ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 150, 2016-11-14 10:00

אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל.

אברהם נגוסה: אני פותח את הישיבה.

אברהם נגוסה: איתי חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר הוועדה.

אברהם נגוסה: היום נקיים דיון.

אברהם נגוסה: אני מברך גם את המשנה למנכ"לית משרד החינוך, גברת גילה נגר וגם את מנהל האגף של הקליטה במשרד הקליטה, ד"ר ולדימיר שקלאר.

אברהם נגוסה: יש לנו את שני המשרדים הרלבנטיים לדיון שלנו, בעיקר משרד החינוך.

אברהם נגוסה: הדיון היום יתמקד בטיפול במשרד החינוך בתלמידים עולים חדשים.

אברהם נגוסה: קבענו את הדיון בעקבות הדיון שקיימנו לפני שבוע על בסיס דו"ח ראמ"ה.

אברהם נגוסה: הוצגו לנו נתונים מאד קשים בדו"ח בנושא השתלבותם ושל מערכת החינוך שנותנת לתלמידים העולים ובני העולים.

אברהם נגוסה: אז אנחנו ראינו נתונים קשים מאד והחלטנו שאנחנו נעשה דיון יסודי בנושא הזה, על מנת להבין מה משרד החינוך מתכוון ואיזה תכניות קיימות במשרד החינוך על מנת לטפל בנשוא.

מרדכי יוגב: אתה יכול להבהיר מי עושה את דו"ח ראמ"ה?

אברהם נגוסה: דו"ח ראמ"ה שהוצא לנו - - -

מרדכי יוגב: מה ראשי התיבות של ראמ"ה?

<מאיה שריר: הרשות הארצית למדידה והערכה של משרד החינוך.

אברהם נגוסה: זה של משרד החינוך.

אברהם נגוסה: היית בדיון, לא?

מרדכי יוגב: לא - - - הייתי.

מרדכי יוגב: אני יזמתי אותו.

אברהם נגוסה: אז זה בעקבות זה.

אברהם נגוסה: באותו יום אנחנו היינו עסוקים בנתונים והדיון היה על הנתונים.

אברהם נגוסה: היום אנחנו רוצים לעסוק במה הולכים לעשות על מנת לשנות את התמונה הקשה הזו.

אברהם נגוסה: זה הכיוון שלנו.

אברהם נגוסה: אני רוצה שגם תתייחסו במשרד החינוך לתכנית החדשה של הממשלה, שהתקבלה ואושרה ותוקצבה על ידי הממשלה, בנושא השתלבותם של יוצאי אתיופיה במערכת החינוך.

אברהם נגוסה: זה מאד חשוב, ובכלל, הנושא מתמקד יותר בכלל העולים, כמו שהסברתי קודם, בעקבות הממצאים של ראמ"ה.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור קודם לגברת מאיה שריר, מנהלת אגף קליטת תלמידים עולים במשרד החינוך.

אברהם נגוסה: יש לך גם מצגת?

אברהם נגוסה: אז אני קודם כל נותן לך את רשות הדיבור ואחר כך נמשיך לפי המצב.

<מאיה שריר: תודה רבה אדוני יושב הראש.

<מאיה שריר: אנחנו סיימנו במערכת החינוך שבוע עליות.

<מאיה שריר: המטרה של שבוע העליות זה שכולם יראו – החברה הישראלית מורכבת מעולים ובני עולים והמטרה לא הייתה לעבוד רק עם העולים, אלא להיפך, עם החברה הקולטת ולתת את המקום ואת ההוקרה, את התודה לעולים.

<מאיה שריר: אז אם אפשר להפעיל את המצגת.

<מאיה שריר: זה סרטון שרץ.

<מאיה שריר: אנחנו קראנו לשבוע הזה עליות זה להיות.

<מאיה שריר: זה משהו יותר לנשמה.

<מאיה שריר: לתת לכם טעימה ממה שחוותה מערכת החינוך בשבוע האחרון.

<מאיה שריר: (סרטון)

אברהם נגוסה: עליות זה להיות?

<מאיה שריר: כן.

אברהם נגוסה: זה מאד חשוב.

<מאיה שריר: מאד חשוב, מאד חזק.

<מאיה שריר: אנחנו אמרנו - - -

אברהם נגוסה: אז לא טעיתי שאמרתי ביום העלייה שהעולים הם החמצן של מדינת ישראל.

מרדכי יוגב: רגע, תנו לנו לראות.

מרדכי יוגב: מי מעביר את הדבר?

<מאיה שריר: אתה צודק.

<מאיה שריר: זה הסרט.

<מאיה שריר: העניין הוא באמת להגיד תודה לעולים וללמוד.

<מאיה שריר: לא רק להישאר בפולקלור של מאכלים, אלא - - -

מרדכי יוגב: אבל לא ראינו כלום.

<מאיה שריר: תיכף תראו.

<מאיה שריר: דיברנו על דרכי הוקרה שונות, אבל גם למידה בכל התחומים.

<מאיה שריר: גם על היסטוריה וספרות וטכנולוגיה ותרבות, בכל תחומי הדת, בכל המקצועות למדו על העליות.

<מאיה שריר: הנה, לדוגמא בפתח תקווה, הזמנו סבים וסבתות לספר על העלייה.

<מאיה שריר: כאן יש לנו מבית ספר רעים באשדוד, כל משפחה סיפרה על סיפור העלייה.

<מאיה שריר: באשדוד הם גם אמרו שיש ילדים בכל מיני צבעים וציירו אותם.

<מאיה שריר: כאן יש סיפור עלייה מאוקראינה.

<מאיה שריר: תלמיד בבית ספר איתמר בנתניה, שמציג איך הוא עלה מאוקראינה.

<מאיה שריר: יש שם מוסיקה יפה.

<מאיה שריר: אמא של ילדה מכיתה ד' שמספרת על סיפור.

<מאיה שריר: כאן הילדים בחרו לעסוק בשם הפרטי שלהם.

<מאיה שריר: מה זה אומר החשיבות של השם לאדם.

<מאיה שריר: השם שלי למשל הוא רוסי לגמרי.

<מאיה שריר: בית ספר בורוכוב בגבעתיים בחרו לעסוק בקהילה האתיופית וללמוד להכיר את התרבות.

<מאיה שריר: יד לבנים, פתח תקווה, אומרים תודה לעולים.

<מאיה שריר: וכאן יש לנו מורות עולות.

<מאיה שריר: בבית ספר קריית יערים ברמת השרון היו הרבה מורות שהן עצמן חוו עלייה.

<מאיה שריר: סיפור העלייה בכל בית ספר בצורה חווייתית.

<מאיה שריר: סיפורי עלייה של המשפחות יש כאן.

<מאיה שריר: יש כאן פעילות בטבריה על ארצות המוצא של כל התלמידים של בית הספר.

<מאיה שריר: זה איתמר בן אבי ביפו, בית ספר רב תרבותי מאד.

<מאיה שריר: באשדוד עסקו באומנות.

<מאיה שריר: אנחנו רואים שיש כאן עשייה מאד מגוונת.

<מאיה שריר: זה באורט כרמים בכרמיאל.

<מאיה שריר: באמת, כל היישובים.

<מאיה שריר: בסך הכל בכל המגזר היהודי, בכל בתי הספר יש עולים.

<מאיה שריר: טשרניחובסקי בנתניה.

<מאיה שריר: הנה בבת ים, בית ספר גורדון בבת ים, בית ספר אוסישקין ברמת השרון.

<מאיה שריר: גם ברמת השרון יש עולים.

<מאיה שריר: וזה בקריית ביאליק.

<מאיה שריר: וגם בגני הילדים.

<מאיה שריר: בגני הילדים נכנסו גם חיילים ועשו פעילות משותפת עם הילדים.

<מאיה שריר: קריית ארבע.

<מאיה שריר: גם המורים והעובדים של בית הספר סיפרו איך הם חוו עליות, הם והמשפחות שלהם.

<מאיה שריר: זה סיפור עלייה מאד מרגש מאתיופיה.

<מאיה שריר: דיברו על החשיבות של ירושלים לבני הקהילה.

<מאיה שריר: כאן יש סיפור עלייה מאוקראינה של סייעת מבית הספר.

<מאיה שריר: ובני מנשה.

<מאיה שריר: יש עוד קצת תמונות.

<מאיה שריר: האמת היא שאנחנו מקבלים גם היום הרבה מאד חומרים גם מבית הספר.

<מאיה שריר: כאן הזמינו קייס בנתניה.

<מאיה שריר: בבית ספר רועי קליין בנתניה הזמינו קייס לספר.

<מאיה שריר: ואלה תוצרי למידה ואנחנו מקבלים ומוצפים בעוד ועוד תגובות מהשטח.

אברהם נגוסה: מאיה, זו המצגת, או שיש עוד דברים שיבואו?

<מאיה שריר: זהו.

אברהם נגוסה: אבל אני רוצה שתתמקדי.

אברהם נגוסה: זה מאכזב אותי.

אברהם נגוסה: אני מצטער להגיד את זה.

<מאיה שריר: מאכזב?

אברהם נגוסה: כן.

<מאיה שריר: למה?

אברהם נגוסה: אוקיי, בסדר, לראות את התמונות זה בסדר, אבל אנחנו רוצים לדעת מבחינת ההישגים, מבחינת הנשירה, מבחינת - - -

<מאיה שריר: בסדר, שנייה.

<מאיה שריר: אני אגיד.

אברהם נגוסה: תמונות.

אברהם נגוסה: לכן אני מעלה את זה, כדי שתתייחסי.

<מאיה שריר: אני מתייחסת.

אברהם נגוסה: הדו"ח הציג לנו 34% מול 11% של אלימות, 12% מול 11% מקבלים מכות על ידי המורים.

אברהם נגוסה: אנחנו מקבלים בשטח מידע שאין מגשרות בגני הילדים לעולים החדשים.

אברהם נגוסה: דרכי האולפן לא בסדר.

אברהם נגוסה: אנחנו שמסתובבים בשטח שומעים.

אברהם נגוסה: אז אני רוצה לקבל נתונים כאלה.

<מאיה שריר: אני אסביר, ברשותך.

אברהם נגוסה: בסדר.

<מאיה שריר: אני חושבת שזה היה מהלך מאד מאד חשוב וראשון, של עבודה עם כל האוכלוסייה הקולטת.

<מאיה שריר: אנחנו תמיד עובדים עם העולים.

<מאיה שריר: העולים לא אלימים כלפי עצמם.

<מאיה שריר: צריך לעשות איזו שהיא עבודה עם כל האוכלוסייה הקולטת.

<מאיה שריר: הרי בדו"ח מה שעלה מאד חזק זה העבודה שנדרשת עם המורים.

<מאיה שריר: אז אחרי שכל המורים נחשפו לעליות, לתרומה שלהם, לזה שבעצם בכל כיתה, ולא תמיד הם ראו אותם.

<מאיה שריר: יש עולים או בני עולים והפעם זה עלה בצורה מאד מאד בולטת ומערכתית כוללת ואי אפשר היה להתעלם מזה, וזה אפשר קודם כל עבודה גם של הצוות החינוכי על עצמו.

<מאיה שריר: לראות מה העמדות האישיות שלהם כלפי עולים וכלפי עלייה.

<מאיה שריר: לראות את התרומה, את ההוקרה, את להגיד תודה, לתת יחס חיובי לעולים.

<מאיה שריר: אנחנו מרגישים שבזה זה מהפך.

<מאיה שריר: זה פעם ראשונה שבמערכת עלה שבוע שלם שהנושא שלו זה עולים.

<מאיה שריר: ואם אנחנו מדברים על הדו"ח שראמ"ה פרסמו, אני חושבת שזה צעד ראשון שהוא באמת מערכתי, יוצא דופן, פורץ דרך, של כל מערכת החינוך.

<מאיה שריר: כל המורים בכל המקצועות, כל התלמידים.

<מאיה שריר: הרי כאשר אנחנו באים לדבר על אלימות כלפי עולים, אז זה לא העולים עצמם.

<מאיה שריר: זה האוכלוסייה האחרת, שהם לא עולים.

אברהם נגוסה: מה זאת אומרת הם לא עולים?

<מאיה שריר: העולים לא אלימים כלפי עצמם.

מרדכי יוגב: הם פעם ראשונה התייחסו בעצם לציבור הישראלי הוותיק, שצריך לקלוט את העולים ולתת לו כלים.

<מאיה שריר: נכון.

אברהם נגוסה: ברור שהמורים לא עולים.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לדעת, כי הממצאים מתייחסים לאינטראקציה בתוך בית הספר.

אברהם נגוסה: כלומר, אלימות מורים כלפי ילדים עולים ובני עולים וגם תלמידים.

אברהם נגוסה: זה ברור שזה לא עולים בין עולם.

אברהם נגוסה: זה גם יכול להיות במקרים כאלה, אבל לא יכול להיות שזה הממצאים שבעניין.

אברהם נגוסה: אם אנחנו מדברים על אלימות, 22% מול 5% זה יוצאי ברית המועצות, 34% מול 11% יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: זה הוצג לנו.

אברהם נגוסה: זו סוגיה אחת שאנחנו רוצים לשמוע מכם – מה אתם הולכים לעשות, איזו תכנית יש לכם כדי לשנות את המצב.

אברהם נגוסה: שתיים, בעניין הישגים, יש פחות הישגים לעולים חדשים, יש נשירה גבוהה אצל העולים החדשים ואנחנו רוצים לדעת גם לגבי ההישגים ולגבי הנשירה, איך אתם הולכים לשנות את זה ומה התכנית.

אברהם נגוסה: בין היתר אנחנו קיבלנו, כשביום חמישי היינו בסיור במטה בנימין, שם הציגו לנו בעיות של מגשרות בגני הילדים.

אברהם נגוסה: גננת מגשרת.

אברהם נגוסה: אפילו באולפנים יש בעיה בערך העברת האולפנים לעולים החדשים.

אברהם נגוסה: כמובן שאנחנו מדברים על נושא הילדים היום, אבל גם האולפנים הם באחריות משרד החינוך – לחינוך מבוגרים.

אברהם נגוסה: אני הוספתי לכם שאלה בנקודה הספציפית של יוצאי אתיופיה, שהממשלה אישרה ונתנה להם תקציב מיוחד לשילובם של יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: לא כל הזמן אנחנו יכולים - - - את המשנה למנכ"לית, ולכן חשוב לנו לקבל את הנתונים האלה, את ההסברים האלה, את התכניות האלה.

אברהם נגוסה: בואו תתמקדו בכיוונים האלה שאתם צריכים להראות לנו.

אברהם נגוסה: טוב שחגגנו שבוע עם תמונות יפות בעניין יום העלייה, זה מה שאני רוצה, אבל הדיון שלנו מתמקד יותר בלשמוע תכנית פעולה.

<גילה נגר: אדוני יושב הראש, אני רוצה לפתוח ולהגיד במשפט אחד.

<גילה נגר: אני רוצה שיהיה ברור שככלל, מערכת החינוך על כל רבדיה, מגנה באופן מאד מאד ברור כל תופעה של אלימות בקרב ילדים, בין ילדים, בין מורים לילדים וכו'.

<גילה נגר: אין כאן מטה של קסם.

