חשוב להזכיר שהיה מהלך משותף למשרד התחבורה ומשרד האוצר בשנה שעברה, שזה באמת מהלך חסר תקדים של יוזמה להעלות, ממש יוזמה של המשרדים, להעלות ב-20% את שכר הנהג, מ-32 שקלים ל-39 שקלים.

<קריאה: לא מדובר רק בשכר, מדובר גם במעמד מקצועי שהוא לא מוכר.

<קריאה: זה חשוב לציין.

<הראל שליסל: הוא מדבר על ביטוח לאומי, בסדר.

<הראל שליסל: לא אמרנו שהנושא נפתר, אמרתי שיש מחסור בנהגים, זו בעיה ידועה אבל צריך לשים לב.

<הראל שליסל: נעשה פה מהלך משמעותי עם עלות תקציבית לא קטנה בכלל.

<הראל שליסל: מהלך ביוזמה של משרד האוצר ומשרד התחבורה, אז זה נכון שהנושא הזה לא נפתר אבל בא נראה גם איך האפקט הזה משפיע על השוק.

<הראל שליסל: זה גם משהו שצריך אולי לראות, העלאה של השכר, שלדעתנו גם צפויה להביא לפתרון של חלק מהבעיה הזאת.

<הראל שליסל: בנושא הרפורמות שהיו בענף – רפורמה בתעריפים באמת סייעה הרבה מאד לתחבורה הציבורית, וגם לפריפריה - -

דב חנין: כל הדברים הטובים שאתה אומר על הרפורמה - אני מצטרף.

דב חנין: אני רק אומר שאנחנו עדין נותרנו, כשאנחנו מדברים על הפריפריה, על החוליה הבין-עירונית.

דב חנין: בסופו של דבר, אם ניקח אדם בבית-שאן, הוא לא רוצה רק להגיע לחיפה, הוא גם רוצה להגיע לירושלים ורוצה להגיע לתל-אביב.

דב חנין: והחוליה הבין-עירונית, כל עוד היא לא מושלמת, משאירה את הפריפריה מנותקת ממרכזים מאד חשובים בחברה שלנו.

דב חנין: אנחנו לא מדינה ענקית.

<הראל שליסל: נכון.

<הראל שליסל: אז יש צעד ראשון אבל אם למשל דיברנו על קרית-שמונה, אז בדיקה קטנה שעשיתי עכשיו: עלות של כרטיס בודד מקרית-שמונה לחיפה עלתה - -

דב חנין: תל-אביב, ירושלים.

דב חנין: מה לעשות?

דב חנין: הרבה דברים קורים בירושלים.

<הראל שליסל: לא, אבל אני אומר שעכשיו יש לו מנוי יומי, והוא יכול באותו מחיר גם לנסוע מקרית-שמונה לחיפה.

אורלי לוי אבקסיס: ומה?

<הראל שליסל: מנוי יומי.

<קריאות: - - -

<הראל שליסל: אני לא אומר שהבעיה נפתרה, אני אומר שעשינו צעד אחד לשיפור.

דב חנין: חברים, אני רוצה שהדברים יהיו ברורים: אנחנו מאד מברכים על הרפורמה במחירים, אנחנו מאד בעדה.

דב חנין: עכשיו, אני רוצה לשאול שאלה ספציפית: כיוון שאנחנו עוסקים פה בדיון בפריפריה, ומה לעשות?

דב חנין: תושבי בית שאן גם רוצים להגיע לירושלים וגם צריכים להגיע לירושלים כי מה לעשות?

דב חנין: למשל הכנסת נמצאת בירושלים בינתיים.

דב חנין: לכן, השאלה שלי היא: האם לכם יש תכנית ולוח זמנים מתי הרפורמה בקווים הבין-עירוניים תתבצע?

<נעה אבירם: אני רוצה לומר מילה על הנושא של שלב ב' של הרפורמה, שהיה אמור להיות השלב הבין-עירוני: ניתן לזה תשציב.

<נעה אבירם: התקציב הזה, בהחלטה של כל הגורמים הציבוריים, הוחלט להקצות אותו להרחבת השיוך למטרופולונים.

<נעה אבירם: כלומר, בדיוק לסיפור של הרחבת הקישור של קרית-שמונה לחיפה כדוגמה.

