הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 24, 2017-01-10 10:30

מכלוף מיקי זוהר: שלום לכולם, תודה רבה לכל המכובדים שהגיעו ותודה רבה בראש ובראשונה לשר הבריאות מר יעקב ליצמן, שבאופן מאוד-מאוד מכובד ומכבד מגיע לוועדה, דן אתנו בנושאים, ובהרבה מקרים גם מביא לפתרונות.

מכלוף מיקי זוהר: אני באמת מבקש לברך אותו על כך ולהודות לו על כך.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה לחברי הכנסת שכיבדו אותנו כמובן, לראשי הרשויות המכובדים שהגיעו ולשאר המוזמנים שכמובן מבינים את גודל האחריות וגודל הסוגיה.

מכלוף מיקי זוהר: מצב הבריאות בפריפריה הוא חשוב לכולם כמובן, ובפרט לבית חולים גדול כל-כך, שנותן שירות עצום לכל-כך הרבה אזרחים בדרום ובנגב, אפילו לי, בכבודי ובעצמי, כתושב העיר קריית גת, שמגיע גם לשם וגם לברזילי במקרה הצורך.

מכלוף מיקי זוהר: אלה בתי החולים של הסביבה שלנו.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מבינים שהאיכות והרמה שבית החולים יכול להעניק לאזרחים הן דבר קריטי, קודם כול מבחינתנו כמדינה, כאמירה שאנחנו רוצים שתהיה זכות שווה וזהה לכל אזרח במדינת ישראל לקבל טיפול רפואי ברמה טובה כמו שהוא יכול לקבל גם במרכז הארץ.

מכלוף מיקי זוהר: זו אמירה חשובה, ואנחנו רוצים בסוף הדיון הזה להיות במצב שאנחנו יכולים לומר את האמירה הזאת, ועל כן הדיון הזה מתקיים.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו גם מציינים היום את יום הבריאות.

מכלוף מיקי זוהר: בית החולים סורוקה, כמו שאמרתי לכם, הוא בית החולים היחיד שמשרת כמעט כמיליון נפש.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו בעזרת השם נדון לעומקם של דברים.

מכלוף מיקי זוהר: שר הבריאות יפתח ולאחר מכן נתחיל עם סדר הדוברים.

יעקב ליצמן: בוקר טוב לכולם, כמובן משרד הבריאות בבאר שבע והנגב מאוד חשוב.

יעקב ליצמן: כל המדינה עברה מהפכות בשנים האחרונות.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות אישר לבית החולים סורוקה 98 מיטות, פלוס 20 מיטות שיקום.

יעקב ליצמן: 98 מיטות לצערי לא נפתחו, על אף שבית החולם מקבל את הכסף בקאפ עבור המיטות האלה.

יעקב ליצמן: החלוקה של המיטות היתה צריכה להיות בשנים 2015-2014 כדלהלן: טיפול נמרץ 16 מיטות, טיפול נמרץ ילודים – 24, יולדות – 28, המטולוגיה -12, כירורגיה חזה לב – 12, נוירולוגיה – 3, אחרות – 3.

יעקב ליצמן: סך-הכול 98 מיטות, מזה נפתחו תשע מיטות במחלקת נוירולוגיה.

יעקב ליצמן: זאת אומרת ש-91 מיטות לא נפתחו, על אף שבתוך הקאפ שאנחנו עושים הכסף מגיע לבית החולים.

יעקב ליצמן: אני מודע לזה שבית החולים טוען שאין לו כסף.

יעקב ליצמן: צר לי על הטענה, כי זה לא שייך לי, זה שייך לקופת החולים הכללית, והם צריכים לעשות חשבון אתם.

יעקב ליצמן: הדבר הזה לא שייך לי, כי אנחנו מתקצבים את קופת החולים הכללית.

יעקב ליצמן: את בתי החולים של קופת החולים הכללית אנחנו מתקצבים דרך קופת החולים הכללית.

יעקב ליצמן: אנחנו, משרד הבריאות, השקענו בבית החולים הזה בשנים 2016-2014 560 מיליון שקל לבינוי ותשתיות.

יעקב ליצמן: זה הרבה כסף.

יעקב ליצמן: בית החולים סורוקה הוא בית החולים שמקבל הכי הרבה כסף.

יעקב ליצמן: מכל בתי החולים הציבוריים-ממשלתיים זה בית החולים עם הכי הרבה כסף בבינוי.

יעקב ליצמן: כ-30 מיטות בפסיכיאטריה לא נפתחו, גם זו בעיה.

יעקב ליצמן: אני לא בא לכאן לבכות על כל הדברים.

יעקב ליצמן: לבי כואב על כל זה, אבל אני לא שייך לכל זה.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות הקציב.

יעקב ליצמן: תאמין לי, יש לי מה לעשות עם 98 מיטות.

יעקב ליצמן: על כל מיטה יש לי מלחמת עולם במשרד הבריאות.

יעקב ליצמן: אני צריך כל מיטה, ואם לא יפתחו את המיטות האלה, אני אקח אותן.

יעקב ליצמן: אם אני אראה שלא יפתחו את 98 המיטות האלה, אני אקח את המיטות האלה בינתיים ואני אעביר את זה לבית חולים שצריך אותן ואחר-כך נחזיר להם.

יעקב ליצמן: הממשלה גם החליטה, בתיאום עם ראש העיר באר שבע, שיושב לידי, שאנחנו פותחים בית חולים נוסף בבאר שבע.

יעקב ליצמן: אנחנו מתכננים כבר בשלושה החודשים הקרובים אבן פינה במקום, זה די מתואם, אני לא רוצה להגיד תאריכים.

יעקב ליצמן: דיברנו גם עכשיו וגם לפני כן.

יעקב ליצמן: אנחנו מתכננים עוד בית חולים.

יעקב ליצמן: הנגב צריך עוד בית חולים, על אף שנפתח כרגע בית חולים באשדוד, שיקל על חלק מהדרום, אבל זה לא מספיק.

יעקב ליצמן: היום הנגב הוא מקום שאנשים כבר באים, וטוב שכך, והתכנון לפתוח בית חולים נוסף.

יעקב ליצמן: צריך לציין שבבאר שבע האוכלוסייה צעירה, היום צעירים באים לשם, יותר צעירים.

יעקב ליצמן: זה לא כמו שהיה פעם, וחשוב לדעת, כי זה מעיד גם על מקומות פנויים של מיטות בבית החולים, על אף שכפי שאמרתי לכם כן אישרנו מיטות.

יעקב ליצמן: אני אומר את כל זה רק כפתיחה לדיון שרוצים לעשות כאן.

יעקב ליצמן: אני אשמח לקבל כל ביקורת, אם יש.

יעקב ליצמן: אני פתוח לכול.

יעקב ליצמן: אני מוכן לבדוק את עצמי עוד פעם, אבל גם הבדיקות שעשינו, ועשינו בימים האחרונים לקראת הדיון, אני חושב שפחות או יותר מבחינתנו עשינו מה שצריך לעשות, גם בתקצוב בכלל.

יעקב ליצמן: מתקנים אותי ש-560 מיליון שקל זה לבתי החולים של הכללית, אז אני מתקן את עצמי, זה לא רק לסורוקה.

יעקב ליצמן: בכל אופן אני לא חוזר בי שסורוקה הוא בית חולים שקיבל יותר מכל בתי החולים.

יעקב ליצמן: אנחנו פתוחים, כפי שאמרתי, לכל ביקורת.

יעקב ליצמן: אני פתוח לשמוע ולראות איפה צריך לתקן, אבל קופת החולים צריכה לדעת שאו שפותחים את המיטות האלה, או שלצערי הרב אם הם לא רוצים לפתוח, נצטרך להביא את זה למישהו אחר שצריך, וכמעט כל בתי החולים רוצים מיטות.

יעקב ליצמן: אני פותח את זה לדיון מבחינתי, אדוני היושב-ראש.

יעקב ליצמן: אני אשמח מאוד לשמוע הערות, ואני אשתדל להשתתף בדיון כמה שאני יכול.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני פתח בסערה ואמר דברים ברורים.

מכלוף מיקי זוהר: ידוע שאתה לא אחד ששומר בלב.

מכלוף מיקי זוהר: הדברים שאמרת ברורים.

מכלוף מיקי זוהר: בסופו של דבר, אדוני, כמובן המטרה שלנו שהמיטות לא רק שלא יילקחו, אלא אפילו יתווספו להן מיטות נוספות.

מכלוף מיקי זוהר: כמובן אנחנו מצפים מבית החולים ליישם את העניין הזה, כי בסוף הציבור רוצה פתרונות, וחלק מהפתרון זה לא רק הכסף והמדיניות שאתה אמון עליה, זה גם היישום בשטח, ומן הסתם את זה אתה לא יכול לעשות, ואני מבין את הטענה.

יעקב ליצמן: אני לא מחלק מיטות בכסף לבתי החולים של קופת החולים.

יעקב ליצמן: אני נותן לקופת החולים בניגוד לבתי חולים ממשלתיים שמשרד הבריאות כן מתקצב כל בית חולים בכמה מיטות.

מכלוף מיקי זוהר: האם מר אלי דפס, מנכ"ל הקופה, רוצה לומר משהו?

<קריאות: הוא לא הגיע.

מכלוף מיקי זוהר: הוא עוד לא הגיע, אז הוא יגיע תיכף.

מכלוף מיקי זוהר: מבקש לדבר ראש העיר באר שבע, רוביק דנילוביץ, מאחר שהוא צריך להמשיך למקומות נוספים.

מכלוף מיקי זוהר: נאמר לזכותו שהוא עשה מאמצים כבירים כדי להיות כאן היום ואנחנו מודים לו על כך.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני, הבמה לרשותך.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני רוצה להודות לך, אדוני היושב-ראש.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': התאריך של הישיבה הזאת השתנה והיה חשוב לי להגיע ולו למספר רגעים.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אדוני השר, חברי הכנסת, קודם כול תודה שאתם מכדים אותנו בדיון הזה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו גם שואלים את עצמנו, מה נשתנה.

יעקב ליצמן: עבדים היינו.

יעקב ליצמן: ..

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': יש איזו תחושה שאנחנו פה בריטואל קבוע.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אחת לכמה חודשים או כמה שנים אנחנו מקיימים דיון על המרכז הרפואי סורוקה, על עתיד הרפואה בדרום, על הפערים הנוראיים, ויש תחושה שנמשיך הלאה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אז הרשה לי, אדוני היושב-ראש, לתת רוח גבית לסערה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו באנו היום לזעוק בדם לבנו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו לא מחפשים אשמים, אנחנו מבקשים ודורשים פתרונות.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': זה נכון, זה לא הוגן לדבר עכשיו רק מול השר ליצמן, כי אלה פערים של כל-כך הרבה שנים, אבל אנחנו פונים גם למדינה שלנו, ונכון אמר גם השר ליצמן.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני חושב שזה שמנכ"ל שירותי בריאות כללית, אלי דפס, לא נמצא פה, זה חמור מאוד, כי הוא צריך לומר פה מילים מאוד ברורות.

מכלוף מיקי זוהר: שנייה רגע, אדוני ראש העיר.

מכלוף מיקי זוהר: יש פה מישהו מטעמו, מטעם הקופה?

אלי כהן: כן.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יכול לומר לי האם הוא בדרך לכאן?

אלי כהן: למיטב ידיעתי הוא לא בדרך לכאן.

מכלוף מיקי זוהר: אולי תצטרף אלינו לשולחן, יש הרבה שאלות שירצו לשאול אותך.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אדוני היושב-ראש, אני רוצה ברשותכם לומר דברים קשים וחריפים מכיוון שאנחנו מרגישים שמשחקים בנו כמו במשחק היויו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': מכדררים אותנו, את תושבי הדרום, מאחד לשני.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': חשוב לי לומר דווקא בראשית דברי שאני מסתכל על החברים שלנו מהמרכז הרפואי סורוקה, ואני יודע עד כמה הם בין הפטיש לסדן, שימו אותם בצד.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': סורוקה הוא פלא, הוא נס במציאות בלתי אפשרית, בכוח-האדם שיש בו חסר רב.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנשים מוציאים מים מסלע.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': יש שם אנשים מקצועיים, מסורים, מלאי אהבה לאזור ועם תחושת שליחות בלתי רגילה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו לא ניפול בפח, לא נכניס את סורוקה למאבק הזה שבין מדינת ישראל, משרד הבריאות, לבין שירותי בריאות כללית.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': הפתרונות לפערים האלה הם בין משרד הבריאות, מדינת ישראל, משרד האוצר, לבין שירותי בריאות כללית, ומישהו יצטרך מיד לתת לנו תשובות, לא לערבב אותנו, לא לחרטט אותנו ולא לשחק בנו ככלי משחק.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני אומר את הדברים האלה בצורה בוטה וחריפה – אתם יודעים שאני יודע להתנסח בצורה הרבה יותר ידידותית – אבל די.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': חברים יקרים, די.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': כבר כלו כל הקיצין.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אי-אפשר להמשיך כך, אי-אפשר להמשיך כך כי כולם יודעים עד כמה הפערים האלה הם פערים דרמטיים.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': זה לא עוד מאבק, זה מאבק על חיי אדם, זו הזכות גם לחיות ולקבל שירות רפואי כמו שכל אזרח אחר במדינת ישראל מקבל.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני רוצה להתייחס למה שאמר השר ליצמן.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': זה לא קרה מאתמול להיום להקים עוד בית חולים.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': יש לי הרבה מאוד חברים בסורוקה, ואני מבוטח של הכללית מיום שנולדתי, ואני לא מתכוון להחליף את הקופה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני מוכרח לומר: סורוקה תמיד יהיה העוגן המרכזי בדרום.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': לא יהיה כמו סורוקה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': הוא תמיד יהיה הנדבך המרכזי שלנו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אבל כשפנו אלינו, כשנאבקנו, מה אתה כל-כך להוט שיקום עוד בית חולים?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני מוכרח לומר: עם אלי דפס אני יושב הרבה מאוד, הוא אדם נעים שיחה, ואנחנו כל הזמן נשאלים למה צריך עוד בית חולים, נגדיל את סורוקה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': חברים יקרים, זה לא להגדיל את סורוקה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': את סורוקה צריך להגדיל עכשיו, כי בעשר השנים הקרובות חייבים לצמצם את הפערים, אבל צריכים להתחיל לקרוא לילד בשמו, חייבת להיות תחרות גם בנגב.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': מה שאומר כבוד השר, היום כולנו יודעים.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': מה אנחנו יודעים?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': שהכסף מגיע לקופה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': כשהקופה צריכה לקבל החלטה לאן היא מעבירה, לבילינסון או לסורוקה, איפה יש תחרות?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': למי יש תחרות, לבילינסון או לסורוקה?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': בטח שלבילינסון.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': ואז, כאשר באים לשקול, השיקולים הם לא תמיד שיקולים ממלכתיים, הם לא תמיד שיקולים מקצועיים, הם לא תמיד רואים את טובת תושבי הדרום.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': חברים יקרים, אני באמת בסערת רגשות יחד עם החברים שלי, ותיכף הם יגידו את הדברים, כי כולנו פה מדברים בשם הציבור שלנו, אנחנו השותפים שלכם.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': מי אנחנו?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו הבנים של המדינה הזאת, והמדינה הזאת מתנהגת לאורך שנים רבות בכל מה שקשור למערכת הבריאות כאילו אנחנו בן חורג, ומכים אותנו פעם אחר פעם.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו מכירים את הריטואל הזה שאחרי כל סבב, "עופרת יצוקה", "עמוד ענן", "צוק איתן", מה זה אמפתיה, סימפטיה ואהבה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': ואתם יודעים מה?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': גם החלטות ממשלה שלא יוצא מהן שום דבר.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': לך ובוא, לך ובוא, ותוצאות אין.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו לא מסכימים שישחקו בנו יותר.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אדוני היושב-ראש, היינו ביחד לפני כשבועיים כאשר אישרו את תקציב המדינה, באנו להיאבק על נושאים אחרים, ועזרת לנו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': חברים יקרים, אני מסתכל על חברי הכנסת, ובאמת אני מאוד מכבד את חברי הכנסת שנמצאים פה, ראיתי איך בהינף יד, בהרמת גבה, הועברו מאות מיליונים אם לא מיליארדים לקבוצות לחץ ואינטרסים בכל מיני מקומות.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו לא קבוצת לחץ, אנחנו לא קבוצת אינטרסים, אנחנו אזרחי מדינת ישראל.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': למה המדינה הזאת רוצה רק שיכופפו אותה במאבקים?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': הרי אם אנחנו נשים את ארשת הממלכתיות בצד, וכולנו נהגנו עד היום בממלכתיות כי אנחנו חלק מהמדינה הזאת, אבל כאשר מודבר בחיי אדם אנחנו לא עושים הבחנה מי זה במדינה, הקופה, משרד כזה, משרד אחר, אנחנו והתושבים שלנו, שהם אזרחי מדינת ישראל, נאבד את האמון שלנו במדינת ישראל, ואו אז, אם חלילה זה יקרה, אני אומר לכם שהמאבק החברתי שהיה הוא כאין וכאפס - - - המדינה הזאת לצערי הרב התרגלה לפעול רק דרך קבוצות אינטרס, רק אם נאבקים ומקפלים אותה מצליחים.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו לא רוצים להגיע למצב הזה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו לא רוצים לקפל את המדינה שלנו, אנחנו שותפים של המדינה, אנחנו שליחים של המדינה ואנחנו מצפים שהמדינה תלך אתנו יד ביד.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': נקראנו כולנו לדגל, "משימה לאומית", אמרו לנו, "יש משבר דיור חריף מאוד, בואו תרימו אתם את המשא, כי גוש דן פקוק, אין שם תוכניות שאפשר להתחיל לבנות".