<גילה נגר: אנחנו עושים עבודה חינוכית לא פשוטה, מורכבת, ואני רוצה שיינתנו לנו כאן כמה דקות להציג את התכנית בשלמותה, עם כל הנתונים שלנו - את תכנית דרך חדשה, שיש עליה הרבה מאד ביקורת, אבל לצערי הן נובעות גם מזה שיש חוסר ידע ומידע שלא נגיש לציבור.

<גילה נגר: אני מציעה שתתנו לנו רגע להציג את התכניות ואחר כך, אם יהיו שאלות, אנחנו מאד נשמח.

<גילה נגר: בסדר?

<גילה נגר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: זה בשבילכם.

<גילה נגר: מעולה.

<גילה נגר: אז מאיה תציג.

<מאיה שריר: טוב, כפי שאמרנו באותה ישיבה, ברגע שהוצגו לנו הנתונים על ידי ראמ"ה, אנחנו מיד כינסנו צוות פעולה וקיימנו ישיבה בשפ"י – השירות הפסיכולוגי היעוצי ואנחנו מגבשים את המשך הדרך גם בהכשרת המורים, גם בהכשרת היועצים.

<מאיה שריר: ברור לנו שלא מספיק לעבוד עם התלמידים ונדרשת כאן עבודת עומק.

מרדכי יוגב: יש את התכנית הזאת אולי בדפים?

מרדכי יוגב: אפשר לקבל אותה?

<מאיה שריר: כן, כן.

מרדכי יוגב: אני אשמח לקבל אותה.

<גילה נגר: התכנית של דרך חדשה.

<מאיה שריר: במקביל אנחנו מכירים גם את הדו"ח למיגור האלימות נגד יוצאי אתיופיה, שהוא חלק אחד בכל ההתייחסות, כי בדו"ח הכללי של ראמ"ה כמובן שהייתה התייחסות רבה מאד גם לעולים דוברי רוסית וגם לכאלה שהם בני עולים וההורים שלהם עלו מארצות ערב.

<מאיה שריר: מבחינת ההישגים, אנחנו לא - - -

<גילה נגר: רק בהקשר של דו"ח מיגור האלימות, אנחנו היינו חברים בוועדה, חברים מאד מובילים בוועדה.

<גילה נגר: אנחנו מאמצים בתחום החינוך את כל המסקנות של הוועדה ואת כל ההמלצות ואנחנו כבר התחלנו להיערך להטמעה של ההמלצות האלה.

אברהם נגוסה: אז אתם תציגו לנו את ההיערכות ואיך אתם נערכים?

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים.

<גילה נגר: אדוני יושב הראש, אתם שלחתם שלוש שאלות, שכל שאלה היא עולם ומלואו.

<גילה נגר: השאלה במה אנחנו רוצים להתמקד.

<גילה נגר: אני מוכנה להציג את מה אנחנו עושים במיגור האלימות נגד יוצאי אתיופיה, אבל כאן לא נתבקשנו לעשות את זה.

<גילה נגר: אנחנו נדבר באופן כללי על אלימות בקרב העולים, על תכניות שיש לנו לילדים עולים ולא עולים ובעיקר הייתי רוצה שנתמקד בדרך חדשה, כי התחושה בציבור היא שלא נעשים דברים ואולי הגיע הזמן שישמעו גם מה עושה משרד החינוך בנושא של דרך חדשה ואנחנו עושים הרבה מאד.

אברהם נגוסה: רגע, רגע, אבל הנושא שלנו היום הוא לא דרך חדשה.

<גילה נגר: אתה אמרת - - -

אברהם נגוסה: אני - - -

<גילה נגר: זאת הייתה אחת השאלות.

אברהם נגוסה: דרך אגב אני אמרתי את התייחסותך, אבל הנושא מוגדר.

אברהם נגוסה: הנושא זה טיפול משרד החינוך בתלמידים עולים חדשים באופן כללי.

<גילה נגר: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אז אני שאלתי כבדך אגב, ואני רוצה, שכמי שמרכזת את התכנית הזאת, תתייחסי גם לזה.

<גילה נגר: אנחנו נתייחס גם וגם.

אברהם נגוסה: אוקיי, בסדר.

אברהם נגוסה: נשמע.

<מאיה שריר: במערכת החינוך, אתם ביקשתם נתונים של 10 שנים, אנחנו פה בתיאום עם משרד העלייה והקליטה.

<מאיה שריר: כשאנחנו מדברים על כלל העולים אנחנו מדברים על 10 שנים.

<מאיה שריר: לומדים 41,767 שעלו במהלך 10 השנים האחרונות, משנת 2006.

<מאיה שריר: כאשר יש לנו מענים שונים לעולים חדשים, יש שעות תקן לרכישת העברית כשפה שנייה.

<מאיה שריר: כמובן שזה לא מספיק והם צריכים להיות מסוגלים ללמוד את כל מקצועות הלימוד בעברית, להשלים פערים בכל מקצועות הלימוד, כי מערכות החינוך בעולם שונות ממערכת החינוך בישראל.

<מאיה שריר: גם מה שלומדים הוא אחר וגם איך לומדים.

<מאיה שריר: גם היחסים בין ההורים לבית הספר.

<מאיה שריר: יש שונות רבה מאד.

<מאיה שריר: לשם כך אנחנו מרחיבים את הזמן על ידי תכניות שעוסקות בשיפור השפה העברית והשלמת פערים בכל מקצועות הלימוד.

<מאיה שריר: יש לנו ביסודי את תכנית משעולים ואת תכנית סלע - - -

מרדכי יוגב: מה הפק"ל שמקבל ילד עולה?

<מאיה שריר: אם הוא ילד אחד בבית ספר, ילד בודד אחד, אז זה שש שעות בשבוע, זה המינימום.

<מאיה שריר: יש טבלה: 1 עד 3 ילדים – 6 שעות, ילד רביעי זה כבר 10 שעות.

<מאיה שריר: יש טבלה מדורגת.

<גילה נגר: וזה מעבר לשעות הפרטניות שיש אותן במסגרת אופק חדש, שגם מתגברות.

<מאיה שריר: נכון.

<מאיה שריר: מעבר לזה יש לנו שעות להשלמת פערים בכל מקצועות הלימוד.

<מאיה שריר: אז כפי שאמרתי ביסודי זו תכניות משעולים וסלע, שהן לאחר שעות הלימודים.

<מאיה שריר: בחטיבת הביניים יש לנו שעות תקן בתוך המערכת, את תכנית שעל ואת תכנית עוגן למניעת נשירה ומשרד העלייה והקליטה מפעיל את תכנית פלא בחטיבות ביניים ובחטיבות העליונות.

<מאיה שריר: בחטיבות העליונות אנחנו נותנים הרבה שיעורי עזר וגם תכניות ייחודיות עם רשויות אפילו, כדוגמת התכנית שאנחנו מפעילים עם מודיעין, לקראת הצלחה בבחינות הבגרות.

<מאיה שריר: זו תכנית מאד מוצלחת.

<מאיה שריר: בנוסף יש את התכנית – החלטת הממשלה לעידוד העולים מאוקראינה, צרפת ובלגיה, לאלה שעלו במהלך שנת 2016.

<מאיה שריר: עלו הרבה מאד.

<מאיה שריר: מה-1 בינואר 2016, כלומר אפילו לא שנה אחת מלאה, עלו מאוקראינה, צרפת ובלגיה – 1,574 תלמידים והם משתתפים בתכנית הייחודית שלנו, שם מקבלים תוספות של מסגרות מילת ורכז ישובי.

<מאיה שריר: בנוסף, דיברתם על מגשרים, שאלת על מגשרים.

<מאיה שריר: יש לנו מגשרים דוברי צרפתית, רוסית, ספרדית ובני מנשה ומגשרים דוברי אמהרית.

<מאיה שריר: מגשרים דוברי אמהרית זה במכרז שמוכר וידוע לכם.

<מאיה שריר: הסיבה לכך שזה במכרז והאחרים הם במצ'ינג עם הרשויות, כי כדי שנוכל להפעיל מגשרים דוברי רוסית, אנחנו צריכים לקבל את ההסכמה של הרשות.

<מאיה שריר: אנחנו מפרסמים קול קורא ורק הרשות שאומרת אני רוצה ומוכנה לשים מצ'ינג, אז אפשר לעבוד בה.

<גילה נגר: גני ילדים - - -

<מאיה שריר: המגשרים הם מגשרים יישוביים.

<מאיה שריר: לא דיברנו על גן ילדים ספציפי או בית ספר ספציפי בדוברי השפות האלה.

<מאיה שריר: יש לנו מגשרים בגנים באופן ייחודי רק לעולים מאתיופיה.

<מאיה שריר: שם יש תקנים, יש 20 משרות של מגשרות בנות הקהילה שנכנסות לגנים.

אברהם נגוסה: לעולים אחרים אין?

<מאיה שריר: לעולים אחרים יש מגשר יישובי.

אברהם נגוסה: למשל בעפרה, בשילה, בעלי.

אברהם נגוסה: ביום חמישי, כשהם הציגו לנו את הבעיה, היא אינה לגבי אתיופיה, זה לגבי כולם.

<מאיה שריר: אז אנחנו עובדים במצ'ינג איתם.

<מאיה שריר: אנחנו מפרסמים קול קורא.

<מאיה שריר: יישוב שרוצה מפעיל מגשר במצ'ינג איתנו ויישוב שרוצה להרחיב מעבר להקצאה שלנו, יש כאלה - - -

אברהם נגוסה: יש לזה הקצאה?

<מאיה שריר: בוודאי.

אברהם נגוסה: לכל יישוב?

<מאיה שריר: לא לכל יישוב.

<גילה נגר: יש קול קורא לכל יישוב.

<גילה נגר: יישוב שרוצה – פונה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב ויש לו שאלה.

יואל רזבוזוב: לא, אחרי זה.

יואל רזבוזוב: אני אשמח ויש לי התייחסות.

אברהם נגוסה: כן.

<מאיה שריר: משהו ספציפי?

<מאיה שריר: מה עוד?

<גילה נגר: יש הרבה מאד תכניות נוספות - - -

<מאיה שריר: יש הרבה תכניות.

<מאיה שריר: עד כמה לפרט?

<גילה נגר: של רב תרבותיות וכו'.

<גילה נגר: אם תרצו נפרט.

<גילה נגר: אנחנו יכולים גם לשלוח בצורה מרוכזת את כל התכניות כדי שזה ייתן לכם תמונה כוללת, ואם אפשר, אז אנחנו נעבור לדרך חדשה, ודרך זה גם תלמדו מה אנחנו עושים גם עם העולים וגם לא עם העולים, בנושא של מעורבות חברתית, מעורבות קהילתית, הישגים לימודיים, מורשת תרבותית, כל מה שאנחנו מובילים במסגרת התכנית.

<גילה נגר: האוקיי.

<גילה נגר: נתחיל?

אברהם נגוסה: כן.

<גילה נגר: טוב.

<גילה נגר: אז את תכנית דרך חדשה כולם מכירים.

<גילה נגר: אנחנו לא נרחיב לא על אבני יסוד ולא על דברים אחרים, אבל כן הייתי רוצה להגיע לנושאים המערכתיים ולתת סטאטוס מאד בקצרה של מה עשינו עד עכשיו במשרד החינוך.

<גילה נגר: קודם כל אנחנו הוצאנו את יוצאי אתיופיה, ילידי הארץ, שהיו עד עכשיו באחריות אגף הקליטה, העברנו אותם לאגפי הגיל.

<גילה נגר: כרגע הם נכללים במסגרת אגפי הגיל, ככל ילדי ישראל.

<גילה נגר: לא מתייחסים אליהם יותר כעולים חדשים, רק עולים שמוגדרים במוצב שהם עולים, מטופלים על ידי האגף של מאיה.

<גילה נגר: אז זה כבר בוצע ואנחנו כבר בועלים כך.

<גילה נגר: הדבר השני שעשינו, אנחנו בחנו מחדש את כל התכניות שהיו מיועדות אך ורק ליוצאי אתיופיה ולמרות הכתבה שהופיעה היום בעיתון הארץ, שהיא די מקוממת, כי היא לא נשענת על עובדות, אבל בכל זאת אני אתייחס.

<גילה נגר: אנחנו בחנו את כל התכניות.

<גילה נגר: תכנית שהייתה לא אינטגרטיבית אלא תכנית מבדלת, אנחנו הפסקנו אותה.

<גילה נגר: אני יכולה לתת דוגמאות של תכניות שאנחנו הפסקנו או שינינו להן את הייעוד ואת האוכלוסייה, כדי שיתנו מענה לכולם.

<גילה נגר: למשל, הייתה תכנית שהייתה מתואמת עם הג'וינט בשיתוף פעולה מלא, שנקראת פאקט ופאקט פלוס.

<גילה נגר: אנחנו ביטלנו אותה, כי היא הייתה תכנית שהייתה מיועדת אך ורק לילדי יוצאי אתיופיה.

<גילה נגר: התכנית שנקראת לימודיות זו תכנית שנותנת תגבורים ושיעורי עזר לילדים בתום יום הלימודים.

<גילה נגר: אנחנו ביקשנו מהחברה שמפעילה – אם אתם מעוניינים, בבקשה, אבל שהיא תהיה תכנית מעורבת.

<גילה נגר: אז הם נאלצים בשמחה לקבל ילדים נוספים שהם לא יוצאי אתיופיה.

<גילה נגר: התכנית הלאומית, שעד עכשיו הייתה מיועדת אך ורק ליוצאי אתיופיה – אז קודם כל ביקשנו מהם לשנות את השם, כדי שזה לא יהיה התכנית הלאומית ליוצאי אתיופיה, אלא תכנית לאומית לתגבור לימודים או משהו בדומה לזה.

<גילה נגר: בכל מקרה, אנחנו חייבנו אותם לקבל ילדים שהם לא יוצאי העדה, מעל 30%.

<גילה נגר: ועל מנת שזה לא יבוא על חשבון התקציב של יוצאי אתיופיה, משרד החינוך הוסיף 2 מיליון שקלים לתכנית, כדי שיוכלו לקלוט ילדים אחרים ושזה לא יבוא על חשבון יוצאי אתיופיה.

<גילה נגר: כך שלהגיד שהתכניות ממשיכות לפעול בצורה מבדלת, זה לא נכון, נקודה.

<גילה נגר: וחבל שאור קשתי לא פנה אלי לקבל תגובה, לפני שהוא פרסם את הכתבה.

אברהם נגוסה: האם הדברים שאת אומרת נחתמו?

<גילה נגר: הכל.

<גילה נגר: הכל סגור, הכל- - -

אברהם נגוסה: אתם חתמתם עם הפרויקט הלאומי?

<גילה נגר: רגע.

<גילה נגר: בפרויקט הלאומי הכל סגור והכל חתום.

<גילה נגר: אנחנו מחכים לכסף ואם אדוני יוכל לעזור לנו, אנחנו מאד מאד נשמח, שהכסף סוף סוף יגיע לייעודו כדי להפעיל.

<גילה נגר: אבל בוא נדבר על הכסף אחר כך.

אברהם נגוסה: אני אתמול קיבלתי הודעה שאתם עוד לא חתמתם, בגלל שחסר 800,000 שקלים.

<גילה נגר: 600,000 שקלים, קודם כל.

<גילה נגר: אני יודע, רוני פונה באותה מידה גם אלי באותו SMS מארצות הברית ואני אומרת שוב – הכסף ישנו, יש אישור.