<נעה אבירם: זאת אומרת, התקציב הזה תוקצב, זה נוצל, זה לא שלא נעשה.

דב חנין: ברור.

דב חנין: השאלה היא מה קורה עם השלב הזה.

דב חנין: בכל זאת, תושבים מקרית-שמונה רוצים להגיע לירושלים, בואו נצא מתוך הנחה כזאת.

דב חנין: אגב, הם לא מגיעים כל יום, זה לא שבקרית-שמונה אין להם מה לעשות וכל יום הם מגיעים לירושלים אבל כשהוא כבר רוצה להגיע לירושלים, למה שלא יהיה לו מחיר קצת יותר סביר?

<הראל שליסל: בסדר, אתה הצגת בעיה.

<הראל שליסל: אנחנו כרגע התמודדנו עם השלב הראשון, אנחנו בוחנים עוד לראות איך באמת השוק כולו השתנה.

<הראל שליסל: זה בא לידי ביטוי בהפעלה של האוטובוסים, איך אנשים עכשיו ישנו את הרגלי הנסיעה?

<הראל שליסל: אומרים שיש עכשיו עליה גדולה בשימוש ברכבת.

<הראל שליסל: צריך ללמוד את הדברים, להסתכל, לראות איך השקו מגיב ולבחון את הצעדים.

<דובר: אם אתה לוקח לדוגמה את עפולה וטבריה, יש לך פה קו של אגד, שהנסיעה באגד היא פי שתיים מאשר נסיעה בסופרבוס, אז אזרח ממוצע בפריפריה ימתין עוד חצי שעה בתחנה ויעלה על האוטובוס של סופרבוס כי עולה לו הרבה יותר זול מאשר לנסוע באוטובוס של אגד.

<דובר: אז הרפורמה הבין-עירונית מדברת פה על ההשוואה של התעריפים האלה.

<קריאה: תשלימו את המהלך.

<קריאה: למה הכל צריך להיות חלקי, טלאי על טלאי?

דב חנין: הראל, הבקשה שלנו, כוועדה, היא לקבל מכם נניח בתוך חודש, נייר מסודר שאומר איך אתם רואים את המשך הדרך מבחינת הרפורמה בבין-עירוני.

דב חנין: יכול להיות שתגידו לנו שאי אפשר לעשות הכל בבת אחת, אנחנו נבין.

דב חנין: אנחנו רוצים לראות איך אתם רואים, אי אפשר לעצור.

דב חנין: אנחנו חושבים שגם אנשים בקרית-שמונה ובבית-שאן, זכותם להגיע לירושלים במחיר סביר או לתל-אביב, ואנחנו רוצים לראות איך מתקדמים לכם.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה הפתרון של בית-שאן להגיע לתל-אביב?

אורלי לוי אבקסיס: סע ברכבת לחיפה, הצד השני, ומחיפה תיקח רכבת לתל-אביב.

אורלי לוי אבקסיס: תבין את האבסורד אבל זה מה שאנשים עושים.

<הראל שליסל: עוד דבר – אז בנושא התקציב, נעה נגעה בזה בקצרה - -

דב חנין: וגם אפרופו זה, השאלה של קווי המשך, אם אנחנו מדברים על שיוכיות לרכבת, אותם כרטיסים משולבים שמאפשרים לבן אדם לא רק בעמק בית-שאן, שזה דבר נהדר ומצוין, שאתם עושים את זה בהתחלה בחינם ואחר כך ב-50% - אנחנו לגמרי בעד אלא גם במקומות אחרים.

דב חנין: איך בן אדם בקרית-שמונה, יש לו כרטיס משולב שמאפשר לו לנסוע במשהו, להגיע לרכבת ולנסוע בהמשך בכרטיס אחד, כמו שבן אדם בתל-אביב יכול לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: כלומר, זה הוצאה מקסימלית לתחבורה ציבורית ביום אחד?

דב חנין: לא, זה כרטיס משולב – אוטובוס-רכבת בכרטיס אחד.

אורלי לוי אבקסיס: אבל תבין, למה אני שאלתי?

אורלי לוי אבקסיס: כי עכשיו אני מבינה את זה יותר לעומק כי תשמע, המרחקים של הפריפריה מהמקומות האלה, זה הרבה זמן.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה כובל את זה ב-90 דקות - -

דב חנין: לא, 90 דקות זה לא רלוונטי.