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני חושב שכל ראשי הרשויות בדרום – שלא תחשבו שזה לא מדיר שינה מעינינו, אני רק מביא דוגמה מבאר-שבע, תיכף מיכאל ידבר על ירוחם – 20,000 יחידות דיור לשיווק בחמש שנים, זה כמו להביא את כפר סבא לבאר-שבע בתוך עשר שנים, וזה לדאוג לכול, למוסדות ציבור, ולחינוך ולמערכת בריאות.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני צריך להסתכל בעיניים של התושבים האלה ולהגיד להם: יהיה לכם הכול ברמה הכי טובה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': לא תמיד אני יכול להסתכל להם בעיניים ולהגיד להם: יהיה לכם הכול ברמה הכי גבוהה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': לא תמיד.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו חלק מהמפעל הציוני, אנחנו חלק מהמשימה הלאומית, אבל כשיש משימה לאומית המדינה הזאת צריכה ללכת אתנו יד ביד ולא להפקיר אותנו, ואנחנו מרגישים שהיא מפקירה אותנו, שהיא משחקת בנו, ואי-אפשר יהיה להמשיך כך.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אי-אפשר להמשיך כך.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': גם הנושא של בית חולים נוסף.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אתם חושבים שהכול הלך חלק?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': ופה באמת המקום לומר מילה טובה למשרד הבריאות שנלחם יחד אתנו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': עשרות אלפי יחידות הדיור שהיום יוצאים לשיווק זה עוד מאות אלפי תושבים, ואם אנחנו לא נתעורר כולנו, תהיה ועדת חקירה שכל אחת ואחד יישאו בסוף באחריות, כי אף אחד לא יוכל לומר: לא ידעתי את הנתונים, לא ידעתי שקיימים פערים.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': ואנחנו יושבים בשיח משותף עם מנכ"ל משרד הבריאות, ואנשים בכירים מצבא ההגנה לישראל במסגרת מעבר צה"ל דרומה, ויושב בכיר במשרד האוצר, "מלא ניסיון", בן 26.5, ומסביר לי, למנכ"ל משרד הבריאות ולאותו בכיר במשרד הביטחון.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': "להקים עוד בית חולים בנגב", הוא אומר לנו, "זה לא כלכלי, זה לא יקרה".

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': הוא מסתכל עלינו ואומר לנו, לגורמי המקצוע, ולאנשים שהם שליחי הציבור "זה לא כלכלי, זה לא יקרה", הוא אומר לנו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': ואז אני נשמתי עמוק והישרתי מבט לעיניו ואמרתי לו: בוא, אני רוצה לומר לך משהו: להקים את דימונה, את ירוחם ואת באר-שבע זה לא היה כלכלי.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': כשהמפעל הציוני קיבל את ההחלטה, זה לא היה כלכלי.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': בכלל, אנחנו אזרחי המדינה, אנחנו לא כלכליים, כל הזמן רוצים ורוצים, ועוד ועוד.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': מה אנחנו רוצים מהמדינה הזאת?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו רק לוקחים.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אזרחים זה דבר לא כלכלי, אבל מה לעשות, יש צרכים - - -

יעקב ליצמן: עוד פעם תגיד את זה.

יעקב ליצמן: ..

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': יש צרכים ויש מציאות ויש דבר שקוראים לו "אחריות לאומית".

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': חבר הכנסת מיקי זוהר, אני רוצה לפנות אליך.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני מוכרח לומר לך שמכל האנשים שנמצאים פה, אתה הפוטנציאל להיות האדם הכי חזק פה ואולי לקפל את הממשלה או להביא לידי כך שאלי דפס יעשה את מה שהוא צריך לעשות.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': האמן לי, ראיתי איך זה עובד.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': תיעדר מכמה הצבעות משמעותיות בקואליציה, תראה איך הם יבואו אליך על ארבע.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': למה אני פונה אליך?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': א', אני יודע עד כמה אתה אדם אסרטיבי ואכפתי.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אני זוכר דבר אחד, אתה היחיד, אולי היחיד פה שנבחר על טיקט של תושב הדרום, שנבחר על-ידי מצביעי הדרום מהמפלגה שלך.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': יש לך מחויבות גדולה מאוד לעשות פה את כל הסקנדלים, על מנת שהמדינה ושירותי בריאות כללית יעשו את מה שהם צריכים לעשות.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו לא צריכים להסתכל אחורה, כבר שבענו הבטחות ומרורים, אנחנו רוצים להסתכל קדימה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אנחנו לא רוצים להגיע למצב שבו אנחנו נאבקים במאבק חריף מול המדינה שלנו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': חלילה זה יקרה, אני אומר לכם, "ראו הוזהרתם".

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': ראו הוזהרתם, הנתונים הם קשים, הם כל שנה מונחים על השולחן ואף אחד לא עושה שום דבר, ממשיכים לכדרר.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': ראו הוזהרתם.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אם זה לא יקרה, אני חושב שאנחנו כולנו הולכים למקום לא טוב, הוא לא טוב לנגב, הוא לא טוב לחברה הישראלית והוא לא טוב למדינת ישראל.

<מיכל ברמי: אנחנו לא נגיע לזה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: דברים מדם לבך, הם ברורים לחלוטין, ואני מניח ששכח אדוני שבאותה ועדת כספים, לא בהרמת גבה, אלא בצעקות ובמאמץ ניכר הבאנו 400 מיליון שקל לקופות החולים לטובת הפריפריה, באמצעות הסכמתו של שר הבריאות.

מכלוף מיקי זוהר: זו גם פעולה שהצלחנו לעשות בוועדת הכספים.

אוסאמה סעדי: זה בטוח ילך לפריפריה?

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: זה הסיכום.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נעמוד על זה.

אוסאמה סעדי: זה לקופות.

<מיכל ברמי: זה לא צבוע.

אוסאמה סעדי: הקופות יכולות לעשות מה שאמר ראש עיריית באר-שבע.

יעקב ליצמן: גם אני לא צבוע.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, אני מבקש שקט, לא להפריע בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: זו פעולה שוועדת הכספים עשתה, ואני חושב שההתעקשות שלי להקים את הוועדה הזאת לצדק חלוקתי ושוויון חברתי, שנערכו בה כבר עשרות דיונים וייערכו בה עוד מאות דיונים בעזרת השם, אין קונסטלציה שבה זה לא יביא לשינוי.

מכלוף מיקי זוהר: אין.

מכלוף מיקי זוהר: אם זה לא יביא לשינוי, צריך לסגור את הדמוקרטיה הישראלית במדינת ישראל ולחפש אולי רעיון משטרי אחר.

מכלוף מיקי זוהר: אני בטוח שזה גם יביא את השינוי.

מכלוף מיקי זוהר: לגבי הדיון היום, כפי שהדיון הזה הולך ומתפתח מסקנות הוועדה צפויות להיות חמורות מאוד וגם נדרוש מכל הגורמים האחראים, המקצועיים והמיניסטריאליים לפעול בנושא, וגם נביא את זה כנראה לדיון בכנסת, ונעשה מהעניין הזה ביג אישיו, ואני מאמין שהגורמים הרלוונטיים יהיו חייבים לתת מענה.

חיים ילין: תסלח לי, לא צריך כלום, שום כלום.

חיים ילין: אתה גם לא צריך להצביע נגד שום דבר.

חיים ילין: כל מה שצריך לעשות שהאוצר לא יעביר לקופות את הכסף, זה הכול, ותראה איך כולם יתיישרו.

חיים ילין: אני כבר שומע ארבעה שרים.

חיים ילין: תאמין לי מה שרוביק מספר, ארבעה שרים ופקידים, כולם מבטיחים - - -

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נמשיך בדיון.

מכלוף מיקי זוהר: אתה תוכל לומר את זה בתורך.

מכלוף מיקי זוהר: אמרתי בתחילת הדיון שאנחנו מציינים היום את יום הבריאות בכנסת, אז קודם כול ראוי לציין מי יזם את יום הבריאות, שזו חברת הכנסת שולי מועלם.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מודים לך, יישר כוחך וכל הכבוד.

יעקב ליצמן: הערה אחת ששכחתי ודבר נוסף בעקבות ראש העיר.

יעקב ליצמן: קודם כול, לא ציינתי עדיין וחשוב לציין שבבית החולים סורוקה חדרי המיון ממוגנים, חדרי הניתוח ממוגנים, חדרי לידה וטיפול נמרץ ממוגנים, הפגייה זה בתכנון.

עליזה לביא: הפגייה?

יעקב ליצמן: אמרתי לבד שזה בתכנון.

יעקב ליצמן: מה שחסר שם זה בית חולים תת-קרקעי.

יעקב ליצמן: יש בבתי חולים אחרים, וזה עדיין לא שם וצריך לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה אומר שהפגייה בתכנון?

אורלי לוי אבקסיס: מתי - - -

עליזה לביא: כבר מ"צוק איתן" אנחנו שומעים שזה בתכנון.

יעקב ליצמן: אז זה לא היה.

אורלי לוי אבקסיס: זה אחד המראות הקשים ביותר בעת מלחמה, כשהורים נשכבים על הפגים.

יעקב ליצמן: השכנה שלך תסביר לנו.

<קריאה: יהודה רון.

יעקב ליצמן: איפה יהודה?

אורלי לוי אבקסיס: מישהו יודע פה?

מכלוף מיקי זוהר: יהודה רון, אתה רוצה לענות על השאלה?

יעקב ליצמן: הוא מהבינוי במשרד הבריאות.

חיים ילין: בונים על הסכם שלום...

<יהודה רון: הפגייה בתכנון וחלק מהמיון יהיה.

<יהודה רון: הפגייה כרגע נמצאת בתכנון, מנהל בית החולים בוודאי ידבר על כך.

<יהודה רון: היתה הערה על 70 מיליון, מגיע ל-90 מיליון, אני אתן לו לדבר על זה.

<יהודה רון: בכל אופן, מעבר לתקציב הכללי שהמדינה מעבירה לכללית יש סכום נוסף שלנו, בשלב זה 15 מיליון השתתפות בפרויקט הזה.

<יהודה רון: אני מניח שחלק יהיה מתרומות וחלק ממקורות אחרים.

עליזה לביא: השאלה היתה מתי.

<יהודה רון: הכוונה היתה שזה יצא לביצוע.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, אנחנו רוצים להמשיך.

יעקב ליצמן: לא סיימתי.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: עקב אכילס זה הכסף?

יעקב ליצמן: הדבר השני - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמעט פי שניים תמותת תינוקות בפריפריה לעומת המרכז.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להבין מה זה אומר.

<עטא אבו מדיעם: פי שלושה במגזר הבדואי.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: הפריפריה סובלת ואדוני השר יודע, אני מציקה לך לא מעט בנושא הזה ובעיקר בנושא הפגיות.

יעקב ליצמן: אני לא אשקר ולא אסלף עובדות, זה מה שקורה, זה מה שיש, עובדה שלא עשו עד עכשיו ואנחנו עושים את זה.

יעקב ליצמן: עובדה שזה כבר בתוך העבודה.

יעקב ליצמן: מנכ"ל כללית, אלי דפס, הוא אדם ישר, יקר, נמרץ, אין כאן כוונה שכל הדיון ניקח את אלי דפס ונעשה ממנו שעיר לעזאזל, חלילה וחס.

<קריאה: זו אחריות של המדינה.

יעקב ליצמן: רבותי, אני מקדים רפואה למכה.

יעקב ליצמן: התחלתי לראות מה שקורה כאן.

יעקב ליצמן: זה לא הדיון וזו לא הבעיה.

יעקב ליצמן: יש כאן בעיה בתקצוב ויש בעיה לקופת חולים עם התקצוב, יש לו כל מיני דברים אחרים, וזו חלק מהבעיה.

יעקב ליצמן: אני מבקש אל תעשו מהבן-אדם את הנושא ולא - - -

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, גם אני לא אאפשר את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא אאפשר היום להפוך את אלי דפס למטרה.

מכלוף מיקי זוהר: ברור לי שהוא עושה עבודה נפלאה בקופת חולים, אבל אנחנו כן נבקש מקופת חולים כקופה לשים דגש משמעותי על בית החולים סורוקה, ונעשה כאן דיוני המשך, אם צריך גם פעמיים בשבוע.

מכלוף מיקי זוהר: הם יבואו לפה פעמיים בשבוע ויגידו אם נוסף עוד חצי מיליון, עוד 300,000 שקל - - -

אלי כהן: אולי גם תתנו לקופה להגיב?

מכלוף מיקי זוהר: היא תגיב כמובן.

מכלוף מיקי זוהר: בכל ישיבה נביא את ההתקדמות, אם צריך.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': היושב-ראש, יש אישור ל-98 מיטות.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': מה שצריך לצאת מהוועדה הזאת שיוצאים מכאן בהחלטה ששירותי בריאות כללית מממנים את 98 המיטות.

<קריאה: מאיפה?

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: אין דבר כזה דגש - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שקט.

איילת נחמיאס ורבין: - - - וזה לא קשור - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שקט.

איילת נחמיאס ורבין: זה קשור לסדרי עדיפויות של הקופה.

<ישראל אייליג: - - - היא אומרת שהיא לא קיבלה - -

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, אני מבקש.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני מתפרץ לדיון - - -

<ישראל אייליג: - - את זה.

<ישראל אייליג: מישהו לקח 120 מיליון.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, אני לא רוצה לקרוא אותך לסדר, ואז תצטרך לצאת מהאולם.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש שקט.

<ישראל אייליג: אתה צודק, אבל אצלנו הילדים מתים, אצלנו חיים פחות.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק רוצה לומר שנושא 98 המיטות זו החלטת ממשלה, ואין לאף אחד אפשרות במדינת ישראל המתוקנת לא ליישם החלטות ממשלה.

אוסאמה סעדי: מאיזה תאריך, מיקי?

מכלוף מיקי זוהר: 2014.

מכלוף מיקי זוהר: מי שלא מיישם החלטות ממשלה, צפוי להיות בבעיה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להמשיך, אני רק רוצה לקבוע סדרי דיון להמשך הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: מיקי, נשאלה פה שאלה לגבי ה-120 מיליון, עברו או לא עברו.

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלת המפתח.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול.

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך למה אני לא יכול - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל על זה נסוב הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: הכסף הגיע או לא הגיע?

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, אני מבקש סדרי דיון.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול לקיים דיון באופן הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אי-אפשר לקיים כך דיון רציני.

מכלוף מיקי זוהר: יש כאן דיון שצריך להיות עם הרבה מאוד דוברים, ולכן אני מודיע שזמן הדיבור של כל אחד יהיה מאוד קצר.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש מכולם להיות ממוקדים, לא להאריך במילים, כי אני אאלץ לקטוע אותם באמצע דברם וזה לא מכובד.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא רוצה להיות בסיטואציה הזאת, אז אני מבקש מראש, כמו שאמר השר, להקדים תרופה למכה, להיות קצרים וענייניים, להעביר את המסר, כדי שכל אחד יוכל להביע את עמדתו.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו עוברים עכשיו לחברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: יוזמת יום הבריאות, חברת הכנסת שולי מועלם, בבקשה.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, אדוני.

שולי מועלם-רפאלי: יום הבריאות הוא יוזמה של שתי השדולות, שחברים בהן חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת גרמן, חבר הכנסת חיליק בר, חבר הכנסת אילן גילאון ואנוכי.

שולי מועלם-רפאלי: קודם כול, אני רוצה להודות לך שנושא הבריאות בפריפריה לא דורש יום מיוחד אצלך בוועדה, אלא באמת למן היום הראשון הוא מתקיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני גם מסכימה אתך, למרות שלא היית פה בכנסת הקודמת.

שולי מועלם-רפאלי: אני בעיקר מסכימה עם רוביק.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו, כולל השר בכנסת הקודמת, שהיה חבר כנסת מן השורה, קיימנו את הדיונים האלה שוב ושוב גם ביחס לפריפריה וגם ביחס לסורוקה באופן יותר ממוקד.

שולי מועלם-רפאלי: אני כן מבקשת להגיד בפתיחת הדברים את הדברים הידועים ולמסגר את הדיון.

שולי מועלם-רפאלי: בפריפריה מתים מוקדם יותר, בפריפריה מחכים הרבה יותר זמן לרופאים מקצועיים ולניתוחים, בפריפריה חסרים אנשי מקצוע, בפריפריה יש פחות מיטות, ההשלכות החברתיות והכלכליות על אי-השוויון בפריפריה הן כמובן גדולות יותר.

שולי מועלם-רפאלי: ושני הדברים האחרונים שאני מבקשת להגיד: השב"נים – נגבה אותו סכום מאדם בתל-אביב ומאדם בבאר-שבע למרות שזמינות השירותים נמוכה יותר, וההוצאה הפרטית הולכת וגדלה כשההוצאה הציבורית הולכת וקטנה.

שולי מועלם-רפאלי: ובתוך המסגרת הזאת של הדברים הלוא פשוטים שאמרתי עכשיו, ואנחנו אומרים אותם שוב ושוב, אנחנו מדברים על הגדלת מיטות האשפוז בבית החולים סורוקה.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת להגיד פה את מה שאני אומרת עכשיו כבר ארבע שנים: מערכת הבריאות במדינת ישראל היא מצוינת בזכות האנשים שנמצאים בתוכה, ואני אומרת את זה גם על בית החולים סורוקה.

שולי מועלם-רפאלי: וגילוי נאות שאין צורך להגיד אותו שוב ושוב, אבל אני אגיד אותו פה היום מתוך גאווה גדולה, הבית המקצועי שלי הוא בית החולים סורוקה, כל מה שאני מבחינה מקצועית זה בזכות בית הספר לסיעוד בשערי צדק ובזכות סורוקה, ששם עשיתי את כל חיי המקצועיים.