<גילה נגר: זה לא הגיע, כי, תגידי.

<תמי ויצמן: משרד האוצר מעכב 150 מיליון שקלים ולא מעביר למשרד החינוך, עד שהוא יקזז את העודפים מכל משרדי הממשלה ויהיה לו כסף להחלטות הממשלה.

<גילה נגר: ועכשיו אנחנו - - -

אברהם נגוסה: אבל מה הבעיה שלכם לחתום ולהתחיל את התכנית, כי יש כבר התחייבות ממשלתית.

<גילה נגר: אז תדבר איתם.

אברהם נגוסה: יש החלטת ממשלה.

<גילה נגר: תדבר איתם.

אברהם נגוסה: אני חושב שזו לא סיבה לעכב את העניין.

<גילה נגר: לא, לא, אבל יש התנגדות של נציגי האוצר.

<גילה נגר: אבל אני ממש מבקשת, אדוני, בוא נדבר על כסף אחר כך.

אברהם נגוסה: טוב, בסדר.

<גילה נגר: אני אשת חינוך, אני רוצה קודם כל להתמקד בתכניות, אחר כך נדבר על הכסף.

<גילה נגר: מינוי ועדה: אנחנו נתבקשנו במסגרת דרך חדשה למנות ועדה, ש-50% מהמשתתפים בה הם יוצאי הקהילה.

<גילה נגר: מינינו ועדה, התקיימו שני מפגשים.

<גילה נגר: המפגש הראשון היה מאד טעון, היה קשה לבנות את האמון, אבל אנחנו אנשים מאד סובלניים.

<גילה נגר: גם אני אשת הדרום, אז כמו הבדואים, יש לי הרבה סבלנות.

<גילה נגר: אנחנו לאט לאט בונים את האמון, נדבך על גבי נדבך.

<גילה נגר: בפגישה האחרונה, לצערי הרב, לא הגיעו נציגי הקהילה, כל אחד עם סיפורו הוא.

<גילה נגר: עשינו סבב טלפוני לוודא למה לא הגיעו.

<גילה נגר: אז זה בחו"ל וזה מתנצל וזה לא יכול.

<גילה נגר: לא חשוב.

<גילה נגר: אנחנו לא מתייאשים.

<גילה נגר: אנחנו נמשיך לקיים את הוועדה, כי אני חושבת שהיא חשובה ומשמעותית.

<גילה נגר: אז גם את זה עשינו.

<גילה נגר: חוזר מנכ"ל לכל בתי הספר על הדרך החדשה, על אבני היסוד, הכל כתוב בחוזר מנכ"ל, פורסם והגיע לכל אחד מבתי הספר במערכת החינוך.

<גילה נגר: תכנית פדגוגית לטיפול המורשת, אתם תיכף תשמעו את דליה מציגה אותה.

<גילה נגר: נכתבה תכנית מדהימה לטיפוח מורשת יוצאי אתיופיה.

<גילה נגר: היו שותפים בה יוצאי הקהילה, אנשים מדהימים, איכותיים מאד, ערכיים מאד, שתרמו הרבה מאד לוועדה ויש לנו תכניות מדהימות שכבר התחילו לפעול בתוך בתי הספר.

<גילה נגר: שבוע העלייה, כבר סיפרנו והראינו את הסרטים, אז אין צורך.

<גילה נגר: בגדול אלה התכניות הגנריות, שקשורות לכלל המערכת, אבל אני רוצה עכשיו לרדת לרזולוציות יותר נמוכות.

<גילה נגר: יש לנו ארבעה מרכיבים בתכנית כללית.

<גילה נגר: המזכירות הפדגוגית, שדליה פניג היא הסגנית של יושב ראש המזכירות תציג אותה, מטפלת בכל הנושא של התכנית הרב תחומית בנושא יהדות אתיופיה ותיכף נציג אותה.

<גילה נגר: כל הנושא של החינוך הבלתי פורמאלי, שהוא שם עליו דגש מאד מאד חזק ומשמעותי, יש בו חוגים, הכנה לצה"ל, תנועות וארגוני נוער באחריות מינהל חברה ונוער, ויושב כאן דני רוזנר מנהל מינהל חברה ונוער.

<גילה נגר: כמו שאתם רואים, באנו בנוכחות מלאה כדי לשכנע אתכם שאנחנו עובדים.

<גילה נגר: הכשרת מורים, השמה והצמחת מנהיגות, מינהל עובדי הוראה – אנחנו מקדמים.

<גילה נגר: יש לנו יעד מאד מאד ברור של הכפלת מספר המורים יוצאי אתיופיה בתוך מערכת החינוך ואנחנו מתקדמים בקצב מאד מאד מפתיע ולטובה.

<גילה נגר: כל סיפור המגשרים טופל.

<גילה נגר: אנחנו קולטים אותם במערכת החינוך.

<גילה נגר: בסמסטר השני תיפתח תכנית הכשרה באחת המכללות, שבה אנחנו נקנה תעודת הוראה למי שאין ומסלול ל-B.A למי שמעוניין להשתלב בשלב יותר מאוחר אחר כך במערכת החינוך.

<גילה נגר: כך שגם זה יתחיל לפעול החל מינואר, בעזרת השם, בלי נדר.

<גילה נגר: חיזוק התא המשפחתי, הישגים לימודיים, חינוך למצוינות, כל הנושא הזה מטופל במינהל הפדגוגי, באגפי הגיל.

<גילה נגר: אז מה שאני מציעה עכשיו, ממש בקצרה כל אחד יציג בכותרות את התכנית שלו, מה אנחנו עושים, לאן התקדמנו ואני בטוחה שאתם תבינו שבאמת משרד החינוך משקיע את כל ליבו ונשמתו בתכנית הזאת.

<גילה נגר: באמת, כל אנשי המקצוע מגויסים.

<גילה נגר: רק קחו לדוגמא כמה אנשים הגיעו לכאן היום כדי להיות חלק מהדיון בוועדה.

<גילה נגר: באמת זה נושא שהוא מאד מאד חשוב.

<גילה נגר: הוא מאד מקודם, גם על ידי השר שלנו, גם על ידי המנכ"לית.

<גילה נגר: יש סטאטוסים קבועים אצל השר והמנכ"לית כדי לראות לאן התקדמנו ומה עשינו, כך שהנושא הזה מאד מאד מטופל.

<גילה נגר: אז ברשותכם, אנחנו נעבור למזכירות הפדגוגית, שתציג את הנושא של המורשת.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב צריך והוא רוצה להתייחס.

אברהם נגוסה: יש לי שאלה לפני.

אברהם נגוסה: כשמי שמסתובב בשטח אני מדבר בכל פורום בקהילה, גם בתקשורת של הקהילה בשפה האמהרית על התכנית, כי אני רוצה שהקהילה תשמש בזה ושתבוא להשתתף בתכניות.

<גילה נגר: מעולה.

אברהם נגוסה: בודדו את הילדים שלהם.

אברהם נגוסה: אז מה אני מקבל?

אברהם נגוסה: אתה מדבר, אבל בשטח אין תכנית.

אברהם נגוסה: את יכולה להגיד לי שהתכנית הזאת פועלת כבר בשטח?

<גילה נגר: אני יכולה להגיד לך, אדוני יושב הראש, שכל ראש רשות קיבל בדף מפורט את כל התכניות שמתרחשות ומתקיימות אצלו ביישוב.

<גילה נגר: אנחנו מקיימים מפגשים עם רפרנטים מחוזיים.

<גילה נגר: לכל מחוז יש רפרנט במשרד החינוך, שהוא מתכלל את התכנית של דרך חדשה אצלו במחוז.

<גילה נגר: אנחנו מקיימים מפגשים קבועים.

<גילה נגר: אנחנו מעבירים אינפורמציות.

<גילה נגר: מי שרוצה להיות מעורב ומי שרוצה לדעת מה קורה, יכול.

<גילה נגר: אנחנו לא חסמנו - - -

אברהם נגוסה: הוקמו ועדות מקומיות?

<גילה נגר: יש ועדות מקומיות, יש ועדת היגוי עליונה במשרד החינוך, יש תת ועדות עם רפרנטים, עם אנשי מקצוע.

<גילה נגר: כל יחידה כזאת במשרד החינוך מקיימת תת ועדה לקידום הנושא שלה.

<גילה נגר: המנגנון עובד.

<גילה נגר: אני לא יכולה להגיד, באמת, שלא יצטייר פה שני מציירת תמונה ורודה.

<גילה נגר: אני לא אגיד לכם שהכל עובד ודופק באמת כמו שעון שוויצרי.

<גילה נגר: אנחנו בשלבי הקמה ובשלבי התארגנות.

<גילה נגר: זה לא קל.

<גילה נגר: זה לא פשוט.

<גילה נגר: אני יכולה לומר שעדיין לגבי האמון עם בני הקהילה - אני לא יכולה להגיד שאנחנו זוכים לאמון מלא מבני הקהילה.

<גילה נגר: בני הקהילה זה גם לא מקשה אחת.

<גילה נגר: יש כאלה שמאד מעודדים אותנו, מאד משתפים פעולה.

<גילה נגר: נמצאים איתנו בכל שלב ושלב.

<גילה נגר: ויש כאלה שמחפשים סיבה לנגח את המשרד על כל שעל וצעד.

<גילה נגר: אז אנחנו קצת יותר חסינים, כי אנחנו רגילים שחובטים במערכת כל הזמן, אבל בגלל זה היה לי חשוב לבוא לכאן ולהציג כן את הדברים שנעשים, כדי שגם אתם תהיו שגרירים שלנו, שגם אתם תבינו שמשרד החינוך עושה באמת מעל ומעבר לקידום הנושא.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: כן.

מרדכי יוגב: אני גם אתפרץ אחר כך.

אברהם נגוסה: בסדר.

יואל רזבוזוב: פשוט יש לי עוד 10 דקות פגישה.

יואל רזבוזוב: אז קודם כל אדוני יושב הראש, תודה לך על הדיון הזה, דיון חשוב.

יואל רזבוזוב: אנחנו כן עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, גם עם מאיה, עם גילה ויש נכונות לעבודה.

יואל רזבוזוב: אני גם אמרתי ביום העלייה, שעולים עולים כסף ויש באמת עניין תקציבי, הוספת שעות.

יואל רזבוזוב: זה עניין של תקציב וכאן אנחנו צריכים להתגייס.

יואל רזבוזוב: בשבוע שעבר או לפני שבועיים הוצג לנו מחקר, דווקא מחקר לדעתי של משרד החינוך, שהדאיג אותי.

יואל רזבוזוב: אנחנו ראינו שם מגמה של עולים בני הקהילה, שסובלים - - -

אברהם נגוסה: הדיון זה בעקבות זה.

יואל רזבוזוב: כן, הדיון בעקבות זה, נכון.

<מאיה שריר: אנחנו פתחנו עם השאלה הזאת.

יואל רזבוזוב: כן, בדיוק.

יואל רזבוזוב: יש שם גם נושא של דור שני.

יואל רזבוזוב: דור שני זה הילדים שלי, הצברים, שנולדו כאן ובהתחלה זה הפתיע אותי ואז אמרתי רגע, זה לא מפתיע, כי סטריאוטיפים ראינו בחוברות הלימוד, שאיך שהוא הגיעו תכנים לא הולמים, שאפילו אמורים לבייש את הילדים, שההורים שלהם דוברי רוסית.

יואל רזבוזוב: אז כאן אני בא עם איזו שהיא מחשבה שאני בא מבית חינוכי ואני רואה.

יואל רזבוזוב: אמא שלי, אשתי, שתיהן מחנכות.

יואל רזבוזוב: יש קבוצות סיכון, הרי הגדרנו פה קבוצות סיכון בכיתה.

יואל רזבוזוב: כל מורה, כל מחנכת, כל מנהלת בבית ספר, אז צריכים לזהות את קבוצות סיכון ופשוט לשים לב יותר גם על התכנים שמלמדים, שאולי יש איזה שהוא תוכן שיכול לפגוע וגם איזה שהוא יחס חברתי בכיתה.

יואל רזבוזוב: זה דבר אחד.

יואל רזבוזוב: הדבר השני, אני לא אוהב ואני בדרך כלל גם נוטה להצביע נגד חקיקה של הכנסת תכנים דרך חקיקה למערכת החינוך, שזה לא נכון, כי כל חבר כנסת יכול להביא את העמדה שלו, אבל אני כן חושב שאתם צריכים לבדוק את התכנים ואני מתייחס כאן לקבוצה של ברית המועצות על הגבורה של יהודים בשירות הצבא האדום.

יואל רזבוזוב: הנושאים האלה יחזקו ויש לא מעט שהם יוצאי חבר העמים ואני כן חושב שזה יכול לתרום להם, ואז המחקר הזה, אחרי כמה שנים, ייראה אחרת.

יואל רזבוזוב: אז אם אפשר לפנות בחוזר המנכ"ל למחנכים, למנהלי בתי ספר ופשוט להציג להם בקצרה את המחקר הזה ולהגיד חברה, יש לכם פה קבוצות סיכון, פשוט תתייחסו אליהם בהתאם.

יואל רזבוזוב: ואז אני מאמין שבדרך הזאת, דרך עבודה, שיתוף פעולה, אנחנו כן יכולים למגר את התופעה הזאת, לא על ידי דברים בומבסטיים.

יואל רזבוזוב: זו הנקודה ואני אשמח אם זה יישום.

יואל רזבוזוב: תודה.

<גילה נגר: אני רוצה מאד לחזק אותך.

<גילה נגר: אני חושבת שזה הכיוון שאנחנו פועלים בו.

<גילה נגר: הדו"ח הזה נלמד בכל הרמות.

<גילה נגר: הוא נלמד ברמת הנהלה, הוא נלמד ברמת מנהלי מחוזות, ברמת פיקוח.

<גילה נגר: יש בדעתנו ממש לשבת ולהתוות תכנית הרבה יותר של עומק כדי להגיע לכל אחד.

<גילה נגר: ואני רוצה להגיד לך בנימה טיפה של הומור, שאני כיוצאת מרוקו חיכיתי 60 שנה שתהיה ועדת ביטון ויתחילו להכניס תכנים ש - - -

יואל רזבוזוב: אז זהו, מזה אנחנו - - - -

<גילה נגר: אז קצת סבלנות.

יואל רזבוזוב: לא, לא, אז מזה אנחנו לומדים.

יואל רזבוזוב: המטרה היא לא להגיע ולחכות 60 שנים.

יואל רזבוזוב: אנחנו דווקא רוצים ללמוד מהטעויות וזאת טעות.

<גילה נגר: אני צוחקת.

יואל רזבוזוב: 60 שנים, באמת זה עם הומור, אבל זה לא נכון.

<גילה נגר: אני צוחקת, אנחנו כבר התייחסנו ואם יינתן לנו, אז אני אשמח שדליה תציג כדוגמא מה עשינו.

יואל רזבוזוב: בגלל זה אני גם רוצה שזה יגיע למנהלים, שזה יגיע למפקחים, שזה יגיע לרמת המורה, ממש שהמורים יידעו.

<גילה נגר: נכון.

יואל רזבוזוב: ברגע שהמורים יעברו איזו שהיא הכשרה, אני לא אומר קורסים של חודשים, אלא פעם מפגש אחד, פשוט להעיר את עיניהם שיש קבוצות סיכון.