אורלי לוי אבקסיס: כבר מנעת מהם מימוש של ההטבה.

<נעה אבירם: לא, היום יש כרטיסי מנוי שזה מה שדיברנו על 31 שקלים, שב-31 שקלים את נוסעת חופשי במשך היום באותו אזור גיאוגרפי מוגדר.

<נעה אבירם: זה יכול להיות שלוש נסיעות, זה יכול להיות 30 נסיעות - -

<קריאה: איפה זה קיים?

<נעה אבירם: בכל הארץ.

<קריאה: מתי יוכלו לנסוע בכרטיס הזה גם במונית שירות?

דב חנין: הראל, בבקשה.

<הראל שליסל: עוד מילה אחרונה על התקציב: השנה הקצבנו תוספות שירות בהיקף של 250,000,000 שקלים פחות או יותר, שחלק גדול מתוכם הולכים לסטודנטים, בנוגע לשאלה שעלתה פה קודם.

<הראל שליסל: בשנה הבאה הולך להיות דגש על קווי הזנק, שזה מתקשר לסוגיה של נחושה, באותו קונספט, של קווים שהם יותר מהירים.

<הראל שליסל: לחשוב גם על קווים שהם יותר מהירים, ולא רק להוסיף תמיד קווים רק במקומות שיש בהם עומסים.

<יפעת הולנד-סובל: התשובה שאנחנו קיבלנו שזה יהיה ב-2019.

<הראל שליסל: לא, אני לא מדבר פתרון אליך.

<הראל שליסל: את העלית פה איזו שהיא סוגיה שיש שירות אבל הוא לא טוב.

<הראל שליסל: אז אני אומר שאנחנו בשיתוף עם משרד התחבורה, הם בונים תכנית והראו לנו כבר חלקים ממנה, ונעה יכולה אולי לפרט על זה, תכנית שגם תציע קווים יותר נראים, ולא רק להוסיף עוד קווים שלא מציגים אלטרנטיבה טובה לרכב פרטי.

<הראל שליסל: לא מתחרים על הלקוחות של הרכב הפרטי.

<הראל שליסל: בנושא מוניות השירות – הבנתי שאתם רוצים לקיים דיון בנפרד.

דב חנין: אנחנו נקיים דיון בנפרד אבל אם יש לך משהו להגיד, אפרופו מוניות שירות בפריפריה, אנחנו נשמח.

<הראל שליסל: אז ראשית, מוניות השירות באמת תורמות המון לשיפור התחבורה הציבורית, ואנחנו ממש לא מתכוונים לחסל את הענף.

<הראל שליסל: עלו פה כל מיני קולות כאלה אבל לפחות משרד האוצר, ואני גם לא חושב שמשרד התחבורה.

<הראל שליסל: הערה קטנה לגבי מוניות השירות שטענו פה שלא משתפים.

<הראל שליסל: אז באמת משרד התחבורה יצא עכשיו באיזה קול קורא לקווים חדשים.

<הראל שליסל: לפי מה שאני הבנתי לפני הדיון – התקבלו מאות פניות של אנשים שמציעים כל מיני רעיונות לקווים חדשים.

<הראל שליסל: כלומר, בעיני זו יוזמה מאד מבורכת, והרעיון שלה הוא בין השאר לשפר את המצב של מוניות השירות.

<מיטל להבי: משרד התחבורה יענה לאחת מארבע ההצעות של עיריית תל-אביב.

<מיטל להבי: מדהים לגלות שאנחנו שלחנו הצעות מסודרות במשך שנתיים ימים, אף אחד לא נתן התייחסות איזה שהיא עניינית.

<מיטל להבי: אני כבר לא יודעת מה לעשות עם זה?

<מיטל להבי: להשתתף, קול קורא כאחד העם, גם את זה נעשה אבל זה לא לעניין כי כעירייה, אנחנו רואים צרכים ברמת המקרו של עיר.

<יהודה בר אור: מיטל, אם אפשר, הוא התחיל עם המוניות.

<יהודה בר אור: אם אפשר לשמוע קצת יותר על מוניות השירות.

דב חנין: חברים, יהיה לנו דיון מיוחד על מוניות השירות.

דב חנין: זה נושא מאד מאד חשוב, מאד רציני, מאד כבד ויהיה עליו דיון או בוועדה הזו או בוועדת הכלכלה.

דב חנין: עוד שאלה שאני רוצה לשאול אתכם: פקקים בפריפריה, בעיקר בדרך לרכבת.

דב חנין: האם יש לכם תכניות לצירי העדפה לתחבורה ציבורית?

דב חנין: זה נושא שבדרך כלל אנחנו חושבים עליו בהקשר של מטרופולינים אבל לאחר שבעצמי נתקעתי כבר בשני פקקים בדרך לתחנת רכבת בפריפריה, הבנתי שזו סוגיה רלוונטית גם לשם.

<נעה אבירם: קודם כל, בנושא של גודש תנעה בדרך לתחנות רכבת – אפשר לטפל או בתשתית או בשירות.

<נעה אבירם: קודם כל, אנחנו רוצים לטפל כמובן בנושא של השירות באמצעות קווי אוטובוסים כמה שיותר יעילים ונוחים ותדירים ואמינים כדי שבסוף, הבן אדם, אנחנו מעדיפים שהוא ישאיר את הרכב הפרטי שלו כמה שיותר קרוב לבית.

<נעה אבירם: לגבי נתיבי העדפה – נעשית עבודה באופן כללי על נתיבי העדפה, גם עירוניים וגם בין-עירוניים.

<נעה אבירם: מגובשים בימים אלה תקנים לבדיקה של מתי אנחנו פותחים נתיב העדפה בהיבט של מהירות נסיעה ושל קיבולת, וכל ציר ייבדק בהתאם לזה.

דב חנין: תודה רבה.

דב חנין: חברים, אנחנו מסיימים את הדיון הזה אבל לא את העיסוק בנושא של תחבורה ציבורית בפריפריה.

דב חנין: אני מאד מברך גם על הגישה של משרד התחבורה וגם על הגישה של משרד האוצר בנושא הזה אבל יש פערים מאד גדולים בין מה שיש לנו בשטח לבין מה שאנחנו צריכים, ובמקרים רבים הפערים האלה נובעים מהעובדה שהניסיון והידע שנמצא בשטח לא תמיד נמצא אצל מקבלי ההחלטות.

דב חנין: ראשית, אני רוצה לפתוח את הסיכום שלי בקריאה למשרד התחבורה קודם כל, להיות פתוח ליוזמות מהשטח.

דב חנין: אני חושב שהיוזמה של תושבי חבל עדולם היא דוגמה נהדר.

דב חנין: אני פגשתי אותם, ראיתי את התכנית שלהם, פשוטה, מעשית, יעילה.

דב חנין: לא נורא חדשנית אבל בדיוק בזה היתרון שלה – היא רעיון פשוט, וצריך לבחון את זה.

דב חנין: יכול להיות שאחרי שזה יפעל אתם תגידו: רגע, זה לא עובד כל כך טוב, ואז אפשר לשכלל את זה ולהוסיף כל מיני דברים מתוך התכנית שלכם.

דב חנין: אני קורא לכם קודם כל לקחת את הדוגמה הזאת כדוגמה שצריך ללכת אתה.

דב חנין: אני ביקשתי כאן תשובות ספציפיות לגבי כל האנשים, נציגי הפריפריות השונות, שהעלו נושאים ספציפיים, ואני מתכוון למטה אשר, הזכרתי את זה בדיון.

דב חנין: אנחנו נעביר לכם בעקבות הדיון את רשימת הדוגמאות שארגון "15 דקות" מצא, של פערים בין לוח הזמנים של נסיעה בתחבורה ציבורית לבין רכב פרטי.

דב חנין: אלה רק דוגמאות אבל אנחנו נשמח מאד שתיקחו את הדוגמאות האלה ותנסו במהלך חודש או חודשיים מהיום, לענות לנו בכתב האם לדעתכם יש פתרון יותר טוב מהמצב הקיים, שיצמצם את הפער בין זמני התחבורה הציבורית לבין זמני הרכב הפרטי.

דב חנין: ואם אין פתרון כזה, מה בכל זאת ניתן לעשות בעניין כדי שאנשים בכל זאת לא יסעו ברכב פרטי.

דב חנין: אז אנחנו נעביר אליכם את רשימת הדוגמאות האלה.

דב חנין: אנחנו נרצה לקבל מכם, אמרתי את זה במסגרת הדיון, התייחסות לשלב הבא ברפורמת המחירים, הרפורמה הבין-עירונית.

דב חנין: איך אתם רואים את הדבר הזה, מה לוחות הזמנים ומה הצפי שלכם להמשך התקדמות בעניין הזה?

דב חנין: הועלה כאן הנושא של סקר צרכים ארצי בפריפריה – אני חושב שסקר צרכים זה כלי מאד מאד אפקטיבי בכלל.

דב חנין: זה נכון לא רק לגבי פריפריה אלא גם לגבי מרכז אבל אנחנו קוראים לכם להתקדם בעניין הזה.

<נעה אבירם: זה גם קורה בחלק מהמקומות דוגמת אשכול גליל מזרחי, שנעשה שם - -

דב חנין: מצוין.

דב חנין: ואנחנו נשמח שתהיה לכם תכנית לגבי סקרי צרכים אזוריים של אנשים בתחבורה ציבורית.

דב חנין: אני חושב שזה כלי נהדר.

דב חנין: זה נכון שזה עולה כסף אבל זה חוסך אחר כך הרבה כסף והרבה כאב ראש.

דב חנין: המנגנונים שאתם קידמתם בעמק יזרעאל ועמק בית-שאן, של לעודד אנשים לעבור לתחבורה ציבורית או במקרה זה ברכבת באמצעות מנגנון של חינם תקופה מסוימת, זה מנגנונים שכדאי לבחון אותם גם במקומות אחרים.

דב חנין: כשאתם רואים מקומות שבהם המערכת קורסת, אפילו אם זה לא קו חדש של רכבת, תחשבו על פתרון שנותן לאנשים להתנסות בתחבורה ציבורית במשך חודש בחינם, ובואו נראה אם הדבר הזה מייצר שינוי בדפוסי התנהגות לטווח יותר ארוך.

דב חנין: סוגיית הקישוריות – אנחנו ביקשנו מהרכבת, אדוני הסמנכ"ל, ונבקש גם ממשרד התחבורה לקבל מפת קישוריות מול כל תחנות הרכבת הקיימות בישראל היום.

דב חנין: מול כל תחנת רכבת, למה היא מחוברת ואיך היא משרתת בצורה הכי טובה לא רק את הציבור שחי ממש ליד התחנה הזו אלא נמצא מסביב כאשר הדגש שלנו הוא על קישוריות של תחבורה ציבורית.

דב חנין: זה חשוב יותר, זה נכון יותר וזה מועיל יותר מאשר - -

<דן לנדאו: אתה ביקשת תכנית עבודה לשנה הקרובה כי מה שביקשת עכשיו קיים, קוראים לזה "קו רציף".

<דן לנדאו: זה סט כזה גדול של - - - יפים מאד.

דב חנין: מה התכניות לשנה הקרובה?

דב חנין: מה הולך לקרות בתחום הקישוריות בשנה הקרובה, 2017, עד סוף השנה.

דב חנין: אנחנו, כוועדה, ואני אומר את זה לכולכם, ביחד עם כל המשתתפים כאן, עם הארגונים, נציגי התושבים ונציגי המשרדים, ננסה לגבש אולי במהלך החודשים הקרובים איזו שהיא תכנית כוללת משלנו.

דב חנין: מבט של חזון איך הפריפריה צריכה להיות מחוברת.

דב חנין: אני חושב שיש הרבה מה לחשוב בעניין הזה, ואני מודה לכולכם על הרעיונות וההצעות שהועלו כאן במסגרת הדיון.

דב חנין: אנחנו נקיים דיון בקרוב על מוניות השירות.

<קריאה: חבר הכנסת חנין עוד דבר קטן: לקיים את הסדר 90 הדקות בכל אשכולות התחבורה בארץ.

דב חנין: כן, אני רק לא מציע לקרוא לו, כשמדברים על פריפריה הסדר 90 דקות כי אנחנו מדברים על נושא של נסיעה רציפה בקווי תחבורה ציבורית שונים, שבמיוחד משלבים את הרכבת בכרטיס אחד.

דב חנין: אני מצרף בהחלט את הנושא הזה לסיכום שלי ואני מודה לכולכם.

דב חנין: הישיבה נעולה.