שולי מועלם-רפאלי: אני מקבלת מאוד את בקשתם של היושב-ראש ושל השר, אני לא חושבת שזה עניין להפריד בין הכללית לבין המשרדים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שיש פה אחריות משותפת של שני משרדי הממשלה, אוצר ובריאות, וקופת חולים כללית, ובמשולש הזה אנחנו חיים.

שולי מועלם-רפאלי: אם התקבלה החלטת ממשלה והוגדר סכום כסף, יתכבד שר הבריאות או אנשי משרד האוצר שיושבים פה ונוטים לשתוק ויגידו לנו איפה תג המחיר של החלטת הממשלה ל-118 מיטות, כשרגע אנחנו מדברים על 98 המיטות לבית החולים סורוקה.

שולי מועלם-רפאלי: אם אין כסף, יגיד לנו שר האוצר: אין כסף.

שולי מועלם-רפאלי: קיבלנו החלטה ולא שמנו בצידה מחיר, נדע גם אנחנו, אדוני, חברי הכנסת, כשאנחנו מביאים הצעות חוק ונדרשים על-ידי משרד האוצר להגיד מה המקור התקציבי, שאפשר גם אחרת.

שולי מועלם-רפאלי: זו האחריות של משרדי הממשלה, להגיד לנו מה המקור התקציבי של הכסף הזה ל-98 המיטות.

שולי מועלם-רפאלי: אם אכן יש כסף, יתכבד ויגיד חברנו, אלי כהן, סמנכ"ל הכללית, איפה הכסף.

שולי מועלם-רפאלי: אחד הדברים שבעיני הם רעה חולה, ואני אומרת את זה לשר פה באופן אמיתי – השר מכיר את עמדתי בדבר הזה, ובזה אני אסיים – אני חושבת שאנחנו לא יכולים לתת יותר את הפריבילגיה לקופות ולהגיד שזה נכנס בלופ הכללי – בקאפ, בכסף הכללי.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מאפשרים פה לקופות לעשות איזה משחק.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו רואים שביחס לפריפריה זה לא מצליח לנו.

שולי מועלם-רפאלי: איכשהו דברים שנמסרים בקאפ הכללי לא מגיעים בסוף באופן מלא ליעדם.

שולי מועלם-רפאלי: אני כן רוצה באמת להגיד שכל הדברים שאמרתי לא מקטינים כהוא זה את זה שקופת החולים הכללית עושה דברים מופלאים בנגב, ואת זה ששנים רבות, כשקופות אחרות סירבו להגיע לנגב מסיבות ידועות, קופת החולים הכללית היתה שם לבד.

שולי מועלם-רפאלי: אני מבקשת מאוד-מאוד לחזק את המסגרת הזאת, שבעיני יש לה אחריות משולשת, משרד האוצר, משרד הבריאות וקופת חולים כללית, ולהגיד ש-98 מיטות לבית החולים סורוקה הם התחלת התהליך של תיקון הרפואה בדרום, ופה צריך להגיד: אנחנו מדברים היום על בית החולים סורוקה, המצב בצפון קשה, בחלק מהדברים קשה אף יותר.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שברור לכולנו שהמציאות הזאת חייבת להשתנות.

שולי מועלם-רפאלי: אני מניחה שהיא ברורה בראש ובראשונה לתושבי הנגב, שאנחנו, ולא משנה איפה אנחנו נמצאים היום ועל איזה טיקט נבחרנו, מבקשים לייצג אותם בוועדה החשובה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: ברשותכם, חשוב לי, לפני שנמשיך את הדיון עם חברי הכנסת, ראשי הרשויות וכל האורחים המכובדים, אני רוצה לשמוע את קופת חולים כללית.

מכלוף מיקי זוהר: יושב פה סמנכ"ל הכספים שלה, הוא ייתן תשובה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודיע שמי שיפריע לו בדבריו ייצא מהאולם.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש לתת לו לסיים את דבריו בצורה שקטה ונינוחה.

מכלוף מיקי זוהר: מעבר לזה, אני רוצה לומר לסמנכ"ל הכספים ושהמסר יועבר גם למנכ"ל הקופה.

מכלוף מיקי זוהר: ברגע שיקום בית חולים חדש בבאר-שבע, וכנראה שזה הולך לשם, כי בינתיים כנראה הקופה לא עשתה מספיק מאמצים כדי למנוע את זה, והיא היתה יכולה לעשות את זה בצורה אחת ברורה, באמצעות מתן שירותים הרבה יותר טובים לאזרחים, כך שהיה מתייתר הרעיון של הקמת בית חולים נוסף – מרגע שאתם לא עושים את הפעולה הזאת ובית חולים יקום שם, להערכתי הנזק הכלכלי שייגרם לקופה יהיה גדול יותר מאשר ההשקעה שעכשיו היא יכולה להשקיע בבית החולים שם, כדי שלא יצטרכו בכלל בית חולים נוסף.

מכלוף מיקי זוהר: זה מסר שאני חושב שחשוב שיועבר פה, ועכשיו אדוני יאמר את דברו.

אלי כהן: קודם כול, תודה רבה על הזכות להגיב.

אלי כהן: רבותי, אני לא הולך להפתיע, אתם כולכם צודקים, אני נמצא בצד שלכם.

אלי כהן: אני מצטרף, אני חושב שלתושבי הנגב מגיע יותר, אני חושב שהנתונים של ה-OECD ברורים על ההפרשים גם בתמותת תינוקות, גם בתוחלת חיים.

אלי כהן: הכול נתונים עובדתיים נכונים, אבל בחיים זה מאוד פשטני, צריך לסמן מישהו טוב ומישהו פחות טוב, והדיון ממש מסודר.

אלי כהן: ..

אלי כהן: גם השר צודק, הכללית קיבלה 560 מיליון שקל, כתוב בהסכמים, רק שהשר תיקן את עצמו בהמשך ואמר שזה לכל בתי החולים של הכללית, זאת אומרת זה לשליש ממערכת האשפוז במדינת ישראל, וגם השר יאשר שזה במשך שלוש שנים, זה לא שקיבלנו 560 מיליון שקל בשנה - - -

יעקב ליצמן: הוספתי שסורוקה קיבל מתוך כל בתי החולים הכי הרבה.

מכלוף מיקי זוהר: כמה כסף הופנה לסורוקה מ-560 מיליוני השקלים?

אלי כהן: וצודק השר - - -

מכלוף מיקי זוהר: אדוני יענה לשאלות.

מכלוף מיקי זוהר: כמה מ-560 מיליוני שקלים הופנה לסורוקה?

אלי כהן: היושב-ראש, אני אענה לכל השאלות.

אלי כהן: אני חושב שיותר נכון שאציג – יש משהו נפלא בדיון הזה, כל מה שאומרים - - -

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, שנייה.

אלי כהן: אני לא יודע את המספר, אני לא אזרוק לך סתם.

אלי כהן: ד"ר דודסון, אתה יכול לעזור לי?

מכלוף מיקי זוהר: כמה כסף הופנה מ-560 מיליוני שקלים לסורוקה?

<אהוד דודסון: אני לא יודע לומר מהו.

<קריאות: - - -

אוסאמה סעדי: באים לדיון ואין להם מספרים.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, אני מבקש לא להפריע, אני יודע לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: ככה מנהלים תקציב?

מכלוף מיקי זוהר: חינכו אותנו בקריית גת לדבר טוב.

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך, אדוני, איך זה עובד פה בוועדה בכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: זה טוב, אבל בריאות לא נותנים.

מכלוף מיקי זוהר: בוועדה זה עובד ככה: תפקיד הוועדה לחקור ולברר ותפקידכם לענות תשובות.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני מאפשר לך לבדוק עם אחד מפקידך, בתוך שעה בערך, עד תום הדיון - -

יעקב ליצמן: הרבה לפני.

מכלוף מיקי זוהר: - - כמה מתוך 560 מיליון השקלים הופנו ספציפית לבית החולים סורוקה.

אלי כהן: אדוני מכיר אותי היטב ויודע שמעולם לא היתה שאלה ששאלת ולא קיבלת תשובה.

אלי כהן: יושב פה גם השר, גם לו יש כלים לבדוק, אז התשובה תהיה תשובה מסודרת.

אורלי לוי אבקסיס: יש שאלה אחרת - -

איילת נחמיאס ורבין: ידעת לאיזה דיון אתה מגיע.

אורלי לוי אבקסיס: - - כמה המשרד הקצה וכמה מזה עבר?

אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה אחת להפנות .

אורלי לוי אבקסיס: והשנייה - - -

מכלוף מיקי זוהר: בלי להתפרץ.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני ימשיך.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע לאדוני.

אורלי לוי אבקסיס: - - - נורא פשוט.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע לאדוני.

אלי כהן: 560 מיליוני שקלים במשך שלוש שנים לשליש ממערכת האשפוז.

אלי כהן: בכסף הזה, דרך אגב, נבנה הבניין הרב תכליתי בעמק, נקנה MRI, הפט סיטי.

אלי כהן: זה לכל - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: אומר השר שהיה כסף שהיה אמור להיות מופנה, צבוע.

אורלי לוי אבקסיס: זה שנותנים לפריפריה הצפונית לריב מול הדרומית, זה קטסטרופה.

מכלוף מיקי זוהר: אורלי, אני אוציא אותך, אי-אפשר לקיים כך דיון.

מכלוף מיקי זוהר: אני מצטער.

מכלוף מיקי זוהר: לא יהיה דיון כזה.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אורלי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: אורלי, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: בסדר?

מכלוף מיקי זוהר: פעם ראשונה קראתי לסדר.

אלי כהן: אני עונה.

אלי כהן: אין כסף צבוע.

אלי כהן: החלטת הממשלה עברה בלי כסף.

אלי כהן: על מה אתם מדברים?

אלי כהן: אני מבקש שיהיה כסף צבוע.

אלי כהן: אני לא נגד כסף צבוע.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': זה לא מה שאומרים לנו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אתה מאשר את מה שאמרתי קודם, שניכם משחקים בנו.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': הדיון הזה מוקלט.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': האם אתה יכול להגיד עם יד על הלב שאתם נותנים באופן שוויוני לסורוקה ולבילינסון?

אלי כהן: אני יכול להגיד עם יד על הלב שסורוקה מקבל יותר מבילינסון, ואני מקווה שזה מוקלט.

אורלי לוי אבקסיס: כמה היכולת שלו להביא תרומות חיצוניות?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להבין שבמרכז יש יכולת להביא תרומות חיצוניות מנדבנים, בפריפריה זה כמעט לא יכול לקרות.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה מי עושה את האיזון.

אורלי לוי אבקסיס: שמעתי שבילינסון מביא בכל שנה מאות מיליונים מתומכים חיצוניים.

אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול לומר לי שזה המצב בסורוקה?

מכלוף מיקי זוהר: אורלי.

עליזה לביא: אורלי, זה לא העניין.

עליזה לביא: זה לא - - -

אורלי לוי אבקסיס: בונים על כך שאין - - -

מכלוף מיקי זוהר: אורלי, השר רוצה להגיד משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני אמתין עם ההצעה שלי לסדר לשר.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה צריכה לתת יותר במקומות - - -

מכלוף מיקי זוהר: אורלי, אני קורא אותך לסדר פעם שנייה.

מכלוף מיקי זוהר: פעם שנייה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: באמת, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: אי-אפשר ככה.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול לעשות דיון כזה, אני מצטער.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה דיון שקט.

יעקב ליצמן: אני רוצה להסביר עוד פעם מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: אני מבקש מאנשי משרד הבריאות שיקשיבו טוב אם אני מדייק.

יעקב ליצמן: 98 מיטות אושרו לסורוקה, נקודה.

יעקב ליצמן: הכסף עבור המיטות האלה נמצא בקאפ שאנחנו מחלקים.

יעקב ליצמן: נכון או לא?

<אהוד דודסון: אתה מדבר על שוטף, ואנחנו מדברים על הבינוי.

יעקב ליצמן: אתה מקבל שוטף על מיטות שלא פתחת.

יעקב ליצמן: זה מה שאני אומר.

יעקב ליצמן: אישרנו 98 מיטות.

אורלי לוי אבקסיס: כבר מתקננים אותם והם לא פתחו?

<קריאות: - - -

יעקב ליצמן: תנו לי רק להגיד עובדות.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא יכול לקיים דיון כזה.

מכלוף מיקי זוהר: חבר'ה, אני אעצור את הדיון.

יעקב ליצמן: אני מנסה לעשות דיון מסודר, ואתם תגידו - - -

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

איילת נחמיאס ורבין: השר תסביר לנו מה זה - - -

יעקב ליצמן: אני רוצה שאנשי המקצוע שלי יסבירו.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, תנו לאנשי המקצוע.

<ניר קידר: אני סמנכ"ל תכנון אסטרטגי וכלכלי במשרד הבריאות.

<ניר קידר: אני אעשה סדר בדברים.

<ניר קידר: 560 מיליון שקלים הוקצו לכלל בתי החולים של הכללית עבור בינוי.

<ניר קידר: אין שם משהו ייעודי.

<ניר קידר: כללית אמורה לחלק את זה בין בתי החולים שלה.

<ניר קידר: כמו שהשר אומר, אנחנו לא מתערבים בכללית בחלוקה הפנימית כמו שעושים בבתי חולים ממשלתיים.

<ניר קידר: מ-2017 יש שינוי בחוק הקאפ, שכולל את המיטות הנוספות, ו-98 המיטות האלה כבר נכללות בקאפ של 2017.

<ניר קידר: זה כסף של כללית שכבר נמצא בפנים, למרות שמיטות לא נפתחו, הוא מיועד לשוטף ולא לבינוי.

<ניר קידר: הכסף לבינוי הוא ה-560 מיליון שקל, אבל הכסף הזה לשוטף כבר נמצא בקאפ של הכללית.

מכלוף מיקי זוהר: הבנתי.

מכלוף מיקי זוהר: הדברים ברורים.

מכלוף מיקי זוהר: אלי, מה אתה רוצה לומר?

אלי כהן: אני רוצה להמשיך.

מכלוף מיקי זוהר: אומר לך רפרנט אג"ת - - -

איילת נחמיאס ורבין: ביקשתי הצעה לסדר, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: עוד דקה.

אורלי לוי אבקסיס: מיקי, לא שמעת מה נאמר כאן.

אלי כהן: רבותי, אי-אפשר לבוא ולהגיד "כללית, כללית", בלי לתת לכללית להגיב.

אלי כהן: מי שמסתובב בבית החולים סורוקה רואה מציאות אחרת לגמרי.

אלי כהן: סורוקה נראה כמו אתר בנייה.

אלי כהן: אתם יודעים מה כמות השירותים שנפתחו בסורוקה?

אלי כהן: נתחיל לדבר: מרכז סרטן אמור להיפתח עד מאי, חדרי צנתורים, חדרי ניתוח, מאיץ קווי חדש.

אלי כהן: מישהו חושב שזה מגיע כמן מן השמיים?

אלי כהן: לשם הלכו 560 מיליוני השקלים.

אלי כהן: והחלק של סורוקה ב-560 יותר גדול מאשר חלקו.

חיים ילין: כמה מזה תרומות?

שולי מועלם-רפאלי: זה לא רלוונטי תרומות, חברים.

אלי כהן: זה לא תרומות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש.

אלי כהן: אמרה חברת הכנסת אורלי לוי, ובצדק, בסורוקה אין תרומות.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אלי , תידרש לתת תשובות גם בהמשך.

אלי כהן: עוד משפט אחד.

אלי כהן: היתה למדינת ישראל תוכנית בשם "מיטות 2000", בסבב הקודם שלה.

אלי כהן: וכשמדינת ישראל עשתה תוכנית "מיטות 2000" היא שמה כסף ליד, והיה לנו כסף לפתוח מיטות.

אלי כהן: רבותי, קופות החולים בגירעון.

אלי כהן: מה אתם מצפים?

אלי כהן: המחוקק אומר לי שאסור לי להיות בגירעון, אני אמור לתת אורכי תורים, אני אמור לתת שירותים ואני נותן.

אלי כהן: כשהקופות האחרות לא היו בדרום, הכללית היתה שם - - -

מכלוף מיקי זוהר: אלי, אפשר לשאול שאלה בבקשה?

אלי כהן: עוד משפט אחד.

מכלוף מיקי זוהר: עצור רגע.

מכלוף מיקי זוהר: שנייה, לפני המשפט שאלה.

מכלוף מיקי זוהר: יש היום בינוי פיזי של 50 מיטות בבית החולים סורוקה, הוא קיים בשטח.

מכלוף מיקי זוהר: למה הוא לא נפתח?

אלי כהן: סליחה, ד"ר דודסון, לא כדאי שתענה על השאלות?

אלי כהן: עוד משפט אחרון.

מכלוף מיקי זוהר: שנייה, עצור.

מכלוף מיקי זוהר: כמה?

<אהוד דודסון: הבינוי המשמעותי של מיטות בסורוקה היום זה בינוי של מרכז הסרטן.

<אהוד דודסון: זה אגב מבנה שעולה 200 מיליון שקל, וזה במימון כללית.

<אהוד דודסון: בבניין הסרטן יש מקום לפתוח עוד 26 מיטות מעבר לקיים היום.

<אהוד דודסון: זאת התמונה.

מכלוף מיקי זוהר: למה לא 50 כמו שאמרו?

<אהוד דודסון: זה מה שמתוכנן שם.

<אהוד דודסון: נשאלה שאלה לגבי הפגייה ולא התפרצתי - - -

מכלוף מיקי זוהר: למה זה לא קורה עדיין?

<אהוד דודסון: לגבי הפגייה התמונה היא אחרת לגמרי.

<אהוד דודסון: הפגייה שהוזכרה פה זה פרויקט שאמור - - -

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, הבנתי.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

<אהוד דודסון: פרויקט הפגייה, התחלתי להסביר - - -

עליזה לביא: מיקי, הוא לא סיים.