יואל רזבוזוב: תשימו לב, כי אני בסך הכל סומך על המורים במדינת ישראל, הם רוצים לחנך את הילדים שלנו.

יואל רזבוזוב: אנחנו מפקידים בידיהם את הילדים ואם זה יגיע והם יידעו שקיימת תופעה כזאת והם צריכים לשים לב, אני חושב שזה יכול מאד מאד להועיל.

<גילה נגר: במקרים של הפיתוח המקצועי לעובדי הוראה, יש לנו נושאים שקשורים לרב תרבותיות.

<גילה נגר: עובדי הוראה יכולים להירשם להשתלמויות שנותנות להם הרבה מאד רקע ואיך להכיל ואיך לקדם.

<גילה נגר: נכון אולי זה לא מספיק, אבל בל נשכח ש - - -

יואל רזבוזוב: יותר רוחבי, שזה יגיע אליהם.

<גילה נגר: שיש למערכת הרבה מאד יעדים ואנחנו צריכים לתת כיסוי לפחות מיטבי ומרבי לכל היעדים של המערכת.

<גילה נגר: אבל אנחנו עושים כמיטב יכולתנו, את זה אני יכולה להבטיח לך, יואל, ואתה מכיר אותי.

יואל רזבוזוב: כן.

<מאיה שריר: אנחנו הכנסנו שנה שעברה גם את הנובי-גוד וגם את התשעה במאי.

יואל רזבוזוב: כן, נכון.

יואל רזבוזוב: אני אומר, ברכתי על שיתוף הפעולה כי ישנו שיתוף פעולה ואנחנו בסך הכל כשאנחנו פונים אנחנו מקבלים תשובות.

מרדכי יוגב: אני כן מבקש רגע להתפרץ.

מרדכי יוגב: גם לי חבר שהישיבה התחילה באיחור, אנחנו קצת רצים בין לבין, אבל הישיבה הזאת חשובה לי ולכן אני לא נמצא בחוץ לביטחון, אפילו כשהיא מדברת על קיצור השירות בצה"ל, שהוא נושא שאני גם עוסק בו והוא חשוב.

מרדכי יוגב: אני רוצה לומר לך גילה וגם למאיה, אני חסיד של נתונים ובנתונים אנחנו כולנו ערים שהקליטה נבלמה, העלייה נבלמה ועולים אומרים לחבריהם אל תגיעו.

מרדכי יוגב: אני מצייר את זה בצורה הכי פשוטה.

מרדכי יוגב: מצפי של 40 לביצוע של 26 בשנת 2015, כשמערכת החינוך, המערכת הכי גדולה, הכי עשירה והכי יכולה באופן של שליטה, כי יש לה מערכות, מפקחים, מנהלים, מורים, להביא לכך שהעלייה הזאת תגבר, שהיחס אל העולה ובעיקר גם המון דברים אנחנו רואים שאפשר דרך הילד וודאי לחנך את הוריו או לקשר את הוריו דרך גני ילדים שהופכים לקשר של המשפחות ויוצרים קהילת גן או כל דבר אחר, דרך זה שהילד יילקט.

מרדכי יוגב: אז דור אחד הוא דור המדבר, אבל הדור הבא כבר יהיה דור שנכנס לארץ, במשל של הסיפור.

מרדכי יוגב: אני מאד מעריך את מה שאתם עושים ואני חושב ששבוע העלייה, שיהיה שבוע קבוע, הוא בוודאי חשוב והמודעות הזאת שתעלה, כמו בעוד דברים שעושים להם את השיווק, כי חושבים שהם נושא חשוב.

מרדכי יוגב: יום ירושלים או יום העצמאות או יום האזכרה ליצחק רבין, וכל אלה נושאים חשובים שהחלטנו לשים אותם בלוח השנה שלנו כדי להעלות את המודעות השנתית.

מרדכי יוגב: ככה כל חג, להעלות את המודעות.

מרדכי יוגב: אני מדבר על השגרה ועל הנתונים ובפירוש קשה לי, למרות שיושב הראש שמימיני הוא יוצא אתיופיה והיושב ראש משמאלי, לשעבר, הוא יוצא ברית המועצות, אני מדבר על כלל העולים ואני עוד פעם אומר לכם שבוועדות חוץ וביטחון מצאנו שלעולים של דרום אמריקה הכי קשה והם עם הכי נפקדויות ועריקויות, יותר מהעולים של אתיופיה.

מרדכי יוגב: אז פה חייבים לפעול על בסיס נתונים.

מרדכי יוגב: זה נתונים שגם מפלחים למחוזות ואומרים לו שבנתניה יש לו ככה או בבאר שבע יש ככה, או בשלומי נקלטו X ותן דעתך ותאמר למנהל.

מרדכי יוגב: ברזולוציה הזאת המערכת הזאת יודעת לעבוד וכמו שאתם ליודעים לשלוח, אני קורא לו את אותו ואוצ'ר, שנותן את השש שעות שבועיות או את ה-10 שאיתן יכול המנהל אכן להביא את המתאים או המתאימה מהמרחב ולתת את היחס וגם את הדברים הנוספים.

מרדכי יוגב: כשעלה בדו"ח, שראיתי אותו רק פה בהצגה וביקשתי לקחת אותו גם לקריאה יותר מעמיקה, אם זה קשיי השפה ואם זה התופעות שבאות אחר כך, של נשירה ושל הסתגלות.

מרדכי יוגב: וכמו שכבר ידענו פה, אם זה לא בגן ואת זה שמענו במקרה, אנחנו שומעים כל פעם נתחים.

מרדכי יוגב: מהנתחים האלה אני מסיק על הכל.

מרדכי יוגב: בנימין זו מועצה שיודעת לקלוט.

מרדכי יוגב: אם כבר יש את הבעיות הללו, אז תגידו מועצה קשה יותר, קשת יום, שאין לה את התקציב, פשוט שבה העולה בכלל הלך לאיבוד.

מרדכי יוגב: אז הילד בגן הילדים שאין לו מגשרת, בבת ים או אינני יודע איפה, אני לא רוצה להוציא דיבת אף מועצה רעה, אין לו שם מגשרת ובכיתה א' הוא יעלה באי יכולת דיבור עברית וייפגע שם וימשיך הלאה, בלי שהוא בכלל מסוגל להתקדם בלימודים.

מרדכי יוגב: וכך אותו ואוצ'ר של החינוך הלא פורמאלי לעולה, אני קורא לו וכך החיוב במכינת אופק.

מרדכי יוגב: וילד שעולה קרוב לצה"ל, אז כבר דיברנו.

מרדכי יוגב: אין טעם להכביר במילים.

מרדכי יוגב: אני רוצה לעשות קצת סדר בדברים.

מרדכי יוגב: א' אני חושב שצריכים להיות נתונים.

מרדכי יוגב: המערכת צריכה להיות מאד מאד מפולחת.

<גילה נגר: יש.

מרדכי יוגב: אוקיי, אז אני שמח.

<גילה נגר: יש הכל ואנחנו יכולים להעביר לך כבר עכשיו.

מרדכי יוגב: בסדר, אני שמח.

מרדכי יוגב: ובפילוח הזה, בין אם זה עולה מצרפת ובין אם זה על כל X עולים, כמובן יש תקציב וצריך לתת את אותו מגשר.

מרדכי יוגב: מה שאמר פה חברי, חבר הכנסת יואל רוזבוזוב, פשוט שזה צריך להיות נושא בהשתלמויות מורים בשנים הללו, נושא קבע, כפי שאני סברתי וניסיתי להכניס לחוק ולא הצלחתי, שנושא יכולת של מורה לאבחן נפגעי תקיפה.

מרדכי יוגב: זה צריך להיות נושא קבע בהשתלמויות הקיץ או וודאי בהכשרת המורים הבסיסית.

מרדכי יוגב: המל"ג עוד לא הבין את זה.

מרדכי יוגב: יש עוד דברים שהמל"ג לא הבין לטעמי, כי אם זו תופעה רחבה והיא קוראת.

מרדכי יוגב: אז כשם שצריך להכשיר את המורה להיות בר יכולת והמועצה לשלום הילד הוציאה בעניין הזה, גם כחברות בוועדה לזכויות הילד, כך נושא העלייה.

מרדכי יוגב: בשנים הללו ברוך השם אנחנו מברכים על העלייה, אבל מתוך הברכה הזאת, אנחנו צריכים לעסוק בה יותר.

מרדכי יוגב: נושאים אחרים צריכים להיות קצת מוסטים והנושא הזה צריך לקבל יותר משאבי זמן, משאבי מחשבה, משאבי כסף ומשאבי פעולה.

מרדכי יוגב: אמרתי פעם קודמת – יוזמות.

מרדכי יוגב: אמץ תלמיד עולה, זה לא בשבוע הזה.

מרדכי יוגב: זה לחבר מורה, הבינו, שהילד הזה-.

מרדכי יוגב: יש עולים שתוך שבוע הם הראשונים בכיתה, כי יש להם את זה.

מרדכי יוגב: אבל יש עולים שיישארו שם אחרונים ולא נדע עליהם.

מרדכי יוגב: המודעות של מורה - ולכן אני חוזר רגע להשתלמויות - זה צריך להיות נושא פאקל בהשתלמויות מורים, בהשתלמויות חד שנתיות, במודעות של מי העולים ומה המאפיינים שלהם בהתייחס לזה ומה אני כמורה יכול לעשות למען זה שהם אחר כך יישרו קו עם אוכלוסייה צברית ולא יהפכו לנוער בסיכון.

מרדכי יוגב: אני לא רוצה להאריך יותר.

מרדכי יוגב: ובתוך זה גם דברים שאינם עולים כסף.

מרדכי יוגב: הפריה של המערכת באימוץ משפחות, אימוץ קהילתי, אימוץ הילדים ועוד דברים.

מרדכי יוגב: כמובן זה נוגע בסוף לכך שתהיה פחות פגיעה, כי אני גם מודע יותר למצוקות של הילד הזה שלא מדבר, שלא משתתף בכדורגל כי הוא לא יודע – יצעקו לו ככה.

מרדכי יוגב: בצבא פעם אמרו – יגידו לו החש, והוא יחשוב שיגידו לו לפתוח באש.

מרדכי יוגב: זה שוב, ביטוי שאמר לי מישהו על כך שסירבו לקלוט בני מנשה ישר בצבא ושלחו אותם לאלון.

מרדכי יוגב: נלחמנו עליהם והם נכנסו ישר לצבא והפכו לחיילים מצטיינים.

מרדכי יוגב: על פער של - - - הכברתי כבר במילים.

מרדכי יוגב: אני אשמח לראות נתונים.

<גילה נגר: אני רוצה ברשותך לומר, הנתונים ישנם.

<גילה נגר: אנחנו נעביר אותם לוועדה.

<גילה נגר: אני רק רוצה לומר משפט אחד קצת כאזרחית ולא רק כאשת חינוך.

<גילה נגר: אני חושבת שחלק מהעולים שאינם עולים לארץ, חלק מהאנשים שאינם עולים לארץ, החינוך הוא לא הסיבה היחידה.

<גילה נגר: כולנו חיים במדינה, אנחנו יודעים בדיוק מה קורה בה.

מרדכי יוגב: וודאי שלא.

<גילה נגר: אז בוא נגיד - - -

מרדכי יוגב: גילה, אני ביקשתי את דנה ויושב הראש אברהם, שאחרי משרד החינוך יהיה פה משרד הבינוי והשיכון ומשרד הכלכלה והעבודה.

<גילה נגר: ולכולם תגיד אותו דבר.

מרדכי יוגב: לכולם, חייבים לעשות אותו דבר.

מרדכי יוגב: בוודאי.

<גילה נגר: בסדר.

<גילה נגר: בסדר גמור.

מרדכי יוגב: בוודאי, חד משמעית.

מרדכי יוגב: כיהן במשרד ראש הממשלה והיום יושב ו - - - לזה, והיום ציפיתי שהוא יהיה.

מרדכי יוגב: גם אותו צריך לזמן לפה "ולקרוע לו את הצורה", סליחה שאני אומר, במירכאות כמובן.

<גילה נגר: בסדר גמור, אבל אני מרגישה צורך להגן על המערכת, כי אני חושבת שזה לא הוגן שאת כל החולאים של המדינה מפילים על מערכת החינוך.

מרדכי יוגב: לא, לא.

<גילה נגר: אז קודם כל יופי.

אברהם נגוסה: לא, לא.

<גילה נגר: ואני חזרתי לא מזמן מקנדה ונפגשתי שם עם עולים מברית המועצות שהיו בארץ ועזבו ואמרו מה נגיד לך, פה הרבה יותר נוח לנו, הרבה יותר קל לנו, הרבה יותר כייף לנו.

<גילה נגר: אז חברה, זה לא רק חינוך.

מרדכי יוגב: לא, לא, וודאי, וודאי.

<גילה נגר: אבל אני כן רוצה להגיד מה אנחנו עושים בהיבט הזה לשכנע עולים להגיע.

<גילה נגר: קודם כל מאיה פה לשמאלי, נוסעת באופן קבוע לכל הירידים של העלייה - - -

<מאיה שריר: עם הסוכנות היהודית.

<גילה נגר: היא נוסעת, היא מייצגת, היא משכנעת, היא מציגה את מערכת החינוך ואני חושבת שבזכותה יושבים כאן לא מעט תלמידים.

<גילה נגר: דבר נוסף שאנחנו עושים, יש אתר שמשרד החינוך הרים לאוויר, שמיועד לעולים פוטנציאליים שמראה להם את המערכת, אפילו למורים.

<גילה נגר: יש פנייה אישית למורים מה אנחנו נותנים למורים כשהם מגיעים לארץ והם - - -

מרדכי יוגב: בכמה שפות?

<מאיה שריר: חמש שפות יש למורים.

<גילה נגר: חמש.

<גילה נגר: איפה אורנה?

<אורנה שץ אופנהיימר: כן, כן.

<גילה נגר: בחמש שפות.

<גילה נגר: כולל רוסית, כולל אמהרית, כולל הכל.

<גילה נגר: מאפשרים למורים שהם רוצים להגיע לארץ להשלים אם צריך.

<גילה נגר: אנחנו מממנים הכל.

<גילה נגר: אנחנו מממנים ודואגים להם למשרה בתוך בתי הספר.

<גילה נגר: לגבי ההשתלמויות, בתי ספר שהם עתירי עולים מחויבים לעבור השתלמות שקשורה לרב תרבותיות ולקליטת עלייה.

<גילה נגר: אנחנו מדברים על בתי ספר שיש בהם מעל 20%-25% של עולים, כך שאנחנו מנסים - - -

מרדכי יוגב: למה לא לחייב את כולם?

מרדכי יוגב: דווקא בית ספר שיש בו שני עולים.

<גילה נגר: יש גם מתמטיקה חמש יחידות.

מרדכי יוגב: זה בסדר.

<גילה נגר: ויש גם מניעת אלימות.

מרדכי יוגב: הכל בסדר.

<גילה נגר: ויש גם אנגלית ויש גם שפ"י ויש גם אזרחות - - -

מרדכי יוגב: אבל יש גם 30,000 עולים בשנה.

<גילה נגר: אז תראו, המערכת מלאה אתגרים.

<גילה נגר: אנחנו צריכים למצוא את המינונים הנכונים לכל נושא ולכל תחום.

מרדכי יוגב: לא, לא, אני לא מקבל את זה, כמו שלא קיבלתי עוד תשובה משר החינוך.

<גילה נגר: אין בעיה.

מרדכי יוגב: בשנה שעולים בה 30,000 עולים וגם אם זה 26,000 עולים, אינני יודע כמה מהם ילדים בגילאי מעון עד י"ב-י"ג, זה מחייב את מערכת החינוך לשדד מערכות ולעשות איזה שהוא שינוי לטובת זה.

מרדכי יוגב: כי אם את אומרת לי יש גם ויש גם ויש גם, סימן שלא עיקלתם את זה שזה שנים מבורכות בעולים וצריך לעשות בהן שינוי.

<גילה נגר: לא, לא.

<גילה נגר: אז אולי לא דייקתי בלשוני.

<גילה נגר: אני רוצה לומר שכל בית ספר מקבל ממשרד החינוך 30 שעות להשתלמות מוסדית עם המורים שלו, שמיועדות גם לזה.

<גילה נגר: גם להשתלמות של רב תרבותיות וקליטת עלייה.

<גילה נגר: עכשיו, בית ספר שיש לו תלמיד אחד או שניים, אני לא רואה שזה מאד הכרחי לעשות השתלמות בית ספרית בשביל תלמיד אחד.

<גילה נגר: אבל בתי ספר שיש בהם הרבה מאד עולים, זה מאסט, זה חובה.

<גילה נגר: אנחנו מחייבים.

יואל רזבוזוב: כן, אבל השאלה היא, כי הרי יש לנו פה עולים, כמו שאמרתי דור שני נגיד.

יואל רזבוזוב: הם כבר לא מוכרים כעולים.

יואל רזבוזוב: אז יכול להיות שבבית הספר הזה יש אחוז גבוה, אבל הם לא נופלים לתוך זה.

<מאיה שריר: אצלנו כן.

יואל רזבוזוב: בגלל זה חשוב שיזהו.

יואל רזבוזוב: כמו שיש את כל קבוצות הסיכון שנפגעות על פי המחקר ודווקא לפנות לשם.

<גילה נגר: נכון.

יואל רזבוזוב: אז אני מאמין שאנחנו נתפוס הרבה בתי ספר.

<גילה נגר: אז יש לנו את מערכת תמי, שאחר כך אם ירצו נדבר על זה, שממש מאבחנת ילד-ילד עם הקשיים, עם האתגרים, עם הבעיות, משהו בדומה למה שנעשה ויושבת כאן טלל, לגבי מה שנעשה ומה שהיה בתכנית הלאומית.

<טלל דולב: עדיין בתכנית הלאומית.

<טלל דולב: אני לא בתכנית הלאומית.

אברהם נגוסה: לא, האמת שאנחנו באמת לא מקפידים על משרד החינוך.

אברהם נגוסה: אנחנו מבינים את זה.

אברהם נגוסה: קליטת עלייה היא ערכתית.

אברהם נגוסה: זה לא רק משרד החינוך.

<גילה נגר: נכון.

אברהם נגוסה: אבל אנחנו היום רצינו בדיוק לשמוע ממשרד החינוך וכמו שחבר הכנסת מוטי יוגב אמר, אנחנו נדרוש גם ממשרד השיכון את המרכיבים, אבל כמו שאמרתי בהתחלה, יש שיעורי נשירה גבוהים בקרב העולים החדשים לעומת הוותיקים, כשההישגים הם הרבה פחות לעומת הוותיקים.

אברהם נגוסה: העולים סובלים מניכור ואפליה - אני מדבר על הממצאים שלכם - יותר מוותיקים.

אברהם נגוסה: את זה אנחנו רצינו לשמוע, כדי לשנות את המצב מה התכנית והדרכים שאתם נוקטים או שאתם הולכים לעשות.

אברהם נגוסה: זה מה שביקשנו.

אברהם נגוסה: זה לא אומר שזה רק משרד החינוך.

אברהם נגוסה: תשאירי לנו את המשרדים האחרים, אבל זה התחום שלכם.

אברהם נגוסה: אנחנו ביקשנו בתחום שלכם לדעת מה התכנית.

<גילה נגר: זה מה שאנחנו מתחילים לעשות.

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים לשמוע.

<גילה נגר: אז זה מה שאנחנו עושים.

<גילה נגר: אני מקווה ש - - -

אברהם נגוסה: אז אני רוצה להגיד לך שעד עכשיו מה שהצגת לנו, אוקיי, תכנית ממשלתית חדשה, תכנית מוכרת, ידועה, מתוקצבת וכל זה, אז אולי קל להציג אותה.

אברהם נגוסה: בדיון שלנו אנחנו רצינו לשמוע לגבי כל העליות, תכנית לגבי הנקודות האלה שאני ציינתי, שגם במחקר של רמא"ה מופיע, מה התכנית שלכם כדי לשנות את הממצאים המביישים שאנחנו קיבלנו וראינו.

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים לשמוע.

<גילה נגר: דרך אגב, המחקר הזה הוא מלפני שלוש שנים או ארבע שנים.

<גילה נגר: אני רוצה שנתייחס אליו גם בכבוד הראוי, אבל גם במגבלות.

אברהם נגוסה: שלוש שנים?

אברהם נגוסה: אז זה חמור יותר.

אברהם נגוסה: אתם הסתרתם אותו שלו שנים?

<גילה נגר: לא.

<גילה נגר: זה לוקח זמן.

<גילה נגר: מחקרים בדרך כלל - - -

אברהם נגוסה: אמרו לנו מאי 2016.

<גילה נגר: הוא פורסם בשנת 2016.

<גילה נגר: מחקרים אקדמאים לוקחים בין שלוש שנים לחמש שנים.

<גילה נגר: אז צריך גם את זה לקחת בחשבון.

אברהם נגוסה: אוקיי, לא משנה.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו רוצים פתרון, דרך התמודדות.

אברהם נגוסה: אנחנו לא מחפשים אשמים.

אברהם נגוסה: המציאות היא המציאות.

אברהם נגוסה: אתם לא מכחישים, אף אחד לא מכחיש את זה, זו המציאות.

אברהם נגוסה: היום אנחנו ביקשנו ממשרד החינוך להציג לנו דרכי התמודדות.

אברהם נגוסה: זה המצב.

אברהם נגוסה: זה מה שאנחנו רוצים.

<גילה נגר: אוקיי, ואנחנו לא מציגים?

<גילה נגר: מה שעשינו עד עכשיו, לא הצגנו?

אברהם נגוסה: אני מצטער להגיד לך, אוקיי, דרך חדשה ידוע לנו.

<גילה נגר: זה מה שאדוני ביקש במכתב.

אברהם נגוסה: לא.

<גילה נגר: כן.

<גילה נגר: המכתב מול העיניים שלי.

אברהם נגוסה: תסלחו לי.

אברהם נגוסה: אני אמרתי דרך אגב - - -

<גילה נגר: המכתב מול העיניים שלי.

<גילה נגר: אדוני ביקש שאנחנו נתייחס, בבקשה.

אברהם נגוסה: גם את זה, נכון, כדרך, אבל איפה התכנית הכללית לעולים אחרים?

אברהם נגוסה: הצגתם לנו עכשיו?

<גילה נגר: מאיה הציגה את כל רשימת התכניות.

<מאיה שריר: יש לי את הכל.

<מאיה שריר: יש חוזר מנכ"ל, אנחנו עובדים - - -

<גילה נגר: הכל כאן.

<גילה נגר: אפשר להעביר את כל החומרים.

אברהם נגוסה: אנחנו לא ראינו, לא הצגתם לנו פה.

אברהם נגוסה: הצגתם לנו את התכנית הממשלתית החדשה.

אברהם נגוסה: את זה הצגתם לנו.

אברהם נגוסה: אם יש משהו כתוב, תביאי לנו.

אברהם נגוסה: אני מצטער.

אברהם נגוסה: אנחנו לא ציפינו לראות סרטים.

אברהם נגוסה: אנחנו רצינו לראות תכנית.

אברהם נגוסה: אם יש לכם, תציגו לנו.

<גילה נגר: יש.

<מאיה שריר: אנחנו עובדים - - -

<גילה נגר: סליחה, אדוני, אני חייבת להגיד מילה על הסרטים.

<גילה נגר: אנחנו אנשי חינוך, יש לנו גם נשמה.

<גילה נגר: נתונים זה בסדר גמור.

<גילה נגר: אנחנו נציג נתונים, נציג תכניות, אבל אם יש משהו שאנחנו רוצים לשמח את עצמנו ואתכם, אז תפרגנו לנו.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אני לא - - -

<גילה נגר: אז אי אפשר להגיד כל הזמן על הסרט, על הסרט.

אברהם נגוסה: אני לא הפסקתי אתכם.

אברהם נגוסה: הצגתן, נתנו לכן, אבל אני גם צריך להגיד שמה שאני ציפיתי לא קיבלתי.

<גילה נגר: אז בסדר, אנחנו מציגים.

אברהם נגוסה: זה כל העניין.

<גילה נגר: בסדר, זה משהו אחר.

אברהם נגוסה: אם יש לכם, תציגו לנו עכשיו.

אברהם נגוסה: גם עכשיו לא מאוחר.

אברהם נגוסה: תבינו לנו.

<גילה נגר: אנחנו יכולים להציג.

<גילה נגר: לא חייבים מצגת בשביל להציג דברים.

<גילה נגר: מאיה הציגה את כל התכניות של המשרד.

אברהם נגוסה: לא, לא משנה.

אברהם נגוסה: אם יש בכתב, תביאו לנו, בסדר.

<גילה נגר: קדימה מאיה, הפיוז המרוקאי מתחיל לעלות לי.

אברהם נגוסה: רק רגע.

אברהם נגוסה: אנחנו נעבור גם למשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: סיימת, משרד החינוך?

<גילה נגר: לא, אנחנו באמצע ההצגה.

אברהם נגוסה: אוקיי, תמשיכו.

<מאיה שריר: אנחנו עובדים עם תלמידים עולים.

<גילה נגר: רגע, נעבור לדליה.

<דליה פניג: רגע.

<דליה פניג: תראו, התכנית שמוצגת פה זו תכנית של הדרך החדשה, שמדברת על תכנית שפעם ראשונה בכל הגילאים, בתוך תחומי הדעת, לא כתכנית נפרדת, לא כמשהו שהוא מן הצד, אלא בתוך תחומי הדעת המרכזיים, משלבים יחידות לימוד על מורשת יהדות אתיופיה.

<דליה פניג: כל התכנית הזאת, וכתוב - - -

מרדכי יוגב: אני מצטער, סליחה שאני עוצר אותך.

מרדכי יוגב: אני יוצא עכשיו מהישיבה ואני מאוכזב לחלוטין ואני אוציא את הפוסט שלי כתוקף את משרד החינוך בצורה חריפה.

מרדכי יוגב: לא באנו לשמוע עכשיו על שילוב יהודי אתיופיה.

מרדכי יוגב: על זה יש את המיצגים של ועדת ביטון, ועדות אחרות, ותאמיני לי שאיכפת לי מיהודי אתיופיה מאד מאד מאד.

מרדכי יוגב: באנו לשמוע איך את המאסה הגדולה הזאת של ילדי עולים מגיל המעון, תמ"ת, או מגיל גן ילדים שבאחריות משרד החינוך ועד גיל מכינות אופק, כולל הכשרת מורים, איך אתם נותנים הרבה יותר תשומת כדי לקלוט אותם בקשיי השפה, בהנגשה, בקשר, בחיבור לחברה הישראלית וליכולת למידה, כדי שהם ייצאו בסוף י"ב, כל אחד מתי שהוא עלה ומאיזה ארץ הוא עלה, הרבה יותר מחוברים לחברה הישראלית.

מרדכי יוגב: את התשובות האלה לא קיבלנו.

מרדכי יוגב: אני מצטער, גילה.

מרדכי יוגב: אני מכיר אותך פחות מדי ואני מעריך אותך, אבל היום לא קיבלנו את התשובות ואני מצטרף לחברי.

מרדכי יוגב: אני מאוכזב מהתשובות - - -

<גילה נגר: אנחנו הכנו תשובות בהתאם לשאלות שנשאלנו.

אברהם נגוסה: לא, לא, לא, סליחה.

אברהם נגוסה: בואו, נושא הדיון - - -

<גילה נגר: רגע, אנחנו נעשה הפסקה עם - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה להקריא.

אברהם נגוסה: נושא הדיון - - -

מרדכי יוגב: לא קיבלתי תשובות.

<גילה נגר: אז אנחנו - - -

מרדכי יוגב: מצטער.

מרדכי יוגב: ויותר מזה אני אומר - - -

אברהם נגוסה: תסלחו לי, נושא הדיון – טיפול משרד החינוך בתלמידים העולים - - -

מרדכי יוגב: בולמים אותם - - -

<גילה נגר: אנחנו לא בולמים.

<גילה נגר: שיגידו לנו מי.

<גילה נגר: תפנה אותם אלינו, אני מוכנה לשמוע כל אחד.

אברהם נגוסה: גברת גילה, נושא הדיון – טיפול משרד החינוך בתלמידים עולים.

אברהם נגוסה: נקודה.

<גילה נגר: הבנתי, הבנתי אדוני, אני שמעתי.

אברהם נגוסה: כשפתחתי, דרך אגב, אמרנו שתתייחסו גם לגבי האם התכנית החדשה התחילה.

אברהם נגוסה: זה מה שאני רוצה.

אברהם נגוסה: אנחנו לא ציפינו לשמוע על התכנית, כי התכנית הזאת היא כבר שנתיים - - -

<גילה נגר: אני רוצה להעביר לאדוני את המכתב והבקשות שלכם.

אברהם נגוסה: שנתיים, יותר משנתיים דיברנו.

<גילה נגר: אתם ביקשתם ככה: נתונים על מספר התלמידים, מאלו מדינות הם עלו ושמות היישובים בהם נקלטו.

<גילה נגר: החומר פה.

<גילה נגר: שתיים, הבהרות מדוע התקציבים שהוקצו על ידי הדרך החדשה אינם מגיעים לרשויות הקולטות.

<גילה נגר: דיברנו על התקציב.

<גילה נגר: שלוש, מדוע תכנית המשרד לשילובם המיטבי של יוצאי אתיופיה, לא קודמה בשנה וזה מה שאנחנו מנסים להציג.

<גילה נגר: אז אנחנו פעלנו על פי המכתב שכתב אדוני יושב הראש.

<גילה נגר: בפעם הבאה תהיו יותר ממוקדים, שנדע על מה להשיב.

אברהם נגוסה: טוב, עניתם לנו לשאלה הראשונה?

אברהם נגוסה: זה על התכנית הכללית ואנחנו לא קיבלנו על התכנית של כל העולים.

<מאיה שריר: את רוצה שאני אענה?

<גילה נגר: תעני, תעני.

<מאיה שריר: טוב, אנחנו התבקשנו האמת להביא את מספר התלמידים העולים, שמסתובבים בארץ והבאנו.

<מאיה שריר: יש לנו כאן את כל הפרטים לפי יישובים.

<מאיה שריר: אנחנו עובדים עם תלמידים עולים בהתאם לחוזר מנכ"ל שאנחנו מפרסמים בכל שנה.