מכלוף מיקי זוהר: יש פה נתונים שסותרים אחד את השני.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל זה אני מנסה - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני אשמע.

מכלוף מיקי זוהר: אני אשמע, אבל אנחנו מקבלים הרבה נתונים סותרים.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל זה צריך פה - - -

<אהוד דודסון: אני אסביר.

<אהוד דודסון: פרויקט הפגייה, שאני חושב שמכירים אותו הרבה מאוד שנים בסורוקה, גם בגלל שהיא קטנה וגם בגלל העובדה שהיא לא ממוגנת, באזור שלא עלינו פעם בשנתיים-שלוש חוטף טילים.

<אהוד דודסון: הפגייה הזאת החדשה אמורה לעלות 100 מיליון שקל.

<אהוד דודסון: משרד הבריאות, סיפר לנו פה יהודה לפני רגע, נתן 15 מיליון, עם כל הכבוד זה יספיק לשלוש מיטות.

יעל גרמן: משרד האוצר הבטיח ב-2014 לממן את כל הפגייה, כשאתה היית ונשיא המדינה היה והיתה הבטחה של משרד האוצר למגן.

אלי כהן: ה-560 זה לפגיות, זה ל-98 מיטות, זה למאיץ, ול-MRI.

מכלוף מיקי זוהר: הצעה לסדר – חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: יש פה בעיה באופן ההתנהלות, משום שעם כל הכבוד לסמנכ"ל הכספים, אתה לא יכול להגיע לדיון, והעברתי מסר למנכ"ל שלכם – אתם לא יכולים להגיע לדיון כזה לא מוכנים.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא יעלה על הדעת.

מכלוף מיקי זוהר: המנהלת מבקשת לציין שזה תואם באופן מוחלט עם קופת החולים.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת, לכן גם העברתי למנכ"ל.

אלי כהן: - - -

איילת נחמיאס ורבין: אל תעשה לי ככה עם היד.

אלי כהן: לא הקשבת.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא יכול לצעוק עלינו כשאנחנו מבקשים ממך נתונים.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן, עם כל הכבוד, מתוך הדיון הייתי שמה את קופת החולים הכללית בצד, כי הם מתנהלים בצורה לא רלוונטית.

איילת נחמיאס ורבין: מה שמעניין אותי כרגע זה המדינה ומה המדינה מחליטה כמדיניות כלפי הרפואה בדרום.

איילת נחמיאס ורבין: אומר השר "הוקצה כסף", מתוך הכסף הזה אנחנו לא מבינים כמה כסף בפועל הגיע לסורוקה.

איילת נחמיאס ורבין: מבחינתי אתה לא בדיון, מבחינתי זאת המדינה, מבחינתי זאת הממשלה ומבחינתי זה תושבי הדרום שמתים בינתיים.

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך משהו ואני אומר גם לקופות החולים, לכל קופות החולים, יכול להיות שהבשילה העת שאנחנו, חברי הכנסת, נחוקק חוק שמשרד הבריאות יקבע איך הכסף בקופות החולים יתחלק.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות שהבשילה העת, יכול להיות שניאלץ לעשות את זה, יכול להיות שאני יוזם את הצעת החוק הזאת ממש בתום הדיון, והשר, אני מניח, יתמוך בזה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע.

מכלוף מיקי זוהר: אני יכול לשכנע אותך.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות שאנחנו נעשה את זה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': זה רעיון מבריק, אני אגיד לך גם למה.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אתה יודע למה זה רעיון מבריק?

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': מכיוון שאתה לא יכול לצפות מאהוד דודסון ומהחברים שלנו בסורוקה שילכו נגד הקופה שמעסיקה אותם.

<ראש עיריית באר שבע רוביק דנילוביץ': אל תעמיד אותו - - -

מכלוף מיקי זוהר: ייתכן שאנחנו נתחיל לקדם הצעת חוק כזאת.

מכלוף מיקי זוהר: אני מניח שכל חברי הכנסת בבית יתמכו בה, ויהיה אפשר גם לגייס לה רוב בקלות, קואליציה ואופוזיציה.

יעקב ליצמן: לא שמעת שאני תומך.

מכלוף מיקי זוהר: לא שמעתי, אבל אנחנו נשכנע אותך.

אורלי לוי אבקסיס: הסיכוי שמשרד הבריאות ייתן לזה יד הוא כל-כך נמוך, כי אז הם יצטרכו להסתכל לגירעון בעיניים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מבינים למה המשרד לא יתמוך?

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת עמיר פרץ שהוא מהדרום, והוא מהעיר שדרות, והוא ותיק מאוד בבית הזה, יאמר - - -

חיים ילין: אדוני היושב-ראש, לא יכול להיות שחוק בא במקום מנהיגות.

חיים ילין: לא יכול להיות - - -

מכלוף מיקי זוהר: חיים, אל תתמוך בחוק, יש עתיד לא יתמכו בחוק.

מכלוף מיקי זוהר: הם יודעים לא לתמוך כשהם רוצים לא לתמוך.

חיים ילין: החוק לא פותר את הבעיה מהיסוד - - -

מכלוף מיקי זוהר: לפעמים אם אתה כמנהיג, שנבחר על-ידי הציבור, רוצה ליישם מדיניות, אבל הפקידות לא מיישמת אותה, יכול להיות שאתה רוצה לקחת סמכות מהפקידות ולהעביר אותה אליך, כמחוקק, וזה דבר לגיטימי, כי קופות החולים זה סוג של פקידות, אין לזה הגדרה אחרת.

מכלוף מיקי זוהר: הם מנהלים את עצמם על-פי מדיניות שהם אמורים ליישם מבחינת השר וזה לא קורה בפועל.

מכלוף מיקי זוהר: בשביל זה יש מחוקקים.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת עמיר פרץ.

מכלוף מיקי זוהר: בבקשה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: אחריו – חבר הכנסת איתן ברושי.

עמיר פרץ: אדוני היושב-ראש, האמת שאני יושב כאן והלב נחמץ באופן מאוד קשה.

עמיר פרץ: קודם כול שמעתי את ראש עיריית באר-שבע, ואני בטוח שכל מי ששמע אותו.

עמיר פרץ: גם אם הוא לא מומחה במספרים כי זה לא תפקידו, מסתבר שהוא יודע קצת יותר מאחרים, ואין לי ספק שכולם מזדהים כאן עם המסר.

עמיר פרץ: אחת הבעיות היא שכל החיים ראשי הערים נלחמים בדילמה שבין הדימוי של המקום לבין הצורך להיאבק על הצרכים של המקום, כי המאבק מייצר דימוי שלילי.

עמיר פרץ: עכשיו כל המדינה אומרת: למה לבוא לנגב?

עמיר פרץ: נמות.

עמיר פרץ: גם אני שאלתי את עצמי אולי אני כבר בגיל שעברתי את הכללים, כמה זמן יש לי לחיות לפי הממוצע - - -

<מיכל ברמי: עמיר, אל תדאג, אתם תקבלו אחלה שירותים - -

אורלי לוי אבקסיס: תוחלת החיים בפריפריה היא פחות.

עמיר פרץ: סליחה.

עמיר פרץ: אני חי בנגב הזה.

<מיכל ברמי: - - בגלל זה אתם לא יכולים להבין את החולים.

עמיר פרץ: אני רוצה להודיע לכולם שאני בוגר סורוקה, אני חייב לסורוקה את חיי.

עמיר פרץ: שנתיים שכבתי בסורוקה.

יעקב ליצמן: כרופא?

עמיר פרץ: אני חייב להם את חיי כפצוע, כמי ששכב שנתיים ימים בסורוקה בתקופות קשות מאוד, הם עשו עלי את כל הניסויים המוצלחים שלהם - -

דב חנין: חתיכת פיילוט...

דב חנין: אנחנו יכולים להעיד שהניסויים היו מוצלחים.

עמיר פרץ: - - עם זאת, בואו נגיד את האמת, אנחנו נחמיץ במידה מסוימת את הדיון אם נפנה את האש שלנו רק לכללית.

עמיר פרץ: מדוע?

עמיר פרץ: כי גם ברזילי במצב קשה.

עמיר פרץ: בואו נגיד את האמת.

עמיר פרץ: אנחנו לא דנים היום בבריזילי - -

איילת נחמיאס ורבין: ויוספטל.

עמיר פרץ: - - אבל אם אנחנו רוצים לבחון איפה מתרחשת הדרמה הגדולה הזאת של החסר בתקצוב של הבריאות, בהתמקדות של התקצוב בבריאות, אז צריך לקחת ולראות.

עמיר פרץ: הנה, העובדה היא שבית החולים של המדינה, מדוע הוא נחשב, לפחות בדימוי, ליותר גרוע?

עמיר פרץ: לתושב שדרות יש זכות ללכת או לסורוקה או לברזילי.

עמיר פרץ: הוא עומד בצומת ואומר: איפה אני אמות פחות מהר, כאן או כאן?

יעקב ליצמן: בית חולים ברזילי לא דומה - - -

<קריאה: נכון, צריך להגיד את זה.

אורלי לוי אבקסיס: לא מצמצמים פערים בלי תקציבים.

מכלוף מיקי זוהר: תנו לחבר הכנסת עמיר פרץ, מועמד לראשות מפלגת העבודה, לומר את דברו.

עליזה לביא: תושב הדרום.

עמיר פרץ: שני בתי החולים עשו צעדים גדולים קדימה, גם ברזילי וגם סורוקה, אבל מה לעשות, כשהם עשו שניים-שלושה צעדים בתי החולים האחרים עשו חמישה-שישה, והפער גדל.

עמיר פרץ: הפער גדל כי הטכנולוגיה יותר יקרה, כי התקצוב יותר יקר, כי כל דבר הוא מנוף מאוד קשה, ולא תמיד כשמקציבים מיטות בטוח שיגיע הצוות הכי טוב לאייש את המיטות בשוטף.

עמיר פרץ: הרי השאלה לא תמיד היא המיטה, השאלה היא הצוות המקצועי שיגיע לאותה מיטה, איך יפעילו אותם וכו'.

עמיר פרץ: ודאי הדיון המקצועי הוא לא הדיון שנמצא בפנינו כרגע, אנחנו בדיון התקציבי.

עמיר פרץ: אדוני השר, מכיוון שיש לי יתרון על כולם כאן, אני גם הזיכרון הארגוני של הכנסת, אני יכול לספר לכולם באיזה תהליכים הייתי.

עמיר פרץ: ב-1994 שינינו את המצב שבו מיטה בבית חולים יכלה להיבנות רק אם היה מצ'ינג, ואז בתי החולים בסורוקה ובפריפריה, לא היה להם כמעט שום סיכוי, כי הם היו צריכים להביא את מחצית הכסף מהקופה.

עמיר פרץ: היום לשמחתי משרד האוצר ומשרד הבריאות לוקחים את מלוא מימון המיטה שנבנית.

עמיר פרץ: לא חייבים לשנות את שיטת התקצוב, אבל צריך לוודא שכל שקל שהגיע לצורך המיטות יגיע לבינוי, מבלי להיכנס לשיטת התחשיב אצלך, אתה תעשה את התחשיבים שלך.

עמיר פרץ: נזרקו כאן גם על-ידי חברת הכנסת אורלי לוי, גם על-ידי יעל גרמן וגם חיים אמר את הדברים האלה שיש פה גם בעיה של המידתיות של אותן תרומות.

עמיר פרץ: לצערי כדי להיבחר כמנהל בית חולים בישראל היום אתה גם צריך להוכיח יכולת התרמה, לא מספיק שאתה איש מקצוע.

עמיר פרץ: זה חלק מהקריטריונים להיות מנהל.

עמיר פרץ: אתה גם צריך להוכיח שיש לך קשר עם נדבנים, שאתה מסוגל להביא נדבנים.

עמיר פרץ: זה לא יעלה על הדעת.

עליזה לביא: ולהרים בניין.

יעקב ליצמן: הנדבן הגדול זה משרד הבריאות.

מכלוף מיקי זוהר: הנדבן הגדול.

עמיר פרץ: לפי הקריטריונים המקובלים סורוקה נמצאת באזור מלחמה, סורוקה נמצאת בפריפריה, סורוקה נמצאת בשטחי העתודה של מדינת ישראל, הנדבנים היו צריכים לעמוד בתור.

יעל גרמן: הוא היחיד בין ברזילי ליוספטל, כמעט מיליון תושבים.

עמיר פרץ: משפט אחרון.

עמיר פרץ: מדהים לראות שדווקא אותם בתי חולים שנמצאים באזורי לחימה, כאשר בנושאים אחרים הנדבנים עומדים בתור, כל נדבן רוצה שירשמו אולם ספורט על שמו בשדרות, כי זה מאוד-מאוד אטרקטיבי, ודווקא בנושא הבריאות רוב הנדבנים המשמעותיים ביותר נמצאים במרכז, זה לא ייאמן.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

עמיר פרץ: זה היה צריך להיות הפוך לחלוטין.

עמיר פרץ: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שההחלטות שלך צריכות להיות ברורות לחלוטין.

עמיר פרץ: עד שיחוקקו את החוק של שינוי שיטת התקצוב ייקח זמן.

עמיר פרץ: אני מציע להזמין כאן אולי צוות יותר קטן של שירותי בריאות כללית, תשתחררו מזה - - -

מכלוף מיקי זוהר: אין עונשין לפני שמזהירין.

עמיר פרץ: לא.

עמיר פרץ: אתה יודע מה הבעיה עם שירותי בריאות כללית?

מכלוף מיקי זוהר: אגב, יש עוד רעיון שיכול להיות מעבר לעניין של חקיקה שהצעתי, אולי במקרה של קופת חולים כללית להפריד בין קופות החולים לבתי החולים, שיטפלו בקופות החולים ואת בתי החולים נחזיר חזרה למדינת ישראל.

עמיר פרץ: אני לא מציע לך.

אלי כהן: יש למדינה אופציה, היא לא מממשת אותו.

אלי כהן: יש למדינה אופציה לבתי החולים של הכללית והיא לא לוקחת אותה.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות שנעשה את זה.

עמיר פרץ: אני לא מציע לך.

עמיר פרץ: תן לי רק לסיים במשפט - - -

יעקב ליצמן: שוחחתי עם אלי דפס על ההצעה הזאת, אני לא רוצה לפרט על זה.

מכלוף מיקי זוהר: לכו תדעו מה יהיה.

עמיר פרץ: מיקי, משפט אחרון.

עמיר פרץ: אני פונה לשירותי בריאות כללית: נתנו לכם את התואר שב"כ, לא בכדי להסתיר פרטים.

עמיר פרץ: אתם באים לכאן היום ומתנהגים כמו השב"כ ומסתירים מאתנו פרטים.

עמיר פרץ: תתנהגו כמו שירותי בריאות כללית ולא כמו שירותי ביטחון כללי.

עמיר פרץ: אנחנו רוצים את כל הפרטים על השולחן, כדי שנוכל לגבות אתכם ולסייע לכם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה לחבר הכנסת עמיר פרץ.

מכלוף מיקי זוהר: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, שר הבריאות, חברי ראשי הערים, חברי הכנסת והחברים, אני חבר קבוע בוועדה הזאת ומברך - - -

מכלוף מיקי זוהר: כמה חיכיתי שהמחנה הציוני ישלח חברים לוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: כמה זמן חיכיתי.

<מיכל ברמי: מזמינים לוועדות ורק חברי כנסת מדברים.

<מיכל ברמי: זה לא יכול להיות.

איתן ברושי: אני חבר קבוע בוועדה ומברך על הדיון.

איתן ברושי: אני רוצה לומר לשר שנחשב שר שבקיא ושר מעולה, אמרתי את זה גם בעבר: אין תוכנית לאומית לבריאות ואין מפת עדיפות לבריאות.

איתן ברושי: יש לממשלה יעדים לאומיים, למשל להגדיל את הנגב בככה וככה – צה"ל עולה לנגב.

איתן ברושי: אין הלימה בין האמירות של גידול האוכלוסייה למענה בריאותי, ואין גידול אוכלוסייה בלי מענה בריאותי, מהפגייה ועד 120.

איתן ברושי: ולכן צריך לומר, אולי כדבר ראשון, כי הדיון הזה הוא ביום הבריאות והוא על הדרום, ואני מכיר גם בצפון, אבל מחויב לדרום, ואמרתי את זה לשר הבריאות: אין לך תוכנית, אין לך מפת עדיפות, אתם נותנים פתרונות נקודתיים אבל לא תוכנית שלמה, ולכן התקציב לא מספיק.

איתן ברושי: אין כמעט נושא שאין בו מפת עדיפות, והנגב יודע להיאבק על העדיפויות בבריאות.

איתן ברושי: אני אגיד לכם מה הכלל, הכלל שלמדתי בפיזיקה שכל הנחלים זורמים לים וכל הכסף לתל-אביב.

מכלוף מיקי זוהר: זה מהמחנה הציוני אומרים.

איתן ברושי: בסופו של דבר אני אגיד לכם עוד כלל, בישראל שום דבר לא מגיע בגרביטציה, הכול בכוח המשיכה.

איתן ברושי: ולכן דבריך, ראש העיר באר-שבע, נוגעים ללבנו.

איתן ברושי: בסופו של דבר, אדוני השר, אני חושב שמשרד הבריאות חייב לקבל אחריות כוללת, משום שאזרחי ישראל שעוברים לדרום או נולדו שם, לא מעניינת אותם החלוקה הזאת בין הקופות לממשלה, מה שהם רוצים זה לקבל בריאות ולא פחות מהמרכז.

איתן ברושי: הם מוכנים להיות שליחים, אבל לא פראיירים, וזה נכון בעוד מקומות בארץ.

איתן ברושי: אני לא פוגע באף אחד, אבל מה שמעניין את אזרחי ישראל זה לא חלוקות היסטוריות.

איתן ברושי: רוביק, ביטון, המזל שאת בית החולים ואת האוניברסיטה הקימו ממשלות של העבר, אז זה היה עוד פחות כלכלי, אבל היתה ממשלה אחרת, היו פקידים אחרים, היתה הבנה יותר נכונה, ובזכותם יש מה שיש, אבל הדור שלנו, הדור שלכם, לא יכול להסתפק בזה.

איתן ברושי: לכן צריך לעשות שני דברים: צריך תוכנית אסטרטגית, צריך מפת עדיפות.

איתן ברושי: אי-אפשר לחלק מתנות, צריך מדיניות.

איתן ברושי: ובנוסף, מצב חירום הוכרז בדבריו של רוביק, מצב חירום, ובמצב חירום צריך פתרונות לא קונבנציונליים, ואל תחזרו לנוסחאות של אתמול, צריך ליצור נוסחה של מחר, אבל במרכזה, אדוני השר, תוכנית לאומית, מפת עדיפות, וחלוקה צודקת שנגזרת מראייה כוללת ומתאימה למדיניות הממשלה, שמאוד רוצה לחזק את הפריפריה, והיום אנחנו בנגב, כולנו נגב, כולנו סורוקה וכולנו מבקשים לחולל מפנה.

איתן ברושי: בלי מפנה נחזור לדיון בעוד תקופה כאילו לא היה פה כלום.

<מיכל ברמי: ב-2008 אמרתם אותו דבר.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע בבקשה.

איתן ברושי: אני יחסית חדש.

איתן ברושי: תודה רבה ונלווה את זה מקרוב.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: איילת רצתה להשלים במשפט את מה שהיא התחילה, כדי שהיא תסיים את זכות הדיבור שלה.

מכלוף מיקי זוהר: ממש קצר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מאוד-מאוד אשתדל.

איילת נחמיאס ורבין: חבר הכנסת מיקי זוהר מכיר אותי כאדם אופטימי, אדוני השר, ואני רוצה לספר לך משהו טוב שקורה בסורוקה.

איילת נחמיאס ורבין: יושב כאן מאחור בצנעה גדולה ד"ר גל איפרגן.

איילת נחמיאס ורבין: לפני כחודש חנכו בסורוקה חדר צנתורי מוח חדש.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לברך אותך, אדוני מנהל בית החולים.

איילת נחמיאס ורבין: זה אירוע מרגש, כי קשה לדמיין שבנגב לא היה דבר מתקדם כמו חדר צנתורי מוח, שזה דבר מציל חיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מכירה אנשים, אדוני השר, אתה לא תאמין, שהגיעו למיון בבריזלי, ותמיד היו צריכים למצוא את עצמם נוסעים לבתי חולים במרכז עם אירועים מוחיים קשים.

איילת נחמיאס ורבין: אז לא.

איילת נחמיאס ורבין: למרבה המזל יש את ד"ר גל איפרגן המוכשר והצוות שלו, ועכשיו אפשר לנסוע מברזילי לסורוקה.

איילת נחמיאס ורבין: חשוב לנו גם לזכור את הדברים הטובים ברגעים הקשים האלה, אבל הרגעים האלה הם באמת רגעים קשים, אדוני השר.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, חבר הכנסת זוהר, שאנחנו כך מתפרצים, אבל כאב הלב של ראש העיר דנילוביץ ושל ראש העיר ביטון, שעדיין לא דיבר, בסופו של דבר זה על הפרופורציה של המשאבים שמושקעים היא מאוד-מאוד בעייתית.

איילת נחמיאס ורבין: מצד אחד, באזור המרכז – אני לא רוצה שנתחיל להסיט צפון ודרום, תל-אביב בדרום, אני לא רוצה שנסיט - - -

דב חנין: זו התוצאה של דיאטה רצחנית על כל מערכת הבריאות, רבים על הפירורים.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, חבר הכנסת חנין.

מכלוף מיקי זוהר: נא לסיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסיימת.

איילת נחמיאס ורבין: יש אוכלוסייה מאוד-מאוד גדולה במרכז, שם יש הרבה, מצד שני יש הרבה יותר תחרות.

איילת נחמיאס ורבין: למה קפצתי עליך כשאמרת שצריך לשים דגש על כמה השקעה מתבצעת, כי אם בסופו של דבר אתה מוצא שהחלטה שמתקבלת אחרי מלחמה ל-98 מיטות אשפוז ו-20 מיטות שיקום, כשאנחנו אף פעם לא מדברים על השיקום, אבל זה אחד מהדברים הכי חשובים ברפואה – אם בסופו של דבר החלטות אחרי מלחמה לא מתבצעות, אז למה אנחנו מצפים שבשגרה הדברים האלה יתבצעו?

איילת נחמיאס ורבין: וכן דברים מתקבלים רק בדפיקות על השולחן.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני השר, אני מכירה את צורת הניהול שלך, ואני יודעת שאתה לא מתכוון שככה הדברים יקרו כל הזמן.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנהגת עם כל הכבוד כאילו קופת חולים לא כאן, כי בסופו של דבר הם צריכים ממך את הדפיקה על השולחן שלהם כדי שהם יישמו את ההחלטה, ככל שהכסף באמת נמצא בקאפ כמו שאתה אומר.

איילת נחמיאס ורבין: חבריי, אנחנו אתכם במאבק הזה עד הסוף.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: ראש העיר ירוחם, מיכאל ביטון, שהוא יושב-ראש מועצת הנגב, שהם חלק מיוזמי הדיון כאן היום.

<מיכאל ביטון: יושב-ראש הוועדה מיקי ידידי, כבוד השר שמכבד אותנו, חברי הכנסת, ראשי ערים - -

מכלוף מיקי זוהר: אגב, לוחם אמיתי למען הדרום.

<מיכאל ביטון: - - פעילים שנמצאים פה מהנגב, עשרות פעילים אתנו, ראשי ארגונים – מדינת ישראל זה חלם?

<מיכאל ביטון: הממשלה זה חכמי חלם?

יעקב ליצמן: אתה שואל או אתה אומר?

<מיכאל ביטון: רגע.

<מיכאל ביטון: מה אנחנו, טיפשים?

<מיכאל ביטון: תושבי הנגב טיפשים?

<מיכאל ביטון: שנתיים אנחנו בדיון על 100 מיטות, על 120 מיטות.

<מיכאל ביטון: 98 מיטות ועוד 20 לשיקום.

<מיכאל ביטון: אין משילות?

<מיכאל ביטון: כבוד השר, אני מכיר אותך, רצית טיפול שיניים – יש טיפול שיניים.

<מיכאל ביטון: רצית מוקדי רפואת חירום בנגב – יש.

<מיכאל ביטון: מישהו יעשה ממך צחוק?

<מיכאל ביטון: כשאתה רוצה 100 מיטות בסורוקה לא יהיו?

<מיכאל ביטון: אתה תסביר לי שמשהו קשה?

<מיכאל ביטון: אני לא קונה את זה.

<מיכאל ביטון: אני יודע מה אתה יכול.

<מיכאל ביטון: לך אני אומר: דפוק על השולחן.

<מיכאל ביטון: אם צריך להתעלל בכללית כדי שיעבדו, תעשה את זה.

<מיכאל ביטון: ולכללית אני אומר משהו אחר: פעם אמרו לי לעבור למכבי, לפני חוק הבריאות.

<מיכאל ביטון: שאלתי את מכבי: תיקחו את אימא שלי שהיא חולה?

<מיכאל ביטון: אמרו: לא.

<מיכאל ביטון: אז אמרתי: אני בכללית, בריא.

<מיכאל ביטון: הכסף שלי לאימא שלי.

<מיכאל ביטון: השתנו הימים.

<מיכאל ביטון: מה קורה בנגב?

<מיכאל ביטון: יש לכם מונופול.

<מיכאל ביטון: מאה אחוז מונופול, נרצה או לא, נמות בסורוקה.

<מיכאל ביטון: ויש לכם 70% מונופול על שירותי בריאות.

<מיכאל ביטון: אולי אתם לא רעבים להסתער על הנגב.

<מיכאל ביטון: אולי אתם לא מבינים את גודל השעה.

<מיכאל ביטון: אולי נוח לכם כל האגדות האלה על תרומה.

<מיכאל ביטון: זה לא בושה וחרפה שמישהו יסביר שאין תרומות לסורוקה ולבילינסון יש?

<מיכאל ביטון: זה בושה וחרפה לתת תשובות כאלה.

<מיכאל ביטון: ולכן אני אומר לך ולמנכ"ל מועצת הנגב: תלכו על הראש של הכללית.

<מיכאל ביטון: עד עכשיו היינו שותפים של הכללית.

<מיכאל ביטון: אם נגלה שמי שעושה עלינו מניפולציה, ולא רעב ולא מסתער – קיבלתם 70 או 100 מיטות, אין לך חדר, תביא חדר, אבל מ-2017 יש לך תקן לא ממומש למיטה בסורוקה, בושה וחרפה – אם ניאלץ נלך על הכללית בקמפיין לנטוש את הכללית, ואם צריך להקים בית חולים אחר של קופה אחרת בנגב נקים אותו, וזה מה שנעשה.

<מיכאל ביטון: עד היום היינו בני ברית של הכללית, אבל יכול להיות שזה לא עובד, יכול להיות שאתם רואים אותנו בכיס שלכם.

<מיכאל ביטון: אזרחי הנגב בכיס של הכללית והם לא רעבים.

<מיכאל ביטון: אני אומר לך: קם פה דור של ראשי ערים, ראשי ארגונים, חברה אזרחית, מועצת הנגב, הרייטינג של הדיון הזה זה בגלל שהתעוררנו.

מכלוף מיקי זוהר: יש גם כמה חברי כנסת.

<מיכאל ביטון: אני מסיים, אדוני.

<מיכאל ביטון: חבר הכנסת, אתה הבאת לבית הזה את המושג "צדק חלוקתי".

<מיכאל ביטון: אתה ליכוד - -

יהודה גליק: אתה הבאת את זה.

<מיכאל ביטון: - - אתה הבאת צדק חלוקתי.

<מיכאל ביטון: אתה היית שותף להביא את זה.

<מיכאל ביטון: הוא הביא את המילה הזאת לכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: - - - שקשורים למפלגת העבודה.

<מיכאל ביטון: אדוני היושב-ראש, אתה יודע שכאשר יש קונצנזוס תתחיל לדאוג.

<מיכאל ביטון: ימין ושמאל, כולם בעד בריאות לנגב ותקציב דו-שנתי, והבריאות בנגב בוששה לבוא.

<מיכאל ביטון: לסיום, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לבקש מהשר, אני מבקש ממך לעשות את זה - - -

יעקב ליצמן: לדפוק.

<מיכאל ביטון: אתה יודע לעשות את זה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה את הפטיש, אדוני ראש העיר?

<מיכאל ביטון: ממך, היושב-ראש, קח את המקרה הכול-כך בהיר הזה – כשאומרת לך הכללית שיש פערים, הממשלה מודה שיש פערים, וכולם אומרים שזה מדיד – קח את זה כ-case study להטריד את המדינה, עד שנביא 120, כהתחלה 120 מיטות, אחרי זה נצמצם את תמותת התינוקות, נכסה את הפגים שלנו במיגון ונתחיל לתת רופאים מומחים זמינים ויש עוד הרבה עבודה.

<מיכאל ביטון: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני על הדברים הלוחמניים משהו, אבל הצודקים.

מכלוף מיקי זוהר: התמונה לאט-לאט מתבהרת ככל שהדיון מתקדם והחששות גוברים, ולכן אנחנו רוצים לדעת אם יש דרך לפתור את זה באופן מוסכם או באופן קצת יותר כוחני שהוא חקיקה.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מקווים שלא נגיע לשלב הזאת.

<מיה אקרמן: אני רוצה שתשמעו אותי.

מכלוף מיקי זוהר: עוד דקה, גברת.

יאיר לוי: תמשיך עם הרשויות.

<מיה אקרמן: אני יושבת פה ובוכה.

<מיה אקרמן: כבוד השר, אני מצטערת - - -

<קריאה: תקשיבו לחולים, הבאנו חולים.

<מיה אקרמן: הגעתי מעוטף עזה, אני גרה באור הנר.

<מיה אקרמן: אימא שלי בת 60 בסך הכול.

<מיה אקרמן: היא בת 60, היא עוד צעירה, מאושפזת כרגע בסורוקה לאחר שהגיעה עם דום נשימתי לשם ממוסד סיעודי שיקומי "נווה שבא".

<מיה אקרמן: אני רוצה להגיד לכם שאין בדרום מספיק מוסדות שיקומיים לאנשים עם צרכים כמו אימא שלי.

<מיה אקרמן: היא עומדת למות, אבל אף אחד לא רואה אותה ואף אחד לא עוזר לה, ואף אחד לא סופר אותי, האזרח הקטן, שהצבעתי לכם כדי שתייצגו אותי.

<מיה אקרמן: וראש עיריית באר-שבע עומד ואומר פה שמדובר על חיי אדם, וזאת אימא שלי.

<מיה אקרמן: אימא שלי שוכבת ללא סיוע, מאחר שאין מוסדות סיעודיים באזור הדרום, כולם בתפוסה מלאה.

<מיה אקרמן: שולחים אותי לרעננה, לפתח תקווה, אני לא יכולה לסעוד אותה שם ולבוא לראות אותה.

<מיה אקרמן: מדינת ישראל שוללת ממני את האפשרות לכבד את אבי ואת אמי, היא שוללת ממני את האפשרות לעזור לה בגלל שאין מוסדות ראויים באזור הדרום.

<מיה אקרמן: אני חייבת להגיד לכם, אני לא הבן-אדם היחיד, תיכנסו למוסד הזה, תראו מה מתחולל שם, סדום ועמורה, יחשכו עיניכם, תראו את התגובות בפייסבוק של מה קורה במקום הזה.

<מיה אקרמן: ראש עיריית באר-שבע, אני מתחננת אליך, תיכנס לשם, משרד הבריאות, תיכנסו לשם, קופת חולים כללית, תיכנסו לשם ותקימו מקומות אחרים, אנשים מתים שם.

<מיה אקרמן: אני לא מדברת על כסף או על מלחמות גדולות כאלה שאתם מנהלים, אני מדברת על חיי אדם.

<מיה אקרמן: זאת אימא שלי, 25 שנה היא היתה אחות מוסמכת בבית החולים תל השומר, 25 שנה היא נתנה למען האחר, היום היא שוכבת במיטה בבית חולים סורוקה ונתמכת על-ידי המחלקה שאומר לזכותה שהם הצילו אותה, החזירו לי אותה לחיים, אבל מה יהיה ההמשך?

<מיה אקרמן: לאן היא תלך?

<מיה אקרמן: אין מקומות שמוכנים לקלוט אותה, או שהם בתפוסה מלאה או שהם רואים את הרקורד הרפואי המפואר של האישה שהיא בת 60 ומסרבים לקבל אותה.

מכלוף מיקי זוהר: טוב - - -

<מיה אקרמן: שנייה, כבוד השר.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא שר, אני חבר כנסת.

<מיה אקרמן: סלח לי.

<מיה אקרמן: אני צועקת מעל תשעה חודשים ואין מי שיקשיב לי, שלא לדבר על המחיר האישי שאני משלמת.

<מיה אקרמן: אני רוצה שתתעוררו פה ושתבינו שמדובר בחיי אדם.

<מיה אקרמן: חיי אדם הם לא סתם.

<מיה אקרמן: תיכנסו, תעשו, ותעשו את זה כמה שיותר מהר.

מכלוף מיקי זוהר: גברתי, תקשיבי, ראשית באופן אישי נשמח לבדוק את הנושא, לנסות לבדוק מה אפשר לסייע, פעם ראשונה.

מכלוף מיקי זוהר: פעם שנייה, מה שאת אומרת זו אמירה שמאפיינת בעיה שהיא רוחבית לכלל אזרחי הנגב וכמובן לאזרחי הגליל, ועל כן אנחנו מנסים פה, באמצעות הדיונים הללו, לתקן את העוול הזה.

מכלוף מיקי זוהר: העוול שאת אומרת הוא עוול לא מוצדק, אני מתחבר לדברים, שירותי הבריאות באזור הדרום ובאזור הצפון פחותים בצורה משמעותית מאזור המרכז, והעוול הזה והקיפוח הזה גם מביא לתמותה יותר מהירה באזור הדרום והצפון.

<מיה אקרמן: אני לא רוצה שהיא תמות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים אתך, ואנחנו מאחלים לאמך היקרה בריאות איתנה, ואין ספק שאנחנו נמשיך לבצע מאבקים הכי קשים והכי כוחניים שניתן, כדי לשנות את העוול הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לך על הדברים ובריאות לאימא שלך.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי האתנחתא הזאת, שהיא לא היתה פשוטה, והגברת באמת כואבת את הכאב האישי שלה - -

יאיר לוי: זו לא היתה אתנחתא, זו היתה המנה העיקרית.

מכלוף מיקי זוהר: - - אבל זה משקף את המציאות העגומה שיש לנו באזור הדרום.

מכלוף מיקי זוהר: הדיון הזה בסופו של דבר חייב להביא תוצאות, ולכן אני מקווה שכל מי שיושב כאן היום יתייחס לדברים ברצינות, כי אחרת נצטרך לעלות הילוך.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: ב-2008 אמר פקיד באוצר: אם נמגן את עוטף עזה, זה לא כלכלי.

חיים ילין: למה למגן אותה?

חיים ילין: זה כסף שלא מכניס כסף בחזרה, זה לא שווה כלום.