<מאיה שריר: יש לי כאן את חוזר המנכ"ל, אני אעביר אליכם.

<מאיה שריר: התחלתי לפרט קודם, אנחנו עובדים קודם כל על משימה ראשונה, שהיא הוראת עברית כשפה שנייה.

<מאיה שריר: המשימה הזאת היא בכל שכבות הגיל.

<מאיה שריר: לא משנה באיזה גיל הילד הגיע ומאיזו ארץ הוא הגיע, הוא קודם כל צריך ללמוד עברית.

<מאיה שריר: לשם כך יש לנו תכנית לימודים שפותחה על ידי משרד החינוך, יש חומרי למידה, יש מבדקים שפותחו על ידי הראמ"ה לבדוק את יכולת ההשתלבות של תלמיד עולה, האם הוא רכש עברית ברמה הבסיסית והוא יכול להשתלב בכיתה ויותר בהצלחה ללמוד את כל המקצועות.

<מאיה שריר: אחר כך יש כאן פירוט גם בחוזר מנכ"ל על כל התכניות מעבר להוראת עברית כשפה שנייה.

<מאיה שריר: יש לנו התייחסות גם לשילוב חברתי ושילוב תרבותי.

<מאיה שריר: ישנן תכניות שעוסקות בפיתוח ובביסוס זהות יהודית וזהות ישראלית לתלמידים עולים.

<מאיה שריר: לא משנה מאין הם עלו, הם לא חוו את ההוויה הישראלית ולשם כך יש מגוון תכניות.

<מאיה שריר: יש היום מכרז חדש שיוצא לפועל, שנקרא תכנית עם ומדינה.

<מאיה שריר: הוא מחליף מכרז קודם שהיה ואנחנו עובדים באמת בצורה מערכתית על כל ההיבטים, גם עבודה עם ההורים, עם המשפחות, גם עבודה עם צוותי בתי הספר.

<מאיה שריר: יש ארבעה מתווים בתוך ההשתלמויות שמוצעות למורים בכל מערכת החינוך.

<מאיה שריר: ארבעה מתווים שמתייחסים לעבודה עם עולים.

<מאיה שריר: גם הוראת עברית שפה שנייה, גם איך ללמד ילדים בכיתות או איך מורה צריכה להתנהג בכיתה שיש בה אפילו עולה אחד.

<מאיה שריר: מה היא צריכה לעשות וגם על כשירות תרבותית.

<מאיה שריר: יש את כל הפירוט בחוזר מנכ"ל באופן מפורט.

<מאיה שריר: עכשיו לגבי נשירה שאתה שאלת.

<מאיה שריר: אין נשירה של עולים יותר מאשר נשירה של ילידי הארץ.

<מאיה שריר: יש לי נתונים.

<מאיה שריר: לא הבאתי איתי, כי לא התבקשתי, אז זה לא יהיה מדויק.

<גילה נגר: אפשר לשלוח אותם.

<מאיה שריר: אפשר לשלוח.

<מאיה שריר: גם לגבי הפער בהישגים, קשה מאד ל- - -

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל את זה בכתב.

אברהם נגוסה: תשלחו לנו את הכל.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בואו נעבור למשרד - - -

<מאיה שריר: לגבי הפער בהישגים.

אברהם נגוסה: את רוצה להתייחס לגבי הפער בהישגים?

<עירית בירן: אני רוצה להתייחס להמשך טיפול.

<עירית בירן: כשילדים עוברים את השנה השלישית או הרביעית מעבר לשעות שהם מקבלים שעות עולים או את הטיפול של התכניות המיוחדות, למשרד יש היום בכל בית ספר מה שנקרא שעות פרטניות, ובהוראות שלנו לכל מחנכת כיתה, כשהיא מסתכלת על הכיתה שלה, לתת לילד שבעצם עברית היא שפה שנייה שלו, עדיפות בתיווך ובשעות הפרטניות שאתה בא לבית ספר ואנחנו מקבלים את זה בדיווחים.

<עירית בירן: הרבה מהתלמידים שזקוקים, ואם ילד לא זקוק אז אנחנו מבקשים לא לאנוס אותו לקבל שעות, אבל אם ילד זקוק, הוא מקבל את השעות הפרטניות, ששם המורה, בעבודה של קבוצה קטנה, שניים שלושה ילדים בו זמנית, עד חמישה מקסימום, נותנת תיווך.

<עירית בירן: ואז היא עוזרת לילד אם הוא לא הבין את מה שהכיתה עסקה בו או למדה, היא נותנת לו בשעות הפרטניות.

<עירית בירן: זה גם בחינוך היסודי וגם בחטיבות הביניים.

<עירית בירן: בחינוך העל יסודי המבנה הוא אחר ויותר מורכב.

<עירית בירן: האמת היא, כשאנחנו מסתכלים על התוצאות, אנחנו לא רואים את זה כמשהו שבולט.

<עירית בירן: ילדים אחרי השנה הרביעית או החמישית בארץ כבר רובם משתלבים במקום, לפי היכולות וההתקדמות שלהם.

<עירית בירן: גילה קודם הזכירה את הנושא של מיפוי.

<עירית בירן: אנחנו היום בתהליך שבתי הספר ממפים את 100% הילדים – עולים או לא עולים, ותיקים או לא ותיקים.

<עירית בירן: זאת אומרת הרעיון הוא לראות את כל הילדים, לא חשוב מאיפה הם באו, ולהסתכל על כל ההיבטים של ילד.

<עירית בירן: גם ברמה הלימודית, גם ברמה הרגשית, גם ברמה ההתנהגותית וגם ברמה המשפחתית.

<עירית בירן: אם יש לו קשיים ברמה הזאת או לפעמים בריאותית או לפעמים יש בעיות ברמה של אפילו הזנה, אז יש לנו מפות.

<עירית בירן: בית ספר מסתכל.

<עירית בירן: מנהל בית ספר רואה את כל בית הספר שלו, כיתה-כיתה, שכבה-שכבה, איפה הבעיות ומרכז את המאמצים בטיפול באותם ילדים או אותן קבוצות ילדים, לפי הצורך שלהם ולפי הנזקקות שלהם.

<עירית בירן: יש היום רשויות שכבר מיפו את כל הילדים ברשויות שלהן, יש כאלה שעשו באופן חלקי.

<עירית בירן: בחינוך היסודי אנחנו רואים יותר בקלות, בחינוך העל יסודי קצת יותר איטי, אבל אנחנו מתכוונים בכיוון הזה.

<עירית בירן: וזה חשוב לדעת, כי ילד בשנים הראשונות שלו הוא תחת קליטת האגף לילדים עולים, אבל אחר כך הוא צריך להיכנס מה שנקרא לטיפול של אגף הגיל ובית הספר צריך לראות אותו ולהמשיך לטפל בו.

<עירית בירן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בני, האם אתה רוצה להתייחס אחרי משרד הקליטה?

<בני פרץ: אני הייתי מעדיף לדבר לפני משרד הקליטה, כי אני כבר יודע מה יגידו במשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אוקיי.

<בני פרץ: קוראים לי בני פרץ, אני פעיל חברתי ולשעבר עוד מהפנתרים השחורים של שנות ה-70.

<בני פרץ: אני לא רוצה להטיל את הכל על משרד החינוך, אבל כל הפיקוח הוא במשרד החינוך.

<בני פרץ: כל הנושאים האלה של דרך חדשה, דרך ישנה, כבישים, דרכים, עוד דו"ח ועוד דו"ח, ראיתי עוד משנות ה-90 גם בעלייה של הרוסים ומה קרה איתה כולנו יודעים, ועם הצעירים ועם כל הנשירה, כל הפשיעה וכל האלימות.

<בני פרץ: ומשם לא למדו כלום, ובפרט כשבאו העולים מאתיופיה ואת האפליה הזאת, שגם אני יכול להגיד שאני מתבייש בה, שגם ראיתי, שגם מבני עדתי, עדות המזרח, שהם חוו פה מספיק ועוד, גם הם היו שותפים לה.

<בני פרץ: הנושא הזה של איך אנחנו אומרים בחינוך – אין ילד טיפש, יש מערכת שמתנהלת בטיפשות, ואני חוזר על הסיסמא הזאת לא מהיום, מהרבה שנים, משנותינו גם.

<בני פרץ: גם אנחנו, ההורים שלנו, כשהגיעו לארץ והעלו אותנו, לא ידעו לדבר עברית והשפה לא הייתה שגורה בפינו.

<בני פרץ: ולא יכולנו גם בכיתות הנמוכות, וראינו ילדים.

<בני פרץ: אם לא נתת להם את כל התמיכה, ללמד אותם שם, בתחתית, ביסוד, ולהגביר להם את זה, כדי שהם יוכלו לקלוט את העברית, כדי שיוכלו להתקדם הלאה גם שיגיעו לתיכון או כל דבר אחר, תהיה שגורה בפיהם.

<בני פרץ: האינטגרציות שנעשו במדינה, נהיו אינטגרציה של אפליה, שכל אחד רצה לברוח מכל מיני אוכלוסיות מסוימות ומשרד החינוך לא פעל לשם כך, ועוד עזר להם לתת להם תמיכות.

<בני פרץ: כדי לתמוך, רבותי, זה לא בא מכם.

<בני פרץ: תוכלו לכתוב דו"חות ודרכים ולעשות אחת לשנה איזה סימפוזיון בבית ספר, שאיזה ילד – אולי תמצאו אחד מהילדים שיצייר איזה משהו בשחור, שיש גם שחור.

<בני פרץ: אחד אולי נמצא.

<בני פרץ: אני מוכן ללכת אתכם לבית ספר שכולו 100% ילדים בכיתה ולתת להם לצייר לך חברה ונראה אם הם בכלל - - -

אברהם נגוסה: נא לסכם.

<בני פרץ: יציירו שם בכלל איזה משהו שחור שקיים בחברה.

<בני פרץ: אתם צריכים לרדת יותר, אדוני, משרד החינוך.

<בני פרץ: כשאתם מביאים כדי לא כדי לבזבז אותו ותקציבים לבזבז אותם לחינם בדו"חות וכל זה.

<בני פרץ: צריך לרדת לבתי הספר ולעומקם, לעומקם.

<בני פרץ: לבדוק שם מה קורה בפנים.

<בני פרץ: האם ניתנת התמיכה כפי שצריך בכסף שהם מקבלים, או שסתם מטייחים ועוד שנה חלפה ועוד שנה חלפה ובסוף אנחנו מקבלים חברה פגומה.

<בני פרץ: חברה מוחלשת.

<בני פרץ: והאתיופים בפרט, שגם באוניברסיטה הם מופלים, בתיקון אפילו לעומת האוכלוסייה הערבית ואפילו לעומת ילדי המסתננים, שמקבלים בתל אביב חינוך יותר טוב מהם ועוד ממומן על ידי מדינת ישראל ומשרד החינוך.

<בני פרץ: מסתננים.

<בני פרץ: אני יודע, אני רואה את זה בטלוויזיה וזה כואב לי.

<בני פרץ: כואב לי שעמך ממשיך בדיבורים וכשאת אומרת, גם את מבני עדות המזרח, אז רבותי, את צריכה יותר לפקח על מה קורה למטה.

<בני פרץ: את צריכה יותר לדרוך על בתי הספר.

<בני פרץ: לשלול מהם את התקציב כאשר אין מספיק תלמידים באינטגרציה ושהם שוללים לקבל איזה אחד בגלל הצבע שלו או בגלל המראה שלו.

<בני פרץ: אתם צריכים להתחיל לקנוס.

<בני פרץ: להתחיל לא לתת תקציבים.

<בני פרץ: מי שלא רוצה, לא טוב לו, שייקח את הילדים שלו ויממן אותם על חשבונו ויקים בית ספר על חשבונו ויבנה בית ספר על חשבונו וייתן אינטגרציה ומה שהוא רוצה.

אברהם נגוסה: תודה, בני.

<בני פרץ: אתם צריכים להתעמת בנושא הזה.

<בני פרץ: שם אפשר לנצח, כי אנחנו בצורה ובדרך הזאת מאבדים הרבה אינשטינים בדרך.

<בני פרץ: הרבה אינשטינים שיכולים גם כן לבוא מכל אחד מהם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: - - - ומשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: ד"ר שקלאר, בבקשה.

<ולדימיר שקלאר: טוב, אדוני יושב הראש, לצערי בכמה דקות שנותרו לנו אנחנו לא נצליח לפרט את כל התכניות של משרד העלייה והקליטה בתחום - - -

אברהם נגוסה: למה כמה דקות?

<ולדימיר שקלאר: כי הישיבה עד השעה 11:00.

אברהם נגוסה: לא, לא, לא, מי אמר?

אברהם נגוסה: תציג לנו.

<ולדימיר שקלאר: אוקיי.

<ולדימיר שקלאר: אז קודם כל אנחנו משקיעים עשרות מיליוני שקלים בתכניות שונות בתחום החינוך לעולים ודרך אגב עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך, חשוב לציין.

<ולדימיר שקלאר: אמנם ההגדרות הן קצת שונות.

<ולדימיר שקלאר: אנחנו תומכים גם בילדי העולים עד 15 שנה בארץ.

<ולדימיר שקלאר: עכשיו אני מעביר את זכות הדיבור לד"ר שרי פייר, שהיא מנהלת את תחום החינוך במשרד העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<שרי פייר: שלום ותודה על הזדמנות לדיון חשוב.

<שרי פייר: משרד העלייה והקליטה נותן מענה לילדים עולים וגם לילדים שהם ילדי עולים, כי אנחנו רואים שגם דור וחצי וגם דור שני נתקלים בבעיות ומאתגרים אותנו, לעתים יותר מהדור הראשון, במגוון תכניות, כשאנחנו עוסקים במסגרת החינוך הבלתי פורמאלי, וכמו שאמר ד"ר שקלאר, בשיתוף פעולה מלא עם משרד החינוך, עם מאיה, עם גילה וכל העמיתים שלנו.

<שרי פייר: אנחנו מדברים על תכניות למשל לתגבור לימודי לחטיבת הביניים והתיכון, תכנית פלא, שנותנת מענה לכ-3,500 ילדים, כשבעצם בעצה אחת עם משרד החינוך ובהתאם לתכנית החדשה, אנחנו העברנו 1,000 ילדים מתכנית פלא לפרויקט הלאומי, כשהילדים הועברו אחד-אחד ומשרד החינוך הסכים איתנו ושילבנו ידיים.

<שרי פייר: אף ילד שקיבל מענה לא ייפול בדרך כי הוא מעל 15 שנה ומשרד החינוך קלט את הילדים ברמה השמית אחד לאחד.

<שרי פייר: לשאר הילדים, לכלל העליות, גם יוצאי אמריקה הלטינית, שאכן בחלקם ההורים מתנהגים לעתים כמהגרי עבודה והאתגרים מאד מאד קשים; גם ילדי עולים מבוכרה, קווקז, בני מנשה וכלל הארצות האחרות, בוודאי צרפת, אוקראינה והרבה פעמים מדינות שאנחנו מכירים אותן כמדינות רווחה והתדמית שלנו על הילדים היא שמה אנחנו צריכים לעזור להם.

<שרי פייר: וכן, אנחנו צריכים לעזור להם וצריכים לעזור להם הרבה.

<שרי פייר: יש לנו דרישה עצומה מהרשויות המקומיות לתת מענה לילדים בכל הגילאים.

<שרי פייר: ככה כדי לסבר את האוזן, אנחנו נותנים, כפי שאמר ד"ר שקאלר, עשרות מיליוני שקלים כתמיכה לרשויות המקומיות, לכלל הטיפול בעולים, בבני עולים, בילדי עולים.

<שרי פייר: רשויות שאנחנו מנהלים איתן שיח על בסיס עקבי, ציינו בפנינו שכ-40% מהתקציב שאנחנו נותנים להם מוקדש לטובת חינוך לילדי עולים.

<שרי פייר: אף פעם לא די.

<שרי פייר: משרד החינוך עושה המון ועושה דברים מדהימים.

<שרי פייר: אף פעם לא די.

<שרי פייר: הילדים רוצים עוד, הרשויות מצביעות על צרכים וכפי שנאמר פה, צריך להתחיל את הדברים מהגיל הרך ואנחנו שמים דגש גם בגיל הרך, גם בהכנה לכיתה א', שרבים מהוותיקים באמת, זה בא בילד אין לתת קורס מוכנות לכיתה א' ברמה הפרטית.

<שרי פייר: אנחנו נותנים את זה דרך הרשויות המקומיות, כי זה דבר שהוא דבר חשוב.

<שרי פייר: אנחנו נותנים פרויקטורים במסגרת הרשויות, בשילוב עם משרד החינוך ואנחנו עשינו גם איזה שהוא מיפוי יד ביד.

<שרי פייר: אנחנו גם מוסיפים מגשרים כשצריך, גם בתכנית פלא.

<שרי פייר: אנחנו מוסיפים מגשרים לכל הפזורות, לכל הילדים.

<שרי פייר: אנחנו נותנים תכניות ומוקדים חברתיים גם ליוצאי קווקז, גם לבני מנשה, גם ליוצאי אתיופיה.

<שרי פייר: דיבר חבר הכנסת רוזבוזוב על הנושא של הוטרנים.

<שרי פייר: אנחנו מקימים חדרי הנצחה לכל מי שהשתתף במאבק נגד הנאצים ואנחנו מכניסים לשם בני נוער.

<שרי פייר: אנחנו משלבים בין הדור הצעיר לבין הדור הבוגר.

<שרי פייר: זה חלק מהמדיניות שלנו באמת לתת מענה הוליסטי, כשחשוב לי להדגיש שוב שבפרויקטים החינוכיים שלנו, אנחנו נעזרים באנשי המקצוע, בעמיתנו ממשרד החינוך, מקבלים תו תקן לכל מה שנכון וראוי מבחינה פדגוגית ואנחנו כולנו מקווים שנצליח באמת לסגור את הפערים באמצעות התכניות האלה.

<שרי פייר: דבר אחרון, אתם דיברתם על נשירה גלויה ויש גם נשירה סמויה, לא בקרב עולים, אלא בקרב ילדים עולים בעיקר.

<שרי פייר: בקרב עולים ראינו ביחד את הנתונים וזה באמת נתונים לשמחתי שהם אפסיים, אבל הדברים האלה באים לידי ביטוי בדור וחצי או בדור השני.

<שרי פייר: הילדים האלה אחר כך הולכים לעתים לגנים ציבוריים, יש שם אפקט של התגודדות ויש שם אינטגרציה מלאה.

<שרי פייר: אנחנו רואים ראשים בלונדינים וראשים מקורזלים ואת כל ה - - -

אברהם נגוסה: אולי תסבירי לנו, כשאין נשירה בעולים, אז למה דווקא בבני עולים יש נשירה?

אברהם נגוסה: היה צריך להיות שיפור, לא?

אברהם נגוסה: כי הם כבר ותיקים.

<שרי פייר: יש מחקרים.

<שרי פייר: פה אני אענה מהצד המחקרי.

<שרי פייר: יש מחקרים רבים שנעשו גם באקדמיה, גם מוזמנים על ידי משרדי ממשלה.

<שרי פייר: בקרב חלק מיוצאי חבר מדינות העמים לשעבר יש שיפור בדור השני, לא בכולם.

<שרי פייר: בקרב יוצאי בוכרה, קווקז, אנחנו רואים לעתים החמרה של הדברים.

<שרי פייר: יש פה התנגשות בין דורית.

<שרי פייר: בועה תרבותית, בעיקר של קהילות שהן קהילות יותר מסורתיות, יותר שמרניות.

<שרי פייר: בקרב יוצאי אתיופיה אנחנו רואים בהחלט שיש החמרה אחרי דור אחד, ושוב, הנושא נחקר רבות.

<שרי פייר: יש כאילו איזה שהוא אפקט השהייה כזה.

<שרי פייר: ולכן אנחנו רואים את תמונת המצב, אנחנו נותנים גם פתרונות לטווח הארוך, כשאנחנו מטפלים מגיל מאד מאד רך, וגם ביתרונות בטווח הקצר, שמה שכבר דורש טיפול, דורש התערבות, דורש אתגר, אנחנו מנסים לתת לו את המענה המיטבי.

אברהם נגוסה: האם זה מראה משהו במערכת החינוך שדווקא לעולים צריך להיות משבר קליטה ויכול להיות שכל זה ישפיע על הנשירה, אבל אצל בני עולים, כשיש יותר, האם זו לא שאלה גדולה של האם מערכת החינוך הצליחה או נכשלה.

<שרי פייר: אני לא הייתי שופטת את מערכת החינוך ועל שאלה כזאת וודאי הייתי מעבירה את הכדור לעמיתי במערכת החינוך, אבל יכול להיות שאפשר להסתכל על זה דווקא בצורה אחרת, שאם אנחנו ומערכת החינוך עוטפת אותם כל כך כשהם מגיעים ברגע הראשון ונותנת להם מענה ואנחנו חושבים שאולי אחרי 5 שנים או 10 שנים צריך להפסיק או צריך, כי בסך הכל התקציבים מוגבלים, ואז אנחנו מוצאים בהחלט שוב את הילדים האלה בדור השני, שבעצם מקבלים לכאורה פחות מענה רגיש תרבות, כן מקבלים במערכות הגיל, אבל פחות מענה רגיש תרבות ויכול להיות שזה אחד הניסיונות, אבל חכמים ממני עשו על כך מחקרים והתוצאות מדברות בעד עצמן.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נשמע ממנהלת בית ספר יוענה ז'בוטינסקי.

<מילה ספיבק: זה כבר הנוער יוענה ז'בוטינסקי.

אברהם נגוסה: אוקיי, מילה, בבקשה.

אברהם נגוסה: אני מבין שרוב התלמידים הם עולים חדשים בבית הספר?

<מילה ספיבק: כן.

<מילה ספיבק: אני רוצה עכשיו לספר קצת.

אברהם נגוסה: אולי תעני גם על השאלות שאני שאלתי קודם.

<מילה ספיבק: כן, כן, כן, אין בעיה.

<מילה ספיבק: בגלל זה אני רוצה לענות.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

<מילה ספיבק: כבר הנוער יוענה ז'בוטינסקי קולט עלייה.

<מילה ספיבק: יש לנו כ-1,000 ילדים.

<מילה ספיבק: מתוך 1,000 ילדים 200 תלמידי פנימייה ו-800 ילדים באים כל יום לבית הספר.

<מילה ספיבק: זאת אומרת זה ילדים עולים וגם בני עולים.

<מילה ספיבק: אני רוצה להגיד שמשרד החינוך עושה המון דברים.

<מילה ספיבק: האמת שבאתי הנה לבדוק על מה מדובר – עולים לא עולים – ועכשיו אני בכל זאת רוצה לענות, כי ילדים מקבלים מענה.

<מילה ספיבק: יש תלמידים עולים חדשים מאתיופיה, יש לי עולים חדשים מברית המועצם, רובם.

<מילה ספיבק: יש לי גם ילדים מגאנה, יש לי עולים חדשים ממקסיקו, יש לי עולים מכל מגוון צבע העור, השכל, החכמה, הכל.

<מילה ספיבק: יש לי כל מיני ילדים.

<מילה ספיבק: אני לא אומרת שאצלי, לא חשוב, לפעמים אומרים שאם יש הרבה עולים חדשים אז אחוז הבגרויות חייב להיות אחוז גבוה, אז - - -

אברהם נגוסה: יש עלייה מגאנה?

אברהם נגוסה: לא ידעתי.

<מילה ספיבק: כן, יש גם מגאנה, ממקסיקו, מכל מיני מקומות.

אברהם נגוסה: מקסיקו כן.

אברהם נגוסה: גאנה – זו פעם ראשונה שאני שומע.

<מילה ספיבק: כן.

<מילה ספיבק: אז אני רוצה להגיד לכם שברור שאם יש כל כך הרבה עולים חדשים, אז אנחנו מקבלים את המענה.

<מילה ספיבק: אנחנו מקבלים שעות.

<מילה ספיבק: לפעמים פה ושם אנחנו יכולים להתווכח ולבכות למשרד חינוך – חסר לי פה שעה, חסרות לי פה 4-5 שעות ואנחנו מקבלים אותן.

<מילה ספיבק: אני רק רוצה, אדוני יושב הראש, להגיד לך שאין פה קוסמים.

<מילה ספיבק: אני פה יחידה, אני חושבת, מהשטח, כמנהלת בית ספר.

<מילה ספיבק: אי אפשר לקחת ולעשות טראח משהו וכבר הכל יהיה בסדר.

<מילה ספיבק: זה תהליך, ואם אנחנו נסתכל על המדינות האחרות שקלטו עליה, על מהגרים, אז ברור שזה הולך לאט.

<מילה ספיבק: אם בסך הכל אנחנו נסתכל שאנחנו מדינה כל כך צעירה וזו מדינת עולים ומהגרים, אז ברור.

<מילה ספיבק: גם במשרד החינוך הם מהגרים או ילדי מהגרים.

<מילה ספיבק: אין דבר, הם בעצם אולי לא יודעים הכל.

<מילה ספיבק: אנחנו לומדים.

<מילה ספיבק: גם אני, אני 10 שנים מנהלת ואני המנהלת הראשונה משנות עליית ה-90, דוברת רוסית.

<מילה ספיבק: אני רוצה להגיד שהיה קשה, גם לי היה קשה, ואני מכירה את כל הילדים שנכנסים ואני מכירה - - -

אברהם נגוסה: אולי תתמקדי, כי אף אחד לא אמר שהכל קל ואף אחד לא מחפש קיצורי דרך.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים פה כשאנחנו יודעים את המציאות, המציאות שעולה - - -

<מילה ספיבק: על התוצאות - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע ממך, כמי שמנהלת בבית ספר שרוב הנמצאים שם הם עולים, אולי תשתפי אותנו בניסיון שלך בדרכי התמודדות עם המצבים הקיימים.

<מילה ספיבק: יפה.

<מילה ספיבק: אני רוצה להגיד שאם אנחנו מתחילים עם ההתמודדות של העולים החדשים, קודם הכל עם שפה, ברור שנגיד אם אנחנו מקבלים שעות לשנה ראשונה לאולפן ואחר כך הקליטה של כל הילדים היא לא אותה קליטה.

<מילה ספיבק: יש ילדים שכבר אחרי חודשיים נכנסים לכיתות והם לא צריכים אותי ולא צריכים את האולפן שלי.

<מילה ספיבק: אבל יש ילדים שזו כבר שנה ראשונה ושנה שנייה ושנה שלישית ועדיין הילדים האלה ממש מתמודדים עם קשיי שפה, כמוני.

<מילה ספיבק: אני רק רוצה להגיד שזה קשה.

<מילה ספיבק: זה גם קשה מבחינת התרבות.

<מילה ספיבק: הילדים באים כל אחד מכל מדינה עם השק שיש לו וחוץ מזה אנחנו לא צריכים לשכוח, ואני רוצה לפנות גם למשרד החינוך וגם למשרד הקליטה.

<מילה ספיבק: רבותי, תקשיבו, חייבים לשלוח לבתי ספר שיש בהם הרבה עולים, פסיכולוגים.

<מילה ספיבק: זה דבר אחד.

<מילה ספיבק: דבר שני, תכנית העצמה חייבת להיות.

<מילה ספיבק: תכנית העצמה זה כמו קואוצ'ינג, נכון?

<מילה ספיבק: שכל ילד יקבל משהו בנוסף.

<מילה ספיבק: זה גם ברור שיש גם שעות פרטניות, המורים עובדים, הכל בסדר.

<מילה ספיבק: אבל אני רוצה להגיד שיש לנו קואצ'ינג בבית הספר, יש לנו.

<מילה ספיבק: אנחנו עובדים, מי שמכיר, עם עמותת הזנק.

<מילה ספיבק: הזנק לעתיד גם למצטיינים, גם לתעשייה.

אברהם נגוסה: מילה, נא לסכם.

<מילה ספיבק: זה פלא.

<מילה ספיבק: אני רוצה להגיד שאנחנו לוקחים ילדים, עולים חדשים שגם לא יודעים שפה וממצבים קשים, ובגלל שיש תכנית העצמה, אחרי שנה, אחרי חצי שנה, הילדים כבר אחרים.

<מילה ספיבק: הם כבר מרגישים שהם שווים בין שווים, ואולי גם יותר.

<מילה ספיבק: הם מקבלים את עמוד השדרה.

<מילה ספיבק: אז אולי בכל התכניות שקשורות לעולים חדשים, לתלמידים, צריכים לשים קצת דגש על העצמת הילדים.

<מילה ספיבק: זאת אומרת תכנית העצמה.

אברהם נגוסה: אוקיי, תודה.

אברהם נגוסה: הצעה טובה, תודה.

<מילה ספיבק: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו היינו בשטח ביום חמישי, שמענו מהגברת שרה שראל, אחראית קליטת עלייה במועצה האזורית מטה בנימין ואנחנו נשמח לשמוע ממך, בואי תשתפי אותנו לגבי הבעיות הקיימות בשטח, גם על ההישגים, גם על הבעיות ומה את מציעה כדי לשלב את העולים.

<שרה שראל: אני רוצה לפתוח בנושא של הגיל הרך.

<שרה שראל: ד"ר שרי פייר דיברה על הכנה לכיתה א' והניסיון שלנו מראה שההכנה לכיתה א' זה דבר שהוא לא מספיק.

<שרה שראל: כדי לקלוט את הילדים בכיתה א' במצב אופטימאלי, ההכנה צריכה להתחיל בגן.

<שרה שראל: נכון, אין ספק.

<שרה שראל: ואנחנו קולטים ילדים בעיקר מצרפת והגענו למסקנה שכשילד עובר את תהליך הקליטה בצורה מיטבית בגן, הוא נכנס לכיתה א' כמו ילד ישראלי רגיל.

<שרה שראל: וכדי להשיג את המטרה הזאת אנחנו מעסיקים גננת מגשרת, שנמצאת שלוש-ארבע פעמים בשבוע בגן לכמה שעות כל פעם.

<שרה שראל: היא יושבת בבוקר, בשמונה בבוקר, כמה דקות עם הגננת.

<שרה שראל: היא שומעת מהגננת מה הגננת הולכת לעשות במפגש.