חיים ילין: אני שומע אותך, רוביק, את האמירה הזאת שנערים מאוד חכמים אומרים לנו, אז אולי אין לנו תואר, אבל יש לנו לב ויש לנו ניסיון להבין מה צריך.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, הבעיה שבכל פעם שיש ביקורת זה תלוי מי נמצא בקואליציה, מי נמצא באופוזיציה, לפי זה התשובות והתלונות.

חיים ילין: אני אגיד שני דברים: לאורך כל השנים מדינת ישראל, לא רק לא הממשלה הזאת, גם לא הקודמת, וגם לא הקודמת לקודמת – המדינה הזאת לא מנוהלת.

חיים ילין: היא פשוט מדינה ששומרת על הכיסא.

חיים ילין: זה המהות.

חיים ילין: למרות מה שיגידו לכם, ואני אומר לכם את זה, המהות זה לא לשרת את העם, כי כשלוי אשכול שם את הצינור בנגב, הביא מים לבאר-שבע וליישובים, הוא לא שאל כמה כסף זה עולה, כי היתה ציונות.

חיים ילין: עכשיו יש בנגב פריחה.

חיים ילין: אתם רואים את ראשי הערים, הפריחה הזאת בזכותם, כי הם נלחמים.

חיים ילין: מה לעשות שבמדינת ישראל לאורך השנים חשבו שתמיד צריך לדאוג לדיור לצעירים, והם לא מבינים, מה לעשות שאין מי שיעצור את השעון, כך היינו אומרים פעם, ובסוף האנשים האלה צריכים גם טיפול.

חיים ילין: כמו שמכללת ספיר זה הלב של שער הנגב ושל האזור הזה, סורוקה זה הלב של הנגב, של כל הדרום.

חיים ילין: סלח לי, אנחנו יכולים לדבר פה עד מחר.

חיים ילין: מי שלא גר שם, לא מבין מה שאנחנו אומרים.

חיים ילין: פשוט לא מבין.

חיים ילין: ומי שמנהל גם את הקופות, ומי שמנהל את כל נושא הבריאות, שהוא נמצא במקומות שהם לא פריפריאליים, לא יכול להבין מה שאנחנו אומרים, הם לא יכולים.

חיים ילין: זה משהו פנימי עמוק שאף אחד לא יכול להבין, שלא צריך אמבולנס 500 מטר בשביל להגיע לבית חולים, צריך לנסוע שעה בשביל להגיע לבית חולים ולהתפלל שבשעה הזאת יקרה נס ולא יביאו אותך לקבר משם.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני מודיע לך חגיגית, זה אחד הדיונים ההזויים ביותר שהייתי בהם בכנסת מאז שאני פה, כי כל השלטון המקומי יודע שכאשר יש בינוי, יש תב"ר, אוי ואבוי אם הוא לוקח כסף שוטף לבינוי.

חיים ילין: אוי ואבוי, הוא מחר לא נמצא בעיר.

חיים ילין: ישר זה פלילי.

חיים ילין: למה כשמעבירים כסף לא מעבירים כסף צבוע לבינוי?

חיים ילין: אני לא מדבר אם זה מיטות או - - -

מכלוף מיקי זוהר: בגלל זה שקלנו את הרעיון של חקיקה.

חיים ילין: לא.

חיים ילין: זה נוהל שהשר יכתוב, לא צריך חקיקה על כל דבר.

חיים ילין: תקנה שבאה ואומרת שיש סעיף בינוי, מגיע לבינוי, נקודה.

חיים ילין: אתם לא יכולים לעשות שום דבר אחר.

חיים ילין: אל תסגור לי גירעון עם זה.

חיים ילין: אסור לך.

חיים ילין: ואז יהיו שני תקציבים: תקציב שוטף ותקציב בינוי.

חיים ילין: וכל תב"ר, כל בינוי, יעמוד לדין, וכל תקציב שוטף יעמוד לדין, אבל בצורות אחרות לגמרי.

חיים ילין: תעשה את זה ותראה איך יהיו 98 מיטות.

חיים ילין: זה נקרא לנהל, זה לא נקרא פוליטיקה.

חיים ילין: בסוף, תסלחו לי, כמו שקסאם לא מבדיל בין ימין לשמאל, גם בית החולים סורוקה, לא מבדיל בין ערבים לבין בדואים, לא בין ימין לבין שמאל, זה בית חולים ולב פועם.

חיים ילין: אם הלב נופל, אין דרום.

חיים ילין: תבינו את זה.

חיים ילין: אני לא מכיר אדם שחי בלי לב, גם אנחנו לא מסוגלים לחיות בלי הלב הזה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה על עבודתך האופוזיציונית המצוינת.

<מיכל ברמי: תן למישהו מהפורום.

מכלוף מיקי זוהר: איזה פורום?

מכלוף מיקי זוהר: תזכירי לי את שמך?

<מיכל ברמי: אני מפורום רפואה דרום, אזרחים, אנחנו מקבלים עשרות מכתבים.

מכלוף מיקי זוהר: את רשומה, מיכל, אני אתן לך לדבר עוד מעט.

<מיכל ברמי: ממש קצר.

<עטא אבו מדיעם: אני בא מהעיר רהט, אני ממונה על תיק הבריאות, זו העיר השנייה בגודלה בנגב.

<עטא אבו מדיעם: אני מתחבר להרבה דברים שנאמרו כאן.

<עטא אבו מדיעם: סורוקה זה הבית של כולנו, סורוקה זה גם המעסיק הכי גדול למגזר.

<עטא אבו מדיעם: כולנו באנו כאן כדי להגיד שאי-אפשר לא לחזק את סורוקה, כולנו איבדנו שם את היקרים לנו, כולנו קיבלנו רפואה ליקרים לנו, אבל אי-אפשר לבוא ולהתכחש למצב הבריאות במגזר הבדואי, אבל במיוחד לעיר שלי, רהט.

<עטא אבו מדיעם: אני אתן לכם כמה נקודות.

<עטא אבו מדיעם: כ-18,000 ילדים מגיעים לסורוקה, מקבלים טיפול אחרי תאונות.

<עטא אבו מדיעם: אתה יודע כמה כואב המספר הזה?

<עטא אבו מדיעם: מתוכם 8,000 ילדים בדואים.

<עטא אבו מדיעם: לאחרונה, השר ליצמן והיושב-ראש, ביקשנו בעיר רהט, שיש בה כ-70,000 תושבים, שתאשרו לנו מיון קדמי.

<עטא אבו מדיעם: מדוע לעיר כמו רהט, שהיא 70,000 תושבים עם הפריפריה שלה, אין לה מיון קדמי?

<עטא אבו מדיעם: היתה החלטה בשנה שעברה, אחר-כך ההחלטה תוקנה, ואנחנו נשענים על מרכזי לילה של חדר וחצי.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות בודק בחודשיים האחרונים את האפשרות לשנות את התקצוב בחדרי מיון קדמיים.

יעקב ליצמן: היתה בעיה בחסר תקצוב.

יעקב ליצמן: התוכנית היא הרי שליש עלינו, שליש על היישוב ושליש על המפעיל, ואנחנו בודקים לשנות את זה ולהרחיב את זה לעוד מקומות, ולכן זה מתעכב קצת.

יעקב ליצמן: ב', היו יישובים, ואני לא רוצה לפרט כרגע, שלא קיימו מה שהבטיחו בהסכם.

יעקב ליצמן: אם צריך מ-19:00 בערב עד 07:00 בבוקר לעשות טיפולים, הם לא עשו את זה, לכן הפסקנו.

יעקב ליצמן: אני לא רוצה לפרט מי ומה, לכן אל תכניסו אותי לנושא הזה.

<עטא אבו מדיעם: אני כרגע בעיר רהט מבקש שהוועדה הזאת במסקנות שלה, ואנחנו לא באים לכופף את השר, אבל נשמיע לשר שהמצוקה צועקת לשמים.

<עטא אבו מדיעם: מתוך 8,000 הילדים, רק ילדים חוץ מאנשים אחרים, שני שלישים מהם מרהט.

<עטא אבו מדיעם: זה מספר גדול וענק.

מכלוף מיקי זוהר: מה המרחק שלך מבית החולים?

<עטא אבו מדיעם: המרחק שלנו הוא משהו כמו 20 דקות.

<עטא אבו מדיעם: אמבולנס אחד של 18,000 – 1,800 קריאות בשנה.

<עטא אבו מדיעם: מן הדין שנקבל מיון קדמי.

<עטא אבו מדיעם: אנחנו כרשות מוכנים לקבל את השליש ושהקופות יממנו שליש, אבל משרד הבריאות שיתמוך בנו.

<עטא אבו מדיעם: וגם בתוכנית הכלכלית, אדוני השר ליצמן, תוכנית החומש הכלכלית למגזר שמתגבשת, החלטת הממשלה למגזר, אין בה סעיף בריאות בכלל, על אחת כמה וכמה אין שיכון בכלל.

<עטא אבו מדיעם: הייתי רוצה שאתה בשולחן הממשלה תחייב שיהיה שם סעיף לבריאות, שיוקצה שם, מתוך 2.5 מיליארד שקל, שחלק יהיה לבריאות.

יאיר לוי: הם יקבלו את להבים למיון הקדמי?

<עטא אבו מדיעם: השותף שלנו כאן.

<עטא אבו מדיעם: היושב-ראש, תראה כמה אנחנו ברהט והשכנים להבים ובני שמעון מחוברים באזור תעסוקה משותף.

חיים ילין: שם תקים אותו.

<עטא אבו מדיעם: שנייה, אדוני.

<עטא אבו מדיעם: יש החלטה ישנה להקמת בית חולים שני סטטוטורי, מאושר.

<עטא אבו מדיעם: נכון, אדוני השכן?

<עטא אבו מדיעם: אנחנו שלוש הרשויות ביקשנו: תנו לנו שם בית חולים שני, שיהיה בנגב, משום מה ההחלטה התגלגלה לבאר-שבע.

<עטא אבו מדיעם: אנחנו לא מקפלים את הדגל כרגע, אבל נמשיך להיאבק שבשנים הבאות יהיה.

<עטא אבו מדיעם: כרגע המענה הוא לכולם.

<עטא אבו מדיעם: בשנת 2013 האבטלה היתה 33% ברהט, עכשיו קיבלתי עדכון ב-sms מנציג שירות התעסוקה – 15%.

<עטא אבו מדיעם: למה 15%?

<עטא אבו מדיעם: כי נפתחו הרבה מקומות תעסוקה באזור התעסוקה הערבי-יהודי המשותף, ולכן כשחשבנו אסטרטגית כן לפתוח בית חולים או לאשר שיהיה שם בית חולים שני בנגב זה לטובת הכלל.

<עטא אבו מדיעם: אני חושב שמשרד הבריאות צריך לחשוב על זה.

<עטא אבו מדיעם: אני אומר פה מילה על הכללית.

<עטא אבו מדיעם: הרי כולם יכולים לפתוח פה על הכללית, רק אני לא, כי אני היחיד שעובד מולם שנים.

<עטא אבו מדיעם: רבותי, אני אגיד לכם למה, לפני כמה שנים הם היחידים שהיו נותנים לנו שירות, התחרות לא היתה קיימת.

<עטא אבו מדיעם: ולכן עם כל מה שחסר לתקן, וצריך לתקן, אנחנו עובדים אתם בשיתוף פעולה מלא.

<עטא אבו מדיעם: אני מאוד מודה לך על הדיון.

<עטא אבו מדיעם: יישר כוח.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: נתונים שהובאו לי על-ידי קופת חולם כללית, אבל אך ורק לשנים 2015-2014.

מכלוף מיקי זוהר: בשנת 2014, מתוך 246 מיליון, הושקעו בבית החולים סורוקה 92 מיליון, שזה משהו כמו 40%, אבל בשנת 2015 חל שיפור, מתוך 133 מיליון הושקעו בבית החולים סורוקה 99 מיליון, זה אומר כמעט 80%.

אלי כהן: ה-133 מיליון זה לכל הארץ.

אלי כהן: זאת אומרת פי שניים.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהפריפריה הצפונית שילמה את המחיר של הפריפריה הדרומית.

אורלי לוי אבקסיס: וואלה, איזה סידור יש לכם פה...

מכלוף מיקי זוהר: יש נתון חשוב שבמשרד הבריאות תיכף יביאו, שב-2016 כפי הנראה היתה השקעה שאנחנו לא יודעים מהי, אנחנו רוצים גם לדעת מה קרה גם ב-2016 - -

אלי כהן: לא נסגרו המספרים של 2016.

מכלוף מיקי זוהר: - - חשוב לדעת, כי ב-2016 הבנתי שמרבית ההשקעה הלכה דווקא לבית החולים העמק, שזה גם מבורך, כי בית החולים העמק זה גם בית חולים בצפון וזה בית חולים בפריפריה, אבל עדיין אנחנו רוצים את ההשקעה למקד בסורוקה.

חיים ילין: כמה הלך לבינוי?

מכלוף מיקי זוהר: אלה נתונים של בינוי, נכון?

אלי כהן: רק בינוי, רק פיתוח.

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת טלב אבו עראר, בבקשה.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: חבר הכנסת טלב אבו עראר.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע לו בבקשה.

טלב אבו עראר: תודה מכובדי היושב-ראש, כבוד שר הבריאות.

טלב אבו עראר: מה התועלת שנדבר ואף אחד לא מקשיב?

יעקב ליצמן: אני מקשיב.

טלב אבו עראר: אם אתה מקשיב, זה טוב מאוד.

טלב אבו עראר: אני אתחיל בנושא שעלה כאן, שציינה הגברת שבכתה כאן, מבית החולים הסיעודי שנקרא "נווה שבא", קרוב לסורוקה.

טלב אבו עראר: חברים, מי שנכנס לשם לא יוצא חי.

טלב אבו עראר: אימא שלי מתה שם.

טלב אבו עראר: זה בית החולים הסיעודי הגרוע ביותר בארץ.

טלב אבו עראר: מיקי זוהר, תקשיב.

טלב אבו עראר: אם אתה לא מקשיב, אני אפסיק.

מכלוף מיקי זוהר: מקשיב.

מכלוף מיקי זוהר: מקשיב.

טלב אבו עראר: אני חושב מכובדי השר שצריך לסגור את בית החולים.

טלב אבו עראר: או שתקים בית חולים סיעודי שייתן שירות ראוי או שתסגור את בית החולים הסיעודי שנקרא "נווה שבא".

טלב אבו עראר: פערים בין ערבים ליהודים הבנו, אבל פערים בשירותי הבריאות בין הדרום לפריפריה אני עדיין לא מבין.

טלב אבו עראר: למה?

טלב אבו עראר: אנחנו מאמינים ויודעים ששר הבריאות אמון על שלומם, על בריאותם, של כל אזרחי ישראל, ערבים ויהודים.

טלב אבו עראר: הנתונים ששמענו כאן הם נתונים חמורים, מדאיגים ביותר.

טלב אבו עראר: האם באמת להעדיף את הכסף על חיי אדם?

טלב אבו עראר: אני לא חושב שזאת הדרך שלך או האמונה שלך.

טלב אבו עראר: אני יודע שאתה אחד השרים שנאמן לכל אזרחי מדינת ישראל בתחום שלך.

טלב אבו עראר: אני מקווה ומאמין שהישיבה הזאת תישא פרי בתיקון המצב בדרום.

טלב אבו עראר: אני מודה למנהלי סורוקה לדורותיהם, שעושים בכל שנה טקס התרמה לבית החולים, כולנו משתתפים.

<עטא אבו מדיעם: ואנחנו כבדואים באים ומשתתפים.

טלב אבו עראר: כולם משתתפים, ראשי רשויות, קבלנים – כולם.

<עטא אבו מדיעם: ותורמים הרבה.

טלב אבו עראר: אני מקווה שכך יהיה גם השנה.

טלב אבו עראר: לא חסר למדינת ישראל כסף.

יעקב ליצמן: לא חסר כסף?

טלב אבו עראר: לזה לא חסר כסף.

טלב אבו עראר: לא חסר.

יעקב ליצמן: אני במקצוע ומחפש כסף.

טלב אבו עראר: מכובדי השר, מיום שהתקציב עובר עד עוד שנתיים, כל יום יש תוספת.

טלב אבו עראר: למה מוסיפים?

יעקב ליצמן: כל יומיים יש - - -

טלב אבו עראר: מוסיפים כדי לשמור על קואליציה איתנה.

טלב אבו עראר: האם זה נכון או לא? אתה מאשר?

<מיכל ברמי: כן.

<מיכל ברמי: שותים ויסקי עם כל המיליונים שקיבלו.

יעקב ליצמן: גברתי, אם את לא תחזרי בך, אני לא אאפשר לך לדבר.

יעקב ליצמן: תחליטי, את רוצה לחזור בך ממה שאמרת?

<מיכל ברמי: סליחה?

מכלוף מיקי זוהר: את רוצה לחזור בך ממה שאמרת?

<מיכל ברמי: על מה?

מכלוף מיקי זוהר: שאנחנו פה שותים ויסקי לכבוד - - -

<מיכל ברמי: - - -

מכלוף מיקי זוהר: את רוצה לחזור בך או לא?

<מיכל ברמי: אני חוזרת מהדברים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

טלב אבו עראר: מה שנקרא "פיתוח הנגב", איך אפשר - - -

מכלוף מיקי זוהר: קצת כבוד לחברי כנסת, אנחנו פה באים לעבוד.

מכלוף מיקי זוהר: תאמיני לי שיש הרבה שיכלו עכשיו לא להיות פה ולהרוויח הרבה מאוד כסף במקומות אחרים, והם עדיין כאן.

טלב אבו עראר: מכובדי יושב-ראש הוועדה, באמת אתה מנהל היום ישיבה ודיון חיוני וחשוב.

טלב אבו עראר: איך אפשר לדאוג לפיתוח הנגב כששירותי הבריאות לא מפותחים?

טלב אבו עראר: קודם כול צריך לדאוג לביטוח הבריאות בנגב.

טלב אבו עראר: בביטוח הבריאות בנגב, אפשר לפזר את הלחץ, להקים בית חולים, כמו שציין ממלא-מקום ראש עיריית רהוט, בצומת שם, להבים-רהט.

טלב אבו עראר: באמת אפשר להקים שם בית חולים.

טלב אבו עראר: יש בבאר-שבע 220,000 נפשות, בתוך העיר, במגזר הבדואי יש כמעט 300,000, ברהט – 60,000 - - - יותר מ-200,000, ולכן אפשר להקים שם בית חולים בעידן שלך, בתקופה שלך, שזה יהיה לזכותך שבנגב חלה התקדמות, חל פיתוח, חל שיפור בשירותי הבריאות.

טלב אבו עראר: אי-אפשר לתת לשיעור התמותה לעלות ושאנחנו ככה נשתוק.

טלב אבו עראר: אי-אפשר.

טלב אבו עראר: אי-אפשר שיהיו חולים בלי מיטות.

טלב אבו עראר: אי-אפשר.

טלב אבו עראר: זה לא נשמע טוב.

טלב אבו עראר: נכון, מבחינת מבנה בית החולים סורוקה לעומת ניו-יורק, ארצות-הברית, אין כמוהו.

טלב אבו עראר: מבחינת מבנה, נכון, אבל זה לא מספיק, הוא לא מספיק בטוח.

טלב אבו עראר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, זה הפך להיות שיח של תושבי הפריפריה, ואני רואה מחובתי לומר כמה דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני השר, אנחנו פה נמצאים בדיון שאני בטוחה שהוא נוגע ללבך, כי מהכנסת השמונה-עשרה אנחנו משתפים פעולה בצמצום הפערים בפריפריה.

אורלי לוי אבקסיס: היית אז סגן שר הבריאות, שר הבריאות בפועל, והדברים נשארו כפי שהם.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להעלות פה נקודות, אדוני היושב-ראש, חבר הכנסת מיקי מכלוף זוהר.

אורלי לוי אבקסיס: על חלק מהנקודות אני מסתכלת ונדמה לי שאני נמצאת בסדרת טלוויזיה לא מובנת.

אורלי לוי אבקסיס: מי אחראי על מצב הבריאות במדינת ישראל?

אורלי לוי אבקסיס: מי קובע את המדיניות?

אורלי לוי אבקסיס: מי מתקצב את המדיניות?

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו משרד אוצר ויש לנו משרד בריאות ויש לנו קואליציה ויש לנו קבלני משנה, קבלני המשנה אלה קופות החולים.

אורלי לוי אבקסיס: מי שמכתיב את המדיניות זו המדינה, זה שר הבריאות בכבודו ובעצמו ביחד עם שותפיו הקואליציוניים.

אורלי לוי אבקסיס: המדיניות צריכה להיות צמצום פערים, ואם המדינה לא מסוגלת לעשות את זה, והיא מעבירה את זה לקבלני משנה, זה מה שקורה.

אורלי לוי אבקסיס: היא צריכה לפקח, היא הרגולטור, כשקבלני המשנה עושים ומקיימים את המדיניות שלה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם היא לא מקציבה מספיק כסף כדי לקיים את המדיניות שלה, זאת אומרת שיש פה מכרז הפסד.

אורלי לוי אבקסיס: וכשהמדינה מחליטה לקיים מדיניות של צמצום פערים, היא צריכה לפעול באופן דיפרנציאלי.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה היום בוויכוח האם קופת חולים כללית לקחה את הכסף לסורוקה או לקחה את הכסף לבית החולים העמק, כולנו הפסדנו, כי התושבים בפריפריה, זה לא משנה אם זה בדרום או אם זה בצפון, הם מאבדים את הילדים שלהם יותר מאשר במרכז, משלמים בתוחלת חיים קצרה, משלמים בימי אשפוז.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבו למה שאמרה פה אותה אישה, המדינה מנעה ממנה כיבוד הורים, כי היא נזרקת למרכז, כי אין מקומות סיעודיים בדרום, שולחים אותה לרעננה.

אורלי לוי אבקסיס: זה נשמע לכם הגיוני?

אורלי לוי אבקסיס: כששולחים אותה למקומות כל-כך רחוקים, זאת אומרת שהם נאלצים להפסיד ימי עבודה, כלכלת המשפחה משלמת, אותם ילדים קטנים שנשארו בבית שלא רואים את האימא ואת האבא וצריכים להסתפק במועט כי ההורים לא סיימו את ימי העבודה שלהם בחודש ונגמרו להם ימי החופשה, והם משלמים מכיסם על מה שהמדינה היתה צריכה לשלם, על בריאות שווה ושוויונית.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שאנחנו כהורים, אנחנו, אני, מיכאל, אתה, צריכים לדעת שבהחלטה שלנו לגור בפריפריה אנחנו פוגעים בבריאות של הילדים שלנו.

אורלי לוי אבקסיס: שמענו פה את ראש העיר של באר-שבע שאומר: אנחנו אמורים לקלוט עשרות אלפים, אבל אין לנו תוכנית עבודה, כי יש תוכנית עבודה לטווח הקצר ויש תוכנית עבודה לטווח הארוך.

אורלי לוי אבקסיס: את סורוקה צריך לחזק, אבל לסורוקה צריך להקים גם מתחרה.

אורלי לוי אבקסיס: ואתם, הימין הליברלי, אמורים לקיים מדיניות שאמורה היתה להביא לצדק חברתי.

אורלי לוי אבקסיס: צדק חלוקתי, צדק חברתי, צמצום פערים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם שכחתם שהליכוד נפל על אותה חולה במסדרון.

אורלי לוי אבקסיס: היתה מערכת בחירות שלמה, שמי שעמד בראש אותו מחנה שהפיל את הליכוד היה בכלל ביטחוני.

אורלי לוי אבקסיס: על מה הוא דיבר?

אורלי לוי אבקסיס: על אותה זקנה במסדרון בבית החולים.

אורלי לוי אבקסיס: זה היה קמפיין של מערכת בריאות.

אורלי לוי אבקסיס: על כך הליכוד הגיע ל-11 עם הסכם עודפים ל-12 מנדטים.

אורלי לוי אבקסיס: אתם תשלמו את המחיר אם תשכחו את אותם תושבים.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה משם, אני שומעת את הקולות, אני רואה את המראות, ואם אני צריכה לחכות עם הילד שלי - - -

מכלוף מיקי זוהר: מה שאת אומרת - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה שאני אומרת זה דבר נורא פשוט, אל תנסה לקחת את זה למקום פוליטי.

מכלוף מיקי זוהר: את אומרת שאני מציל את הליכוד עם הוועדה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: יש פה חובה שמחמירה עם הקואליציה, שמחזיקה באותם אחוזי הצבעה גבוהים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: יש לכם גם חובה סקטוריאלית וגם חובה של אחריות לאומית.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: המסר ברור וצודק.

אורלי לוי אבקסיס: צריך תוכנית חומש.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להביא תוכנית שתהיה מדידה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם הקופות, קבלן המשנה, לא עושות את זה טוב, לרגולטור, משרד הבריאות, צריך להיות כלי משמעותי איך הוא עושה את זה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו לגבי ההצעה שלך על החוק.

אורלי לוי אבקסיס: מילה אחרונה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתה מצפה שהיא תעבור, הראשון שיעמוד על הרגלים האחוריות כדי לא לאשר את מה שאתה רצית, שהכסף יהיה צבוע על-ידי משרד הבריאות ופחות שיקול דעת לקופות – זה לא יקרה, אני אגיד לך למה, כי אז המשרד ייאלץ, הוא ביחד עם האוצר, להסתכל לגירעון בעיניים ולהביא תקציבים שיפתרו את הבעיה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: נוח לו להפיל את זה על הקופות ושהקופות יעשו בפנים – איך הבת שלי אומרת?

אורלי לוי אבקסיס: מערבבים אותנו בגיל ההתבגרות.

אורלי לוי אבקסיס: שיעשו בפנים איזה תעדוף שאף אחד לא רואה, לא שומע, לא יודע.

אורלי לוי אבקסיס: אני נתתי את הכסף - - -

מכלוף מיקי זוהר: הבשילה העת גם לתת פתרונות - -

אורלי לוי אבקסיס: ואז מצביעים על הקופות, אלו שעושות את העבודה.

מכלוף מיקי זוהר: - - גם לנושאים הכלכליים במשרד הבריאות איפה שהם קיימים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: הנושא הזה חייב להיות ויש פה אחראית, וזאת הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה על המסרים החשובים.

מכלוף מיקי זוהר: מה שאת אומרת, את יודעת שב-99% מהמקרים אנחנו מסכימים, אנחנו באים על אותה אג'נדה.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לבצע.

אורלי לוי אבקסיס: נשאר רק לבצע.

מכלוף מיקי זוהר: בשביל זה יש הוועדה הזאת.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה הזאת הגיעה לאוויר העולם רק כדי לעשות את השינוי האמיתי שהתחלנו במסגרת שדולה, שאני, את וחבר הכנסת יוסי יונה, הקמנו אותה ביחד.

אורלי לוי אבקסיס: רק בואו נספר לחברים פה שהקואליציה והאופוזיציה לא ראו לנכון לשים אותי כחברה מן המניין, אבל אני משתדלת להגיע לוועדות.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה לדייק, הקואליציה אומנם לא, אבל יושב-ראש הוועדה חשב שכן, וגם ביקש מהקואליציה לצרף אותך לוועדה, אבל אילוצים קואליציוניים מגה פוליטיים גרמו לכך שלא תהיי חברה - -

אורלי לוי אבקסיס: אולי מישהו מנסה להשתיק את הקולות האלה שלי מהפריפריה האמיתית, ואת זה צריך לשנות.

מכלוף מיקי זוהר: - - אבל את עדיין כמובן מגיעה לדיונים, אומרת ומקבלת את יומך, והכול בסדר.

מכלוף מיקי זוהר: ראש מועצת להבים, לאחר מכן מנכ"ל קופת החולים ודב חנין.

יאיר לוי: אני מודה לך, אדוני היושב-ראש.

יאיר לוי: קודם כול, תודה על המפגש הזה.

יאיר לוי: אני רק רוצה להזכיר, רק לפני מספר חודשים ישבנו באותו חדר, חבר הכנסת מאיר כהן, שהוא דימונאי, הוביל פה דיון, השר גם נכח בדיון הזה, אך לפני מספר חודשים, ואנחנו שוב באים ומתכנסים במקום הזה.

יאיר לוי: אני מאוד מקווה שהפעם - - -

יעקב ליצמן: יש הרבה שינויים מאז.

יאיר לוי: כן, גם בדרום יש שינויים.

יאיר לוי: בבאר-שבע בונים 20,000 יחידות, בירוחם בונים – 5,000, בדימונה 15,000 ובלהבים – 1,500, אז צריך כבר ארבעה בתי חולים בנגב, לא עוד אחד.

יאיר לוי: אני לא יודע איפה התכנון.

יעקב ליצמן: התכנון שיהיו גם בריאים.

יאיר לוי: זה נכון.

יאיר לוי: אני תיכף אספר לך גם על עצמי, אדוני השר, קודם כול, אני כועס על חבריי, ואמרתי את זה גם בישיבה הקודמת - - -

מכלוף מיקי זוהר: איזה חברים?

יאיר לוי: ראשי הרשויות.

יאיר לוי: לא יעלה על הדעת שפה יושבים היום בדיון ראש העיר באר-שבע, ראש העיר ירוחם, גם פה מתוקף כהונתו כיושב-ראש מועצת הנגב, וראש מועצת להבים.

יאיר לוי: לא יעלה על הדעת.

דב חנין: רהט מיוצגת.

דב חנין: סגן ראש העיר רהט.

מכלוף מיקי זוהר: סגן ראש העיר רהט פה.

מכלוף מיקי זוהר: רהט היו פה, ירוחם היו פה, אילת היתה פה ובאר-שבע כמובן.

מכלוף מיקי זוהר: חסרים עוד קצת, נכון.

<ישראל אייליג: בסוף החברה קדישא מייצגת את כולנו.

יעקב ליצמן: איזה עיר...

<ישראל אייליג: הבעיה היא רק שחמש שנים יותר מוקדם.

<מיכל ברמי: חמש שנים היא לוקחת אותנו יותר מוקדם מאשר במרכז.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

מכלוף מיקי זוהר: לא להפריע לדובר.

יאיר לוי: אדוני השר, אני בוגר מספר מחלקות בסורוקה, לא מחלקה אחת.

יאיר לוי: זה בית חולים נפלא, בית חולים מצוין, צוות מקצועי, אין דברים כאלה בארץ.

יאיר לוי: זה צוות מקצועי שזה לא רק רופא שמטפל בך, זה רופא ורופאה ואחות ואח שמחבקים אותך, שיודעים לחייך אליך, שנותנים לך את האנטיביוטיקה הכי טובה – כשמדברים לך ומסבירים לך.

יאיר לוי: אין דברים כאלה בבילינסון.

יאיר לוי: אבא שלי נפטר בהלל יפה.

יאיר לוי: הלל יפה זה 50 שנה אחורה מסורוקה וזה בית חולים ממשלתי, באונקולוגיה ובפנימיות ובכירורגית ובאורטופדית, אבל שיקום עשיתי בתל השומר שלושה חודשים וחצי.

יאיר לוי: שלושה חודשים וחצי שיקום בתל השומר.

יאיר לוי: אני צריך להמשיך, אין, סורוקה רק עכשיו, בשנה האחרונה, התחילו להתגלגל באיזה שיקום, כשאני עוד לא יודע מה צפון שם אחרי השיקום הזה בסורוקה.

יאיר לוי: יש שעושים טובה אצל דורון אלמוג בעלה נגב שמקבלים אותך, כשהבריכה משמשת רוב שעות היום למטופלים של עלה נגב.

יאיר לוי: לכן בית החולים סורוקה חייב, עוד לפני שאנחנו מדברים על בית חולים נוסף בתכנון לטווח הארוך, לתת כבר מענה, לא בעוד שנה-שנתיים.

יאיר לוי: כבר לתת מענה.

יאיר לוי: אין בשום מקום בארץ אוכלוסייה בדואית שהיא צרכנית רפואה.

יאיר לוי: אין לה את הפעולה במגזר שלה של מניעה, לצערי אני אומר את זה.

יאיר לוי: אפשר לשאול גם את רבקה כרמי, שלפני עשור או 15 שנה טיפלה באוכלוסייה הבדואית, עשתה שם מחקרים.

יאיר לוי: אין הדבר הזה, אין ההשקעה של מניעה באוכלוסייה הבדואית, אז הם צרכני רפואה, צרכני סורוקה הרבה יותר מאשר אצלי בלהבים.

יאיר לוי: הילדים שלי בלהבים.

מכלוף מיקי זוהר: תודה, אדוני.

יאיר לוי: אני רוצה להשלים משפט.

יאיר לוי: בית חולים נוסף, אדוני השר – חבל שראש העיר באר-שבע איננו פה וחברת הכנסת גרמן איננה פה – יש 253 דונם משוריינים על-פי בקשה של משרד הבריאות בצומת להבים.

<עטא אבו מדיעם: רהט-להבים.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, לא להפריע, אנחנו צריכים כבר לסיים את הדיון.

יאיר לוי: היה צריך לקום שם בית חולים משלים לסורוקה, לא בית חולים נוסף.

יאיר לוי: בית חולים משלים לסורוקה.

יאיר לוי: על זה דובר מההתחלה.

יאיר לוי: בפוליטיקות לוקחים ומקימים בית חולים נוסף בבאר-שבע.

יאיר לוי: היום להגיע מלהבים - - -

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לך חד-משמעית שזו לא החלטה פוליטית.

יעקב ליצמן: אני לא ימין ולא שמאל ולא מרכז, אתה אפילו לא יודע עד לרגע זה מה הדעה המדינית שלי בכלל.

יאיר לוי: אתה לא החלטת.

יאיר לוי: הוועדה החליטה אחרת, גרמן החליטה אחרת.

יאיר לוי: אני אומר לך את זה באחריות, אני הייתי חלק מהדיונים שהיו שם.

יאיר לוי: כשצומת להבים פנוי, להגיע מלהבים לרמזור הראשון של באר-שבע לוקח 15 דקות.

יאיר לוי: מהרמזור הראשון של באר-שבע להגיע לקניון, שזה 8-7 רמזורים לוקח 20 דקות עד חצי שעה.

יאיר לוי: איפה הנגישות?

יאיר לוי: הכול יבוא במסוקים?

יעקב ליצמן: אתה יודע איפה המגרש החדש?

מכלוף מיקי זוהר: תודה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה על המסר.

מכלוף מיקי זוהר: אתה ידיד הנגב, זה ידוע.

מכלוף מיקי זוהר: מגיע מהנגב, פועל למען הנגב, ותודה רבה על המסר.

מכלוף מיקי זוהר: לפני שידבר חבר הכנסת דב חנין, ידבר ד"ר אהוד דודסון, המנהל כמובן של המרכז הרפואי סורוקה.

מכלוף מיקי זוהר: שמעת היום דיון מאוד-מאוד חשוב, ואני יודע שאתה בין הפטיש לסדן.

מכלוף מיקי זוהר: מצד אחד אתה עובד מול הכללית, כאתה צריך מהם את הכלים להצליח, מצד שני, משרד הבריאות שדורש ממך הישגים, ואנחנו הציבור שלא מרפה אף פעם.

מכלוף מיקי זוהר: אני חייב לומר בהזדמנות זו שמהיכרות אישית עם בית החולים, כפי שאמרו גם קודמי, יש התקדמות אדירה בבית החולים בשנים האחרונות, יש הרבה-הרבה דברים טובים שקרו שם, כמובן העבודה עוד רבה לפנינו.

מכלוף מיקי זוהר: נשמח לשמוע מאדוני התייחסות רצינית לדברים וגם לומר את עמדתו ומה הוא חושב שצריך לקרות.

<אהוד דודסון: תודה רבה, קודם כול אני רוצה באופן אישי להודות לך, חבר הכנסת זוהר, על היוזמה, וגם לחברים ממועצת הנגב, למיכאל ביטון וליוהן שיושבים כאן, על ההתגייסות שלהם לנושא הכול-כך חשוב הזה, בסוף אין לאדם דבר יותר חשוב מאשר בריאותו ובריאות משפחתו.

<אהוד דודסון: כמו שחלק מהחברים פה אמרו יש באמת התקדמות מאוד-מאוד גדולה בסורוקה בשנים האחרונות.

<אהוד דודסון: אני אציין ממש בקיצור באמת פתיחה של אותה מחלקת שיקום, פתיחה של מחלקת יולדות נוספת בסורוקה, פתיחה של מחלקה אורטופדית שנייה בסורוקה, טכנולוגיות שנכנסו אלינו, מאיץ קווי לטיפול בחולי סרטן, על המכשיר לצנתור מוח דיברה פה חברת הכנסת, בעוד שבועיים אנחנו מכניסים מעבדה חדשה לצנתורי לב.

<אהוד דודסון: כמובן שכל אחד מהדברים האלה שציינתי, יש לו עלויות ענקיות גם בתשתיות, גם ברכש של טכנולוגיה וגם צריך את כוח-האדם המיומן להפעיל אותו.

<אהוד דודסון: קודם כול, אני רוצה לציין בגאווה מאוד גדולה שיש כוח-אדם מקצועי מעולה היום בסורוקה, כמו שלא היה שנים רבות.

<אהוד דודסון: לפחות לגבי הרופאים, בין השאר אודות לאותן מלגות שניתנו בהסכם הרופאים, כאשר לצערנו ב-2017 נפסקו.

<אהוד דודסון: חשוב לי שגם תשמעו את המשפט הזה.

<אהוד דודסון: מכיוון שב-2017 לא מתוכננות מלגות, אנחנו מאוד חרדים - - -

יעקב ליצמן: זה לא נפסק.

יעקב ליצמן: צריך לציין שהיה הסכם על שלוש שנים והוא הסתיים.

יעקב ליצמן: זה הבדל עצום מהפסקה.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות, אנוכי אישית, וגם שר האוצר דנו על זה לאחרונה ואנחנו מחפשים דרך לחדש את זה בקרוב.

יעקב ליצמן: בעיקר למה שאנחנו רוצים, שיהיו רופאים בכירים יותר, זו המטרה.

<אהוד דודסון: אני חושב שחשוב לנו גם בכירים, אבל גם הצעירים, כי לא יהיו בכירים בעתיד אם לא יתחילו כצעירים.

<אהוד דודסון: בסוף למדנו שבמוסדות הרפואה כוח-האדם הכי טוב הוא זה שגדל בבית, שאתה מגדל אותו על-ידי האנשים המצוינים שקיימים.

<אהוד דודסון: אני חושב שכדאי במיוחד להתייחס לצרכים, הרי בגלל זה אנחנו יושבים פה.

<אהוד דודסון: עם כל ההתפתחות ועם כל ההשקעה האדירה שהיתה – סיפרתי קודם שמרכז הסרטן זה 200 מיליון שקל.

<אהוד דודסון: מחלקת השיקום, מחלקת יולדות, כל דבר כזה זה עשרות מיליוני שקלים – עם כל הדברים האלה, כמו שאתם יודעים הפערים הם עדיין עצומים, הפער בתוחלת חיים.

<אהוד דודסון: החוסר היחסי של רופאים, של אחיות, של מיטות – כל הדברים האלה פה הוזכרו.

<אהוד דודסון: אני רוצה לדבר על הדברים הכי חשובים לנו בהסתכלות של התפקיד של בית החולים הזה, שעוד שנים רבות יהיה בית החולים היחיד בנגב.

<אהוד דודסון: אני מניח שבית החולים הנוסף לא יקום בשנתיים-שלוש הבאות, אבל בתוכנית של שמונה עד עשר השנים הבאות הנגב ממשיך להיות תלוי בבית החולים הזה.

<אהוד דודסון: שניים-שלושה נושאים מאוד מרכזיים מבחינתנו.

<אהוד דודסון: במקום הראשון לפי דעתי זה הגדלת המחלקה לרפואה דחופה, מה שקרוי בז'רגון "חדר המיון" שלנו.

<אהוד דודסון: כבר ב"צוק איתן" ראינו שבעתות מצוקה חדר המיון הזה לא מספיק.

<אהוד דודסון: חדר הטראומה, היכן שבאמת מצילים חיים, היכן שהדקות כל-כך חשובות, היכן שטופלו הפצועים הכי קשים של צה"ל במלחמת "צוק איתן" – המקום הזה צר מדי.

<אהוד דודסון: הכנו תוכניות מאוד מסודרות, אפילו הבאנו תרומה מארצות-הברית לטובת העניין הזה, עדיין הפער בין העלות האמיתית של חדר מיון כזה לבין התרומה שיש בידינו הוא אדיר.

<אהוד דודסון: הזכרתי קודם את הפגייה, עוד פרויקט שיש לו חשיבות אדירה.

<אהוד דודסון: כמעט כל שירות שיש בסורוקה בסוף הוא השירות היחיד שיש לתושבי הנגב.

<אהוד דודסון: יש פגייה אחת לכל הנגב, יש חדר מיון אחד לכל הנגב, פגייה של 100 מיליון שקל.

<אהוד דודסון: נכון אגב לרגע זה עוד אין לה אפילו תרומה.

<אהוד דודסון: חשבנו שתהיה, בינתיים לא הסתייע הדבר.

<אהוד דודסון: 100 מיליון שקל אנחנו מחפשים, וזה חלק מהדיון של החוסרים שיש פה.

<אהוד דודסון: על זה נוסף כל מה שדנו פה על אותן 118 מיטות.

<אהוד דודסון: אני כמנהל בית החולים סורוקה אומר לכם שאני יודע שיש הצהרה של ממשלת ישראל על אישור לבית החולים לפתוח 118 מיטות, זה לא הגיע עם צ'ק, אני לא יודע לבנות בלי כסף.

<אהוד דודסון: אני אומר בהסתכלות שלי כמנהל בית החולים שאני לא יודע לבנות מיטות בלי כסף.

<אהוד דודסון: אגב, משרד הבריאות, למיטב ידיעתי, מעריך עלות של בניית מיטה בכ-מיליון שקל בממוצע.

<אהוד דודסון: ולכן אתם יכולים לעשות מיד את המכפלות ולהבין למה אנחנו מדברים על 118 או 120 מיליון שקל שאנחנו צריכים כדי לעמוד בכל המטלות האלה.

<אהוד דודסון: מה יש ב-118 המיטות האלה?

<אהוד דודסון: יש פתרונות לדברים הכי חיוניים היום.

<אהוד דודסון: יש כאן מיטות לילדים, כולל טיפול נמרץ בילדים, וביקשתי ממנהל טיפול נמרץ ילדים שיהיה פה ויסביר לכם מה המשמעות כשאין מיטה לטיפול נמרץ לילד.

<אהוד דודסון: אנחנו צריכים עוד מיטות בקרדיולוגיה, שיעור המיטות לקרדיולוגיה מאוד-מאוד נמוך בנגב.

יעקב ליצמן: פירטתי בתחילת הדיון.

<אהוד דודסון: אלה דברים מאוד-מאוד משמעותיים.

יעקב ליצמן: מתנצל, יש לי עוד דיון.

מכלוף מיקי זוהר: השר נאלץ לסיים, יש לו עוד דיון.

מכלוף מיקי זוהר: אתה רוצה רק לתת למנהל לסיים?

יעקב ליצמן: אני מחברי הכנסת הבודדים שנשאר עד הסוף.

מכלוף מיקי זוהר: הוא נשאר פה שעתיים שלמות.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש רק לתת למנהל לסיים.

<אהוד דודסון: יש פה מגוון של שירותים רפואיים שאנחנו צריכים לפתח, בגלל שני נושאים עיקריים: פעם אחת זה הפער שקיים.

<אהוד דודסון: ואני חושב שאין חולק שיש פער בהיקף או בהיצע השירותים הרפואיים לתושבי הנגב לעומת מה שקיים במרכז הארץ.

<אהוד דודסון: ופעם שנייה, השמחה, שהנגב גדל, ולנגב מגיעים מחנות צה"ל, גם הגידול הטבעי בנגב הוא מעבר לגידול הרגיל של מדינת ישראל, בגלל זה הכנו את אותה תוכנית שהצגנו גם למשרד הבריאות.

<אהוד דודסון: אנחנו חושבים שבית החולים סורוקה צריך לגדול ב-280 מיטות, וה-118 זו פעימה ראשונה, אבל לפחות שנוכל עם זה לצאת לדרך, ואז נמשיך הלאה.

<אהוד דודסון: צריך להבין שבכל שנה שלא משקיעים את מה שצריך, ברור שהפער ילך ויגדל.

<אהוד דודסון: היום מדובר על זה שפער בתוחלת חיים בין הנגב למרכז הארץ זה 6 עד 8 שנים.

<אהוד דודסון: מישהו רוצה להגיע ל-10 או 12 שנים?

<אהוד דודסון: אם אני לא ממשיך לפתח את בית החולים לפי התוכנית שהכנתי ומשרד הבריאות מכיר אותה, היתה ועדת פרופ' אפק, שסקרה את כל השירותים הנדרשים לנגב, זה ברור לגמרי, אנחנו במסלול הקיים בדרך להרעה בתוחלת החיים של תושבי הנגב.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני.

מכלוף מיקי זוהר: המסר מדאיג אך ברור.

יעקב ליצמן: בעזרת השם בתוך השבועיים הקרובים אני אקח את הנושא של 98 המיטות או 91 מיטות פלוס 20, ואני אחליט או לכאן או לכאן, או שקופת חולים כללית וסורוקה יפתחו את המיטות האלה בבית החולים, ואני אשמח שזה יהיה, ואם אני אראה שזה לא מסתדר והם לא יכולים, יש לי הרבה צרכים אחרים.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה, אדוני השר.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו מתכנסים לסיום.

מכלוף מיקי זוהר: דב חנין, יוהן אטלן, מיכל ברמי ואנחנו מסכמים את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו נעשה דיון המשך, ומי שלא הספיק לדבר ידבר.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבקש לא יותר מדקה לכל דובר, כי אנחנו צריכים לסיים.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, כאחד מיוזמי היום הזה, אני אומר לכם שזה אחד הדיונים החשובים שהשתתפתי בהם.

דב חנין: ד"ר דודסון רשמתי את דבריך, הם מאוד מדאיגים, כל הכבוד על העבודה היפה שאתם עושים, אבל הפערים הם בלתי נסבלים.

דב חנין: הצרכים שלכם – אתם מדברים על המינימום, ואת המינימום הזה צריך לספק.

דב חנין: נאמרו פה דברים מרגשים קודם על בתי החולים הסיעודיים בדרום.

דב חנין: לא רק לסורוקה אנחנו צריכים לתת תשובה אחרת לגמרי, לכל מערכת הבריאות בדרום.

דב חנין: אם אני מזכיר את מערכת הבריאות בדרום, אני אומר לכם שמערכת הבריאות בצפון, גם היא צריכה הרבה שיפור.

דב חנין: יש פער אדיר בין הפריפריה לבין מה שאיננו בפריפריה במדינת ישראל בנושא בריאות, ואת הפער הזה צריך לסגור.

דב חנין: אבל הדבר שצריך לשים לב אליו, וזו הנקודה הכי חשובה, שכל מערכת הבריאות במדינת ישראל – השתתפתי פה היום בהרבה דיונים – נמצאת בדיאטה רצחנית, ואי-אפשר לנהל מערכת בריאות בדיאטה רצחנית.

דב חנין: בתי חולים לא יכולים להמשיך לריב אחד עם השני על הפירורים, כי אנחנו ראויים להרבה יותר מזה, וזו השאלה של סדרי עדיפויות.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אומרים לנו "אין כסף", אז אני רוצה להזכיר לכם מה שאמרתי אתמול במליאת הכנסת.

דב חנין: דוח האוצר לשנת 2016 אומר שיש 25 מיליארד שקלים שאישרנו בכנסת להוציא אותם, והמדינה לא הוציאה אותם, הם נשארו בתקציב המדינה.

דב חנין: יש עודף גבייה של 6.7 מיליארד שקלים.

דב חנין: בכל שנה יש עודף גבייה של מסים שמתקבלים לאוצר המדינה ולא מוצאים להוצאות של שירותים חברתיים.

דב חנין: זו הבעיה האמיתית שאתה אנחנו מתמודדים.

דב חנין: ולכן בשורה האחרונה, אדוני היושב-ראש, מה שצריך לעשות זה לתת יותר כסף למערכת הבריאות בישראל.

דב חנין: אם לא נבין את זה, אנחנו לא נתקדם.

מכלוף מיקי זוהר: אני מסכים.

מכלוף מיקי זוהר: יוהן אטלן, חצי דקה.

<יוהן אטלן: קודם כול, מיקי, תודה רבה על הדיון הזה ושנענית לקיים אותו.

מכלוף מיקי זוהר: בלי ברכות.

מכלוף מיקי זוהר: לעניין.

<יוהן אטלן: זאת הברכה היחידה שאני אומר.

<יוהן אטלן: אני אגיד מה אפשר לעשות מבחינתנו כבר עכשיו, כי אני חושב שזה מה שחשוב.

<יוהן אטלן: היינו בדיונים כאלה וד"ר דודסון יודע שיזמנו כמה כאלה ובכל דיון כזה היינו אתכם, וכל דיון כזה אנחנו מסיימים וממשיכים הלאה - - -

מכלוף מיקי זוהר: אתם רוצים ביצוע.

<יוהן אטלן: אנחנו יודעים מכל מיני שיחות שהיו לנו, גם אתך, ד"ר דודסון, שכבר היום בסורוקה אפשר להציב 50 מיטות חדשות בלי בינוי נוסף.

<יוהן אטלן: אם אפשר לעשות את זה, זה משהו שקופת חולים כללית מחויבת לעשות אותו השנה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה, המסר ברור.

מכלוף מיקי זוהר: מיכל ברמי, בבקשה.

<יוהן אטלן: רגע, מסר שני ואחרון.

<יוהן אטלן: משהו שאפשר לעשות כבר עכשיו – חבל שהשר לא נמצא כאן – כבר עכשיו שיהיה חוזר מנכ"ל שמבקש מהקופות לדווח על חלוקה תקציבית לפי אזורים גיאוגרפיים, כדי שאנחנו התושבים נוכל להחליט למי אנחנו רוצים לפנות.

מכלוף מיקי זוהר: דיברנו על זה.

מכלוף מיקי זוהר: יישר כוח.

מכלוף מיקי זוהר: מיכל.

<מיכל ברמי: אני רוצה לומר שני דברים.

מכלוף מיקי זוהר: אחד, אין לך שני דברים.

<מיכל ברמי: אני עובדת סורוקה וזה הבית שלי.

<מיכל ברמי: ב-2005 היו 1,035 מיטות.

<מיכל ברמי: משרד הבריאות נתן לסורוקה.

<מיכל ברמי: אתם יודעים כמה יש היום?

מכלוף מיקי זוהר: כמה?

<מיכל ברמי: 2,080.

מכלוף מיקי זוהר: תודה.

<מיכל ברמי: רגע.

מכלוף מיקי זוהר: משפט אחרון.

<מיכל ברמי: אני מבקשת מכם לכתוב לפרוטוקול שכל חברי הכנסת שהיו פה, בכל פעם שמגיעים לוועדה - - -

מכלוף מיקי זוהר: תגישי את זה בבקשה לוועדה, אנחנו נגיש את זה לחברי הכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו לא יכולים להקריא את זה.

מכלוף מיקי זוהר: תגישי לוועדה, כל חברי הכנסת יקבלו את זה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מבקשת לסכם את הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מודה לשר הבריאות על שכיבד את הוועדה בנוכחותו ועל ששיתף פעולה עם הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: זה משהו שהולך כבר מתחילת הקיום שלה, ואנחנו מודים לו על כך.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מודה לראשי הרשויות שהשתתפו בדיון וכמובן למנהל בית החולים סורוקה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה רואה חשיבות רבה בזכות הטבעית של כל אזרחי המדינה לשירותי בריאות, ובפרט לתושבי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה מודעת לפערי הבריאות הגדולים בין הפריפריה למרכז, ונמשיך לפעול בנחישות עד להשגת המטרה שהיא פשוטה, אך לא קלה, צמצום הפערים במתן בריאות לתושבי הפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה דורשת ממנכ"ל קופת החולים כללית, מר אלי דפס, לפעול במידית ליישום החלטת הממשלה 20/25, משנת 2014, שקובעת תוספת של 118 מיטות לבית החולים סורוקה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה תעקוב אחר הטיפול בסוגיה.

מכלוף מיקי זוהר: הוועדה סבורה שחקיקה או תקנה לגבי הגדרת משאבים ייעודיים לבתי החולים ולאזורים גיאוגרפיים מרוחקים היא הכרחית ומצריכה שקיפות מלאה בנוגע לחלוקת הכסף בין קופות החולים לבין המימוש בפועל עבור בתי החולים בפריפריה.

מכלוף מיקי זוהר: בכוונתי לפעול באופן מידי או ליזום חקיקה מן הסוג הזה או לפנות אל השר על מנת שיתקן תקנה.

מכלוף מיקי זוהר: יתקיימו דיוני המשך ומעקב בנושא.

מכלוף מיקי זוהר: אני מודה לכל החברים שהשתתפו בוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.