<שרה שראל: הגננת מראה לה את כל אמצעי ההמחשה ואז היא אוספת את כל הילדים העולים, עושה להם את אותו מפגש שכל הילדים בגן מקבלים בשעה 10, או 10 וחצי, אני לא יודעת מתתי בדיוק זה קורה.

<שרה שראל: היא עושה להם את זה בשמונה וחצי בבוקר, בצרפתית.

<שרה שראל: בשעה 10, כשהילדים נכנסים לריכוז, למפגש הכללי, הם כבר מכירים את המילים, הם כבר מכירים את המושגים, הכל מתחבר להם, והרבה הרבה יותר קל להם.

<שרה שראל: חוץ מזה היא נמצאת עם הילדים העולים בחצר, היא מתווכת בינם לבין הילדים הישראלים.

<שרה שראל: מה שקורה כשילד עולה אצלנו, כשילד עולה אצלנו, נכנס לכיתה א', אף אחד לא יודע שהוא עולה חדש, ולא הגיוני שמערכת החינוך פתאום מתעוררת בכיתה א'.

<שרה שראל: זאת אומרת אנחנו חוסכים כל כך הרבה בעיות בשנתיים האלה של גילאי 4-5, שלא ברור לי למה זה לא מתחיל לפני כן.

<שרה שראל: אז זה נושא ראשון.

<שרה שראל: נושא שני בעיני הוא מאד חשוב, זה הנושא של תעסוקה.

<שרה שראל: אנחנו אמנם דנים בנושא של חינוך, אבל אני רוצה לזרוק שני נושאים שלא כל כך קשורים, אבל שנצטרך לתת עליהם את הדעת.

אברהם נגוסה: אולי נעשה את זה כשנזמין את משרד הכלכלה.

אברהם נגוסה: לא יהיה מי שיתייחס פה.

אברהם נגוסה: יש פה נציג משרד הכלכלה?

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: הנושא שלנו מוגדר ולכן בואי נתמקד בילדים.

<שרה שראל: אז תכנית אחת זו התכנית הזאת של הגננת המגשרת.

<שרה שראל: אני רוצה להגיד שזה מסתכם בעשרות אלפי שקלים בשנה שהרשות מממנת אותם.

<שרה שראל: ולפעמים, כשאנחנו מוצאים שצריך, אנחנו עושים גם תכניות בחופש, במעבר בין גן חובה לכיתה א', אבל העבודה צריכה להיות שנתיים רצוף, כמה פעמים בשבוע, אחרת לא משיגים את המטרה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: דני רוזנר, מנהל מינהל חברה ונוער.

<דני רוזנר: אני אתייחס בקצרה לכמה גברים בפעילות של החינוך החברתי בבתי הספר ושל החינוך הבלתי פורמאלי בארבעה מישורים: קליטת עולי אוקראינה, עולי צרפת, דרך חדשה, ביטון ובאופן כללי תכניות כלליות.

<דני רוזנר: אז מבחינת תשתית של תכניות שמינהל חברה ונוער מעניק לבתי הספר, ב - - - , לקליטה מיטבית, לעיסוק בזהות, לרב תרבותיות, אז יש לנו 15 תכניות מדף שמונגש ותות באתר חברה ונוער.

<דני רוזנר: בתי הספר יכולים לקחת וליישם.

<דני רוזנר: מבחינת עולי אוקראינה ועולי צרפת, הוצאנו קולות קוראים לרשויות המקומיות, כשמיקדנו את זה לרשויות עתירות קליטת עולים.

<דני רוזנר: בחיפה, בנתניה ובבת ים כבר אוישו מגשרים לחינוך הבלתי פורמאלי, באשדוד זה עתיד לקרות ומבחינת עולי צרפת, באשדוד ובנתניה כבר אויש.

<דני רוזנר: תל אביב, ירושלים ורעננה בתהליך מכרז, אבל בעצם אמור לפעול שם מגשר לחינוך הבלתי פורמאלי.

<דני רוזנר: בהיבט של ביטון והסיפור השלם, אז אנחנו גם מעדכנים את תכניות הליבה, גם תכנית ליבה לטיולים וגם תכנית ליבה לחינוך חברתי.

<דני רוזנר: אנחנו נבצע באמצעות התלמידים אות יקיר רשות, כשבעצם התלמידים בוחרים מבוגרים מעוררי השראה כחלק מהמהלך של אות שר החינוך לנוער מתנדב, שבאותו אופן גם הסתכלות על עולם המבוגרים; ותהליך של תיעוד סיפורי עלייה למיניהם.

<דני רוזנר: עליית שנות ה-50, שנות ה-60, שנות ה-90 ויוצאי אתיופיה.

<דני רוזנר: בהקשר של דרך חדשה, אנחנו בארבע תכניות מרכזיות: תכנית מפתחות, תוכנית חוגים, 3,800 חברה שעתידים להשתלב בתכניות חוגים.

<דני רוזנר: 3,000 חברה שעתידם להשתלב, או כבר בתכניות מנהיגות בתנועות הנוער ובארגוני הנוער.

<דני רוזנר: תכנית רחבה של הכנה לצבא המיועדת ל-7,700 משתתפים גם בהיבט הבית ספרי, גם בהיבט קבוצתי וגם בליווי פרטני; ואנחנו מעניקים כבר השנה כמעט 350 מלגות לחברה שיצאו לשנת י"ג, בין אם זה במכינות הקדם צבאיות, בין אם זה בשנת השירות ובין אם זה בתכניות אופק.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מנכ"ל עמותת ידידים, מר שמעון סיאני, בבקשה.

<שמעון סיאני: טוב, תודה, שלום.

<שמעון סיאני: אני מציג קצת את הזווית של מגזר שלישי, עם יסוד מאד גדול לאופטימיות.

<שמעון סיאני: אני הייתי שותף במהלך מאד יפה שעשה משרד החינוך של שולחנות עגולים.

<שמעון סיאני: הוגדרו שם תכניות ואני חושב שיש, אני זיהיתי שכשיש חשיבה מערכתית, יש רצון לשיתוף פעולה ויחד עם זה, כשמגיעים לשלב של הביצוע ויש גם הכרה בזה שאי אפר לעבוד ללא מגזר שלישי, ושמגזר שלישי צריך להיות מקצועי, רציני ותהליכי.

<שמעון סיאני: כשאני בודק עכשיו מה המשימות שניצבות בפנינו, אני חושב שזה משימות משותפות, ואנחנו עובדים גם עם משרד הקליטה וחשפנו פה את המחקר האחרון שנעשה על תכנית סיכויים, שיש לה רצף, שמטפלת בנוער עובר חוק, ושם גם המחקר הכלכלי הראה שהשקעה על כל ילד חוסכת למדינה עשרה שקלים.

<שמעון סיאני: זאת אומרת זה לא רק חינוכי, זה גם כלכלי, שיתוף הפעולה הזה.

<שמעון סיאני: יש אתגר שאני מעלה אותו פה כמה וכמה פעמים, וזה האתגר של דרכי ההתקשרות עם ארגוני מגזר שלישי, שלא מאפשרים עבודה בצרף, לא מאפשרים שקט, לא מאפשרים למידה משותפת.

<שמעון סיאני: ויש לנו פה אתגר מול האוצר, כי כל דרכי ההתקשרות שהיו בעבר נחסמו.

<שמעון סיאני: האוצר היום חוסם מיזמים משותפים.

<שמעון סיאני: הוא הולך על סיפור של מכרזים.

<שמעון סיאני: אתה אף פעם לא יודע מי זוכה במכרז הזה ובחינוך, ברגע זה, אם יש למורה בעיה עם ילד כזה או אחר וההורים עסוקים והם לא יודעים להתמודד עם זה, אם היינו יכולים להכניס לשם עכשיו חונך.

<שמעון סיאני: ראינו את זה, גם בעבודה מול יועצות בתי הספר, גם בעבודה מול בתי הספר כגורם משלים, כגורם משתף.

<שמעון סיאני: אי אפשר שמגזר שלישי יעבוד לא בצורה מקצועית ולא בצורה הדוקה עם משרד החינוך, עם משרד הקליטה, עם כל הגורמים בשטח.

<שמעון סיאני: צריך לתת כוח למגזר השלישי.

<שמעון סיאני: היום כל התכניות שלנו למעשה מאושרות באתר של משרד החינוך.

<שמעון סיאני: אנחנו לא יכולים לממש אותן בגלל דרכי התקשרות.

<שמעון סיאני: עכשיו, קורה כאן משהו.

<שמעון סיאני: בגלל שהאוצר מקשה, אז החברים הטובים שלנו במשרד החינוך אומרים לנו תעזוב אותי, אין לי כוח לכאב הראש הזה.

<שמעון סיאני: אני לא מתעסק עם זה.

<שמעון סיאני: יש כאן משהו מהותי, אסטרטגי, שבגלל זה תכניות נופלות ובפיזור היום של תלמידים עולים, במקרה הזה זה תלמידים עולים, אבל כשאנחנו מגיעים לסיכון, כמו שאמרתם, זה גם עולים וזה אוסף את כולם.

<שמעון סיאני: ושם יש משהו תקוע מהותי, שאני חושב שאנחנו ביחד צריכים לעבוד על מסמכים, ואני קורא לך אדוני יושב הראש, זה משהו מהותי.

<שמעון סיאני: רוצים לעבוד ביחד, רוצים לעבוד מקצועית, ברור שצריך לעבוד שיטתי ותהליכי, כי מדובר בתלמידים ובבני נוער.

<שמעון סיאני: זה גם לא עניין של תלמידים שנכנסים לכיתה כזו או כיתה אחרת.

<שמעון סיאני: כי כשמגיעים עולים, הם מגיעים בכל הגילאים, הפיזור היום מאד גדול, אתה צריך לתת פתרון רב מערכתי.

<שמעון סיאני: יש את החשיבה, אבל אנחנו תקועים.

<שמעון סיאני: והתקיעות הזאת תעלה לנו בסופו של דבר ביוקר.

<שמעון סיאני: חייבים לעבוד ומהר, כי גם עם דני יש לנו תכנית והיא אמורה לצאת אל הפועל.

<שמעון סיאני: ההתקשרות תקועה.

<שמעון סיאני: עם מאיה התחלנו לעבוד, מיזם משותף, חשבתי שם שלפקידים אין כוח לעבוד עם מיזמים משותפים, כי משגעים אותם.

<שמעון סיאני: בחשבויות משגעים אותם.

<שמעון סיאני: אז תנו לנו פתרון אחר.

<שמעון סיאני: אין פתרון אחר, ופה אני חושב שצריכים לשחרר.

<שמעון סיאני: ברגע שנשחרר את צוואר הבקבוק הזה, נוכל לראות דברים טובים.

אברהם נגוסה: אני מסכים איתך ואני צריך את שיתוף הפעולה שלך כדי לשנות את המצב.

<שמעון סיאני: בשמחה.

אברהם נגוסה: אני חושב שמה שצריך לעשות.

אברהם נגוסה: תעלה לנו על כתב את ההצעה שלך.

אברהם נגוסה: נזמין את משרד האוצר, את הגורמים האחרים, נשב ביחד ונעשה מאמץ להוריד את החסמים שאתה מציין.

אברהם נגוסה: אם לא נצליח, אז אולי נלך גם על שינוי חקיקה כדי להוריד את החסמים הבירוקרטים, כמו שעשינו בתעסוקה לעולים.

אברהם נגוסה: לכן אני מבקש ממך לשלוח לנו בכתב את ההצעה שלך, כדי שנקיים דיון, וגם תציין את הגורמים הרלבנטיים שאנחנו נזמין לדיון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: משרד החינוך, יש לכם התייחסות, לפני שאני מסכם את הדיון?

<גילה נגר: לא, אנחנו רוצים להודות לך על שהעלית למודעות את הנושא, אני חושבת שזה מאד מאד חשוב.

<גילה נגר: אני רוצה גם להודות מאד למשרד הקליטה, איתם אנחנו עובדים בשיתוף פעולה שהוא לא רגיל ושגרתי במשרדי הממשלה.

<גילה נגר: מהדיון הזה לקחנו כמה תובנות.

<גילה נגר: לפחות אני חושבת שנצטרך אולי להציג משהו יותר ממוקד ושנוגע יותר ספציפית בסוגיה.

<גילה נגר: רק יש לי בקשה אחת, שכשאתם מפנים מכתבים של זימון לוועדות, תגדירו במדויק מה אתם רוצים שאנחנו נציג ונביא, כי אחרת זה יוצר בלבול ואנחנו לא ממוקדים, וחבל, כי הדיון הזה היה קצת מפוזר, לטעמי.

אברהם נגוסה: טוב.

<גילה נגר: ותודה לצוות שלנו.

<גילה נגר: הם עושים עבודה מדהימה, באמת מדהימה.

<גילה נגר: עם כל הביקורת, ואני קשובה, אבל משרד החינוך עושה עבודה מדהימה.

אברהם נגוסה: אז קודם כל אני מאד מודה לכולם, לכל המשתתפים, משרדי הממשלה וגם המגזר השלישי והאנשים שפועלים בשטח.

אברהם נגוסה: אני רואה בזה דיון מאד חשוב.

אברהם נגוסה: התחלנו את הדיון ולא סיימנו.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך בדיון הזה, כי זה מאד מאד חשוב לנו כדי לקדם את העולים החדשים בתוך מערכת החינוך.

אברהם נגוסה: אני מסכים איתך, כולנו יודעים שקליטה היא מערכתית ולכן גם משרדי הממשלה צריכים לפעול ולגבש תכניות.

אברהם נגוסה: אנחנו נעשה את עם כל המשרדים, כולל שיכון, כלכלה וכל המשרדים האחרים.

אברהם נגוסה: היום אנחנו התמקדנו במערכת החינוך.

אברהם נגוסה: אני חושב שכדאי להתמקד משרד ומשרד, ואולי בסוף נעשה שולחנות עגולים, אולי.

אברהם נגוסה: לכן הסיכום גם לפעם הבאה, אשר ממנו תהיה ברורה הקריאה של הוועדה הוא: 1.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת לשר החינוך להשיב לה תוך חודשיים – ואני רוצה שתסבירו וגם נשלח את ההחלטה בכתב, שיהיה ברור – באיזה אופן משפר המשרד את קליטת התלמידים העולים, תוך הצגת תכנית לקליטת העולים.

אברהם נגוסה: 2.

אברהם נגוסה: הוועדה מבקשת לקבל תשובה תוך שבועיים, מתי תיושם התכנית ביחס ליוצאי אתיופיה במערכת החינוך.

<גילה נגר: היא מיושמת, מה זאת אומרת?

אברהם נגוסה: בסדר, תציגו לנו.

אברהם נגוסה: 3.

אברהם נגוסה: הוועדה מבקשת להעביר אליה את כל התכניות שעוברות לכלל התלמידים העולים, או שיש לכם במגירה או בקובץ, לא משנה.

אברהם נגוסה: תעבירו לנו את כל התכניות הקיימות לכל העולים החדשים.

אברהם נגוסה: אלה שלוש הנקודות.

אברהם נגוסה: אני מבקש שזה יהיה ברור.

אברהם נגוסה: אנחנו נשלח לכם אותן גם בכתב, כדי שיהיה ברור וכדי שנקבל את הנושאים האלה.

אברהם נגוסה: כי כמו שאמרתי, בעניין מערכת החינוך התחלנו את הדיון, עוד לא סיימנו.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים.