ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 491, 2016-11-14 12:00

משה גפני: אנחנו מחדשים את הישיבה.

משה גפני: הסעיף הבא בסדר-היום: הצגת התקציב – רבותי, מה ההתרגשות הזאת?

משה גפני: בסדר, אז יש ראש ממשלה חדש בישראל, אז מה?

איתן ברושי: גפני, עוד מעט נחשוב שאתה מתאהב בזה.

איתן ברושי: הגיע הזמן שתעשו סדר.

משה גפני: אני מציע שתבדוק את האהבות שלי לגבי העניין.

איתן ברושי: אבדוק את זה.

משה גפני: הצגת התקציב לשנים 2018-2017, וסקירת - - -

מיקי רוזנטל: זה התקציב של המחנה הציוני?

מיקי רוזנטל: מה זה?

מיקי רוזנטל: התקציב שאתם מקריאים עכשיו.

מיקי רוזנטל: לא, כי יש פה רק ח"כים מהמחנה הציוני, בגלל זה אני שואל.

באסל גטאס: איך אתה מתעלם ממני?

מיקי רוזנטל: סליחה.

מיקי רוזנטל: אה, אתה הציוני הכי גדול.

באסל גטאס: אין סליחה.

באסל גטאס: לא אסלח.

שי באב"ד: עושים הצגה לכל מפלגה בנפרד.

באסל גטאס: מרוב שאני פה, אנשים חושבים שאני מיהדות התורה, שאני הסגן של גפני.

יוסי יונה: ישבת עם הנציגות המקצועית של משרד האוצר.

יוסי יונה: אולי החלפת תפקיד, אני יודע.

משה גפני: רבותי, יש לנו חודש קשה, בואו נתקדם.

שי באב"ד: אולי גם אתה תעבור צד?

משה גפני: זה מה שצריך לעשות.

משה גפני: אין ברירה.

משה גפני: מה הברירה?

משה גפני: לפחות להציף את זה.

מיקי רוזנטל: אני בעד.

משה גפני: זה הכול.

מיקי רוזנטל: אני בעד, אני לא נגד.

משה גפני: אתה חושב שזה קל לי?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: רק שנייה, אני רק מבקש, טמיר, שתודיעו שבשעה 14:00 אני מצביע - - -

אמיר לוי: על התקציב.

משה גפני: כן, על הבקשה - - -

מיקי רוזנטל: על התקציב ועל חוק ההסדרים.

איתן ברושי: לא, על חוק ההסדרים.

איתן ברושי: בוא נתחיל בחוק ההסדרים.

מיקי רוזנטל: יחד.

מיקי רוזנטל: קריאה שנייה ושלישית, רביעית וחמישית.

מיקי רוזנטל: ועל התאגיד.

מיקי רוזנטל: הכול, תביאו הכול.

מיקי רוזנטל: למה בכלל לקיים דיונים?

קריאה: רגע, שאלה טובה.

קריאה: הוא שאל שאלה טובה פה.

מיקי רוזנטל: אני מציע גם לסגור את הכנסת.

מיקי רוזנטל: זה עולה הרבה כסף, איזה 700-600 מיליון שקל.

קריאה: אל תיתן לנו רעיונות.

אמיר לוי: זה לא מתאים להסדרים.

מיקי רוזנטל: לא, בחוק ההסדרים תעשו את זה.

אמיר לוי: זה לא מתאים.

מיקי רוזנטל: זה מאוד מתאים, זה קשור לתקציב.

מיקי רוזנטל: איל ינון ישמח.

שי באב"ד: אפשר להכריז על שיטת מלוכה.

שי באב"ד: מונרכיה.

מיקי רוזנטל: יפה.

מיקי רוזנטל: קיסרות.

מיקי רוזנטל: הקיסרות הסגולה.

שי באב"ד: - - - דוד המלך.

שי באב"ד: מה אתה מסתכל עלי ככה?

משה גפני: לא, אני בעד מלוכה, הכול בסדר.

משה גפני: תגיד לי מי המועמד.

שי באב"ד: זה הסנהדרין הגדולה מחליטה.

איתן ברושי: חבר'ה, בוא נתחיל.

שי באב"ד: נכנס את הסנהדרין, יושבים בה חברים, יחליטו.

יוסי יונה: שמואל הנביא.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: רבותי, מי מציג?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל.

שי באב"ד: אגיד שתי מילים, ואמיר מציג את הכול.

משה גפני: אמיר, בבקשה.

שי באב"ד: בהמשך לישיבה הקודמת, שר האוצר הציג פה בעצם את עיקרי התקציב, ואת מדיניות התקציב שלו לשנים 17'-18'.

שי באב"ד: כפי שיוצג היום, והממונה על התקציבים יציג תיכף, אנחנו מציגים פה תקציב שפעם אחת יש בו שינוי מדיניות משמעותי על תוספות משמעותיות למגזרים האזרחיים והחברתיים.

שי באב"ד: שזה שינוי מגמה לעומת מה שהיה בעבר, שבו מירב התוספות היו תמיד ניתנות למערכת הביטחונית, והמשרדים האזרחיים והמשרדים החברתיים קיבלו פחות.

שי באב"ד: ותראו את זה פה.

שי באב"ד: פעם אחת.

שי באב"ד: פעם שנייה, התקציב הזה כולל בתוכו המון רפורמות שבאות לידי ביטוי, הן בסגירת פערים, בצמצום הפערים, הן בצמיחה, והן בהגדלת הפריון.

שי באב"ד: וכמובן, הקטנת יוקר המחיה, וזה חלק מהדברים שיוצגו פה היום.

שי באב"ד: וזהו.

שי באב"ד: רק אם יהיה אפשר, תנו לממונה על התקציבים להציג את הדברים, שבאמת נוכל להעביר את המצגת, את עיקרי הדברים, כי מאוד חשוב לנו להראות לכם את הדברים.

שי באב"ד: ואז כל השאלות שיש, אנחנו מבטיחים, והצוות וכולם פה יענו בסוף.

באסל גטאס: אתם נשארים עד הסוף לענות על השאלות?

אמיר לוי: כן.

שי באב"ד: אני לא בטוח, אבל הממונה בטוח.

אמיר לוי: אנחנו נשארים.

מיקי רוזנטל: השאלה איזה סוף.

באסל גטאס: זו הייתה שאלה פרובוקטיבית.

משה גפני: בבקשה.

אמיר לוי: כן, אז שלום ותודה.

משה גפני: רק לא באריכות, מכיוון שהזמן שיש לנו לחוק ההסדרים הצטמצם מאוד.

משה גפני: אז יכול להיות שנצטרך חלק מהחוקים לפצל.

שי באב"ד: לא, לא.

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אני בעל הבית פה.

משה גפני: יכול להיות שנצטרך חלק מהחוקים לפצל.

משה גפני: יכול להיות שחלק מהחוקים לא נפצל, אבל אנחנו מצטמצמים בזמן.

משה גפני: אז תהיה ממוקד, אתה יודע לעשות את זה.

איתן ברושי: נתחיל במיסוי של הקיבוצים בפיצול.

שי באב"ד: יש איתם סיכום.

איתן ברושי: זה הכול מצג שווא, שאתם מפזרים בכל מקום שיש סיכום.

איתן ברושי: עוד מישהו מאמין בזה.

איתן ברושי: אבל נשאיר את זה לדיון.

משה גפני: אבל נגיע לזה.

משה גפני: זה בינתיים לא על סדר-היום.

איתן ברושי: נכון, נכון.

משה גפני: בבקשה, אמיר.

שי באב"ד: - - - סיכום מלא.

איתן ברושי: אני מקבל עדכון כל ערב.

שי באב"ד: אני יודע.

שי באב"ד: גם אני.

איתן ברושי: אוקיי.

אמיר לוי: המטרה של ההצגה היום מבחינתנו זה להציג בעצם את תפיסת העולם שיש בתקציב, גם צד המספרים וגם צד השינויים המבניים, הרפורמות.

אמיר לוי: ובעצם מה שנעשה בשעה הקרובה, יעל ואני, נציג את תפיסת העולם הזאת, ננסה להראות את האתגרים המרכזיים שאיתם אנחנו חושבים שהמשק צריך להתמודד, ועם איזה דברים אנחנו מגיעים בתקציב כדי להתמודד עם אותם אתגרים.

אמיר לוי: אז התקציב בעצם בנוי משני חלקים: התוכנית הכלכלית והמסגרות התקציביות, או בשפתנו המקצועית, המסגרות הפיסקאליות.

אמיר לוי: נתחיל עם התוכנית הכלכלית.

אמיר לוי: אז קודם כול כמה אתגרים מרכזיים שאנחנו מתמודדים איתם.

אמיר לוי: אז לקחנו שלושה מרכזיים, ועוד מעט כשנדבר בעצם על הרעיון המסדר של התקציב, שזה צמיחה מכלילה, שאנחנו רוצים שהמשק יצמח, אבל אנחנו רוצים שפירות הצמיחה יכללו את כל חלקי האוכלוסייה, כי אנחנו חושבים שזה גם ראוי בכלכלה הוגנת, וגם זה יכול להצמיח את המשק יותר.

אמיר לוי: אז אנחנו מדברים בעצם על שלוש רגליים מרכזיות: הראשונה זה שיפור הפריון ומנועי צמיחה, הרגל השנייה זה תחרות ויוקר מחיה, והרגל השלישית זה יצירת שוויון הזדמנויות.

אמיר לוי: מה שנראה עכשיו זה את האתגר בכל אחת מהרגליים האלה, ואיך הצעת התקציב שהממשלה אישרה מתמודדת עם כל אחד מהאתגרים האלה.

אמיר לוי: נתחיל בראשון של הצמיחה.

אמיר לוי: אז קודם כול, כזכור, חווינו לשמחתנו הרבה צמיחה מאוד יפה בשנים האחרונות, בעשור האחרון, של בערך 4% לשנה בממוצע.

אמיר לוי: היו קצת עליות, קצת ירידות, אבל בסוך הכול היינו בסביבות 4%.

אמיר לוי: חלק גדול ממה שאפשר את הצמיחה הזאת היה שוק העבודה, עלייה ממדינות ברית-המועצות לשעבר נתנה boost מאוד משמעותי למשק.

אמיר לוי: ואנחנו רואים גם בצהוב צמיחה לנפש יפה.

אמיר לוי: ומן הצד השני, כשאנחנו מסתכלים על התחזיות קדימה, אז אנחנו נמצאים בשיעורי צמיחה סביב 3%.

אמיר לוי: ואלו שיעורי צמיחה שהם אומנם יותר גבוהים ממדינות ה-OECD, אבל הם עדיין שיעורי צמיחה שלדעתנו אפשר לשפר אותם, ועם זה אנחנו בעצם רוצים להתמודד.

באסל גטאס: איך אתם בונים, אמיר - - -

אמיר לוי: אולי אשלים רגע פרק-פרק, ואענה, בסדר?

משה גפני: בבקשה.

אמיר לוי: אשלים רגע, ואני מבטיח לענות.

אמיר לוי: אני גם רוצה לרוץ מהר, כדי שיהיה גם זמן לשאלות אותו אתגר צמיחה שדיברתי מראה שבמשך מרבית השנים, תסתכלו על הקו הכחול, מדינת ישראל בצמיחת התוצר לנפש הייתה מעל מדינות ה-OECD.

אמיר לוי: ואתם יכולים לראות, בשנת 2015 אנחנו רואים איזשהו שינוי במגמה, העיגול הזה בצד ימין.

אמיר לוי: ואנחנו רוצים לחזור לאותם מקומות שהיינו.

אמיר לוי: וכשמנתחים את רמת ההון לעובד, אז אנחנו רואים שבישראל רמת "ההון לעובד" נמוכה, והיא מגבילה את הצמיחה והפריון.

אמיר לוי: כמובן שאנחנו רוצים לשפר את זה באמצעות - - -

באסל גטאס: אתה יכול לפרש מה זה "הון לעובד"?

אמיר לוי: "הון לעובד" זה סך ההון במשק, כשאתה מחלק אותו במספר העובדים.

אמיר לוי: ואנחנו רוצים לשפר את זה באמצעות שיפור ההון במשק ולא באמצעות הקטנת שעות עבודה או ימי עבודה או דברים כאלה.

אמיר לוי: ועוד מעט תראו, כשנציג את התוכנית, יש כאן לא מעט תמריצים לשיפור ההון במשק, לשיפור רמת ההשקעות.

אמיר לוי: ותזכרו את הנתון הזה כשנגיע לדבר על צעדי הצמיחה שיש בתקציב.

אמיר לוי: והדבר האחרון בחלק הזה זה סביבה עסקית, כדי שנקבל השקעות.

אמיר לוי: את ההשקעות עושה בעיקר המגזר העסקי.

אמיר לוי: כדי שנקבל השקעות אנחנו צריכים שתהיה סביבה עסקית שיוצרת השקעות, שמקדמת השקעות במשק, ואנחנו רואים שחל שינוי לא לטובה.

אמיר לוי: תסתכלו על שנת 2016, אנחנו במקום ה-53 מתוך 189 מדיניות, כשהיינו במקום ה-26.

אמיר לוי: ואת הדבר הזה, שיש לו לא מעט משתנים שמסבירים אותו, מבירוקרטיה ורישוי עסקים ועולם המשפט – כמה זמן לוקחים הליכים משפטיים – וכן הלאה, את הדבר הזה אנחנו רוצים לשפר ולחזור לאן שהיינו.

אמיר לוי: אז עד כאן האתגר הראשון של פרק הצמיחה.

אמיר לוי: האתגר השני: תחרות ויוקר מחיה.

בצלאל סמוטריץ': נחזור לאן שהיינו מתי?

אמיר לוי: מה שאני מתאר כאן, את המקום 26, זה 2007.

אמיר לוי: האתגר השני שאנחנו מתמקדים בו בתקציב הזה, או תחת הכותרת של צמיחה מכלילה, זה תחרות מתוך מטרה להקטין את יוקר המחיה.

אמיר לוי: ואנחנו רוצים להראות כאן, קודם כול, שנעשו המון צעדים שאנחנו מרגישים אותם: תקשורת – עולם התקשורת בתחום הסלולר, ראינו ירידה מאוד דרסטית במחירים מאז הרפורמה המוכרת; בתחום התחבורה – גם "השמיים הפתוחים", ראינו גידול מאוד משמעותי ביציאת תיירים ישראליים, הרבה מזה בשנה האחרונה.

אמיר לוי: אנחנו רואים נתונים של רשות שדות התעופה, הרבה מזה בזכות ירידה משמעותית במחירי התעופה וחברות low cost שנכנסו כתוצאה מרפורמה שעשינו.

איתן ברושי: כשטסים לחו"ל זה נקרא צמיחה?

אמיר לוי: זה נקרא ירידה במחירים בצורה משמעותית.

איתן ברושי: כן, אם הצרכנות היא המנוע של הצמיחה של האוצר - - -

מיקי רוזנטל: התשובה היא כן.

איתן ברושי: התשובה היא כן.

איתן ברושי: כלומר, אם לא מקימים אף מפעל – זה צמיחה; אם יש פחות חקלאות – זה צמיחה; אם ירד הייצוא בחקלאות – זה צמיחה; אם סוגרים משקים – זה צמיחה; אבל אם נוסעים לחוץ לארץ, זה ההישגים של האוצר, המודל החברתי – לא, כל הכבוד.

אמיר לוי: זה לא מה שאמרתי.

איתן ברושי: לפי דעתי ספר השיאים של גינס ירשום אותם, שאם נוסעים לחו"ל וקונים מכוניות זה צמיחה.

אמיר לוי: זה לא מה שאמרתי.

איתן ברושי: לא הוקם מפעל אחד.

איתן ברושי: איזה צמיחה?

אמיר לוי: זה לא מה שאמרתי.

איתן ברושי: אבל אני אומר.

איתן ברושי: לא הוקם מפעל אחד.

אמיר לוי: לא אמרתי את זה.

איתן ברושי: לא הוקם מפעל אחד.

איתן ברושי: איזה צמיחה יש פה?

אמיר לוי: עברתי לפרק התחרות ויוקר המחיה.

אמיר לוי: אני בפרק הזה.

איתן ברושי: נביא זכוכית מטורקיה – זה צמיחה.

משה גפני: עבדתי קשה בשביל להיות יושב-ראש הוועדה.

אמיר לוי: גם אני עבדתי קשה בשביל להיות הממונה על התקציבים.

משה גפני: הממונה על התקציבים הוא בעל הבית, אבל רשות דיבור אני נותן.

איתן ברושי: לסגור מפעל בירוחם זה צמיחה.

משה גפני: איתן.

איתן ברושי: לא, הבנתי, הצמיחה בטורקיה.

משה גפני: איתן, הוא לא אמר את זה.

איתן ברושי: אני אומר.

משה גפני: אתה לא יכול להגיד בלי רשות.

משה גפני: הוא אמר שמוזילים את המחירים.

משה גפני: אחד מהדברים שמוזילים מחירים זה - - - כרטיסי הטיסה.

איתן ברושי: גפני, מתי מדברים פה ברשות?

איתן ברושי: למדתי מהר שפה לוקחים רשות.

משה גפני: לא, לא.

איתן ברושי: אוקיי.

איתן ברושי: תודה.

אמיר לוי: עוד בתחום התחבורה, צעד ש - - -

משה גפני: רגע, מה סיכמנו לגבי התפקיד שאתה קיבלת ושאני קיבלתי?

אמיר לוי: ששנינו עבדנו קשה, ושאתה נותן זכות דיבור.

משה גפני: הלאה, בבקשה.

אמיר לוי: הייתי גם תלמיד טוב.

משה גפני: כן, אמיר.

אמיר לוי: עוד בתחום התחבורה, אחת הרפורמות המשמעותיות ביותר שנעשו כאן בשנים האחרונות זה בתחום הנמלים.

אמיר לוי: אחרי המון שנות מונופול מאוד משמעותי, שליש מהתוצר של המשק עובר בנמלים, ובעצם לשמחתנו הרבה כבר מוקמים בימים אלו שני נמלים, ויהיו שני מפעילים חדשים בחיפה ובאשדוד.

אמיר לוי: ואנחנו מקטינים מאוד את התלות שהייתה במונופול הזה.

אמיר לוי: מזון יבש – תחום של שוק של 22 מיליארד שקלים.

אמיר לוי: המשק הישראלי, תיכף תראו, בתחום המזון, מאוד מאוד ריכוזי.

אמיר לוי: והכנסת חוקקה את "חוק הקורנפלקס" ואת חוק המזון, וזה נכנס לתוקף.

אמיר לוי: ואנחנו מאמינים שנראה שם הרבה יותר מגוון ורמת מחירים יותר נמוכה.

אמיר לוי: כבר ראינו, אגב, ירידה במחירי המזון בשנה האחרונה במזון היבש.

אמיר לוי: התחום הבא זה מזון טרי, שני תחומים שנפתחים בעצם לייבוא, שהושגה הסכמה עם החקלאים.

אמיר לוי: זה נעשה אחרי דיאלוג עם חקלאים, ומעבר מסובסידיה שניתנת באמצעות הגנות מכסיות לסובסידיה ישירה.

אמיר לוי: אני רוצה להדגיש כאן:

אמיר לוי: אנחנו לחלוטין בעד קיומה של חקלאות בישראל, אנחנו רוצים שהחקלאות תהיה משגשגת.

אמיר לוי: וכדי שהיא תהיה כזאת היא צריכה בעצם לפעול בסביבה שמתמרצת אותה, בסביבה תחרותית.

אמיר לוי: גם הצרכנים הרבים ייהנו ממחירים זולים וטובים, וגם החקלאות תפרח כי היא תצטרך לפעול בסביבה שמאלצת אותה להתייעל טכנולוגית.

אמיר לוי: ויש חקלאות מעולה עם בסיס טוב מאוד בישראל.

אמיר לוי: והנושא האחרון זה בתחום הרפואה הציבורית.

אמיר לוי: תקציב המדינה בתחום הרפואה הוא גדול מאוד, גם הגדלנו אותו מאוד, אבל לצערנו תחום הרפואה הפרטית הגיע לממדים בלתי נתפסים.

אמיר לוי: אנחנו, בשונה משירותים עסקיים שנדבר עליהם, חושבים שלא המגזר העסקי הוא זה שצריך לספק שירותי רפואה אלא המגזר הציבורי.

אמיר לוי: ואנחנו חושבים שמה שקרה ברפואה הפרטית.

אמיר לוי: ולכן הכנסת חוקקה בתקציב האחרון שני צעדים משמעותיים: אחד זה בתחום הצינון, שרופא שרואה מטופל בבוקר לא יכול להעביר את המטופל בערב לרפואה הפרטית אלא בחלוף חצי שנה; והסדר במקום החזר, ככה שהפציינט לא יתנהל על כסף מול הרופא אלא קופות החולים.

אמיר לוי: כל אלה קרו, וכל אלה מבוצעים.

איתן ברושי: חשבתי שתוסיפו מיטות בצפון.

איתן ברושי: אתה אומר לי ששמתם מגבלות על הרופאים, מה עם שיפור הבריאות בצפון?

אמיר לוי: נתנו תוספת של מיליארד שקלים לקיצור תורים, כדי לתת מענה לבעיה שהצגנו.

אמיר לוי: כל הצעדים האלה אנחנו מאוד שמחים עליהם, הצרכנים הרוויחו מהם לא מעט, אבל בעינינו עדיין יש לנו לא מעט צעדים לעשות.

אמיר לוי: ואנחנו רוצים להראות את האתגר הזה.

אמיר לוי: אז קודם כול, תסתכלו את יוקר המחיה בישראל ביחס למדינות אחרות בעולם.

אמיר לוי: אנחנו רואים שאנחנו מעל קו המגמה.

אמיר לוי: כשמנתחים את שוק הדיור, אז אנחנו רואים שהחל משנת 2008 ועד היום, בקו האדום אתם יכולים לראות את עליית מחירי הדיור.

אמיר לוי: תיכף נתייחס למיסוי על הדירה השלישית, שאמור בין היתר להתמודד עם זה, אבל אתם יכולים לראות את העלייה במחירי הדיור.

אמיר לוי: בקו הכחול אתם יכולים לראות את הירידה במחירי הריבית, שהיא כמובן דלק לביקושים, ובעיקר לביקושי משקיעים.

אמיר לוי: ודיברתי קודם על תחום המזון, אז אפשר לראות את הריכוזיות הגבוהה – אני כבר מסיים את החלק הזה.

בצלאל סמוטריץ': אפשר לחזור לשקף הקודם שנייה?

אמיר לוי: זה מה שקרה למחירי הדיור בישראל.

בצלאל סמוטריץ': - - -

אמיר לוי: החל משנת 2000.

אמיר לוי: אנחנו מראים כאן ב-8-7 שנים, זה 110%.

אמיר לוי: והקו הכחול זה הריבית, כשברור לנו שיש יחס הפוך בין הריבית לבין מחירי הדיור.

אמיר לוי: ובעיקר בקרב משקיעים, כשאין להם אלטרנטיבה להשקעה, וכשהמשכנתאות - - -

מיקי רוזנטל: ואז הם באו לשכנע אותנו להעלות את מס הרכישה.

מיקי רוזנטל: והמחירים - - - עלו בגלל זה.

אמיר לוי: וזה עזר מאוד.

אמיר לוי: מס הרכישה - - -

מיקי רוזנטל: ועכשיו הם באים עם הקשקוש הזה של הדירה השלישית, והם אומרים: תשימו את הדירה השלישית, שזה יעלה עוד יותר את מחירי הדיור.

מיקי רוזנטל: תזרוק עוד דלק למדורה.

אמיר לוי: מס הרכישה הקטין את מספר המשקיעים בשוק הדיור.

מיקי רוזנטל: הוא לא הוזיל את המחירים בכלום.

אמיר לוי: הוא הקטין את מספר המשקיעים.

בצלאל סמוטריץ': המטרה היא להוריד מחירים.

בצלאל סמוטריץ': המטרה היא לא - - -

מיקי רוזנטל: היא הנותנת, שאתם נאבקים בשום דבר.

מיקי רוזנטל: במקום לעשות את הצעדים הנכונים, זה הצעד שאתם מביאים.

משה גפני: רבותי, תאפשרו לו להציג, ואחרי זה - - - נוכל להתייחס.

מיקי רוזנטל: לא, כי תוך שכנוע עמוק הם הביאו את העלאת מס הרכישה.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: הוא אומר את האמת שלו.

מיקי רוזנטל: עם אותו גרף.

משה גפני: הוא אומר את האמת שלו.

מיקי רוזנטל: ולא קרה שום דבר – המחירים עלו.

מיקי רוזנטל: המשקיעים יצאו, והמחירים עולים.

מיקי רוזנטל: אז אולי תפסיקו להילחם בתחנות רוח האלה?

שי באב"ד: רק מילה אחת.

שי באב"ד: אם תסתכל על קצב עליית המחירים שיש בחודשים האחרונים, ואת המשמעות של הורדת המשקיעים לעומת מה שהיה קודם, שאחוז המשקיעים היה יותר גבוה, אתה תראה שאחוז עליית המחירים הוא הרבה יותר גבוה מאשר היה בעבר.

שי באב"ד: עכשיו מדד הדיור בחודשים האחרונים - - -

יוסי יונה: גבוה או נמוך?

שי באב"ד: לא, הוא לא היה נמוך יותר – עכשיו יותר נמוך ממה שהיה בעבר, סליחה.

מיקי רוזנטל: נו, והמחירים ממשיכים לעלות.

שי באב"ד: אבל כשמחירי הדיור, מדדי הדיור, עולים ב-0.1, 0.3, 0.4 לעומת כשהם עלו באחוז ואחוז וחצי – יש הבדל.

שי באב"ד: עכשיו, מעבר לזה, אם אתה חושב שבשנה וחצי אפשר לטפל ואפשר לעשות שינוי מגמה והסטה של המחירים, אני חושב שזה - - -

מיקי רוזנטל: אני לא אומר את זה.

מיקי רוזנטל: אני אומר שהצעד הזה, שהוא הצעד המרכזי שלכם, של המס על הדירה השלישית.

שי באב"ד: הוא לא הצעד המרכזי.

מיקי רוזנטל: הוא הצעד המרכזי שלכם בהורדת מחירי הדיור – מחירי הדיור במדינת ישראל לא ירדו, אתם יודעים את זה.

שי באב"ד: חבר הכנסת, זה לא הצעד המרכזי.

שי באב"ד: יש הרבה מאוד צעדים שנעשים.

מיקי רוזנטל: ספרו לי את זה.

אמיר לוי: נספר לך אותם.

שי באב"ד: תראה כמה התחלות בנייה יש השנה לעומת שנה שעברה, תראה כמה שיווקים נעשים במינהל מקרקעי ישראל לעומת שנה שעברה.

מיקי רוזנטל: תראו לי בתקציב.

שי באב"ד: יש המון צעדים שנעשים.

שי באב"ד: רק לא תראה תוצאות בשנה וחצי, וגם אי-אפשר לבקש תוצאות בשנה וחצי.

משה גפני: שי, תודה.

משה גפני: אמיר, הלאה.

אמיר לוי: רק אתן לך, חבר הכנסת רוזנטל, נתון אחד מהתקציב.

אמיר לוי: אני לא מדבר על כל הצעדים שאנחנו עושים בהגדלת ההיצע, כמו פינוי בסיסים והסכמי גג והקמת הוותמ"ל וקרנות ריט והקמת "דירה להשכיר".

אמיר לוי: כל זה תראו כשנגיע לדיון על מס על הדירה השלישית.

אמיר לוי: אבל רק תסתכל במספרים התקציביים, ותסתכל שהמשרד שגדל הכי הרבה ביחס לתקציב 2016 זה משרד הבינוי והשיכון, תוספת מצטברת ב-17'-18' של 1.1 מיליארד שקלים, גידול של 28%.

אמיר לוי: אין עוד אף תחום שגדל בהיקף הזה.

איתן ברושי: כמה זה ביהודה ושומרון?

אמיר לוי: ואני לא יודע אם כבר דנתם בתקציב השיכון.

מיקי רוזנטל: טרם דנו.

אמיר לוי: תקבל הצגה מפורטת כשנגיע.

אמיר לוי: ברשותכם, אני רוצה לחזור ל - - -

מיקי רוזנטל: תאמין לי, אני מכיר את התקציב.

משה גפני: הלאה, רבותי.

מיקי לוי: רגע, הוא אמר שהוא גומר - - -

משה גפני: כן, בסדר.

אמיר לוי: הנה, כבר אני מסיים את החלק של האתגרים.

אמיר לוי: שקף אחרון שהבטחתי שאראה ואתייחס, זה הריכוזיות הגבוהה בשוק המזון בישראל.

אמיר לוי: מה שאתם יכולים לראות כאן זה את נתח השוק של שני היצרנים או ספקים מובילים בכל קטגוריה, מקמח, שמן זית, ובסוף חלב, קטשופ.

אמיר לוי: ואתם יכולים לראות שיש מוצרים שאנחנו ב-70%, 80%, ואפילו 90% של שני ספקים מובילים בשוק מסוים.

אמיר לוי: ואני אומר כאן, שתחום המזון בישראל הוא תחום ריכוזי.

אמיר לוי: ותיכף נדבר על כמה צעדים - - -

מיקי רוזנטל: למה לא לפרק מונופולים, אם ככה?

אמיר לוי: האתגר השלישי והאחרון של פרק האתגרים זה שוויון הזדמנויות, יצירת שוויון הזדמנויות.

אמיר לוי: קודם כול, שוק העבודה –כשאנחנו מסתכלים על שוק העבודה, אז קרה לנו דבר נהדר בשנים האחרונות.

אמיר לוי: ירדנו מאוד בשיעורי האבטלה, הגענו לשיעור שנמוך מ-5%.

אמיר לוי: ולצד זה גם הגדלנו את שיעור ההשתתפות, כשראינו גידולים גם בקרב אוכלוסיית הנשים החרדיות, גם בקרב גברים חרדים, גם גידול מסוים בקרב נשים ערביות – לא מספיק, תיכף נדבר על זה, אבל אנחנו רואים גידול יפה בשיעור ההשתתפות.

אמיר לוי: אני מציג את שוק העבודה מתוך איזושהי תפיסה, שתיכף נדבר עליה, תראו גם נתון די מובהק, שברור שטיפול בעוני וביצירת שוויון הזדמנויות אנשים ומוביליזציה מתאפשר באמצעות שילוב בשוק העבודה, ובאמצעות שיפור רמת ההשתכרות המשפחתית, ותיכף ארחיב על זה קצת.

אמיר לוי: אני רוצה רגע להתמקד באוכלוסייה אחת ספציפית לאור המשמעותיות שלה גם בכלכלה, שמקבלת ביטוי בתקציב הקרוב.

אמיר לוי: אני רוצה להתייחס לאוכלוסייה הערבית בישראל.

אמיר לוי: אז קודם כול, אפשר לראות שהיו מגמות חיוביות.

אמיר לוי: מה שאפשר לראות למעלה זה את שיעור הלא יהודים שזכאים לבגרות – שיפור מ-32% לקרוב ל-46%.

אמיר לוי: ובקו הירוק אפשר לראות את השיפור בשיעור תעסוקת נשים ערביות שציינתי קודם, מ-20% לשיעור של 33%.

אמיר לוי: ויחד עם זאת, למרות השיפור הזה, עדיין אנחנו מזהים פערים שדורשים צעדים נוספים.

אמיר לוי: קודם כול, אותו שיפור בשיעור מסיימי הבגרות, שהגענו ל-46%, הוא עדיין רחוק מהחברה היהודית, שעומד על 72%.

אמיר לוי: תחולת העוני בקרב האוכלוסייה הערבית עומדת על 52%, לעומת 13% או קרוב ל-14% בחברה היהודית.

אמיר לוי: שיעור תעסוקת נשים, שציינתי קודם, שעומד על 33%, הוא עדיין רחוק מאוד ביחס לנשים יהודיות שעומד על 80%.

אמיר לוי: וההבדל הרביעי שמוצג כאן זה שיעור נסועה בתחבורה ציבורית, שבחברה היהודית או ביישובים יהודים זה 2.72 ק"מ לשבוע, ובחברה הערבית זה 0.7 ק"מ לשבוע.

אמיר לוי: וכשנציג תיכף את התוכניות, אז תזכרו את ההבדלים האלה.

אמיר לוי: ומערכת החינוך, שכשאנחנו מסתכלים על מערכת החינוך אז יש לה תפקיד מרכזי – יש לה הרבה תפקידים, אבל יש לה גם תפקיד מרכזי בסוף בשילוב בכלכלה ובשוק העבודה.

אמיר לוי: ואנחנו רואים מתאם בין מדד סוציו-כלכלי של יישוב לבין שיעור מסיימי הבגרות, בטח כשמדובר בבגרות איכותית.

אמיר לוי: תסתכלו למשל על אשכול 4-3, אז אתם רואים 40% מסיימי בגרות איכותית.

אמיר לוי: בגרות איכותית זה בגרות שמזכה להיכנס לאוניברסיטה.

אמיר לוי: וכשמסתכלים על אשכול, בואו ניקח 8-7 אפילו, לא 10-9, אז מדובר על 71%.

אמיר לוי: וברור שכש-60% לא מסיימים עם תעודת בגרות איכותית אז הם לא יגיעו לאוניברסיטה, ובמקרה הטוב הם ישתלבו בשוק העבודה, אבל בעבודות שהן לא עם פריון גבוה, ובמקרה הפחות טוב הם בכלל לא ישתלבו בשוק העבודה, והמשק יפסיד מזה הרבה מאוד.

מיקי רוזנטל: וזה כשרק מחצית מתושבי ישראל בכלל מסיימים עם תעודת בגרות.

אמיר לוי: אז אנחנו מראים כאן.

אמיר לוי: אנחנו מראים את זה בפילוח.

אמיר לוי: אני עוד שני שקפים מסיים את החלק הזה, ברשותך.

יוסי יונה: בעניין הזה, שרק לפני כשבוע התפרסם המחקר של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, שמלמד שגם כאשר מסיימים את הבגרות יש פערים מאוד אדירים, כשמסתכלים על סטודנטים ששייכים לאשכולות נניח 4-1 לבין 10-7, והשתלבותם בפקולטות שהן יוקרתיות ושהן מאפשרות שילוב מיטבי יותר בשוק העבודה.

יוסי יונה: אתה יודע, הפערים הם מצרפיים - - - נגיד, מתוך השלב של ההשכלה הגבוהה, ושם גם נדרש לעשות איזשהו צעד כדי להבטיח ייצוג גדול יותר של 4-1.

משה גפני: בואו, תאפשרו לו.

אמיר לוי: בתוכנית החומש שחתמנו עם ות"ת, אז יש תוכנית כוללת, התמקדות באוכלוסיות מהסוג שאתה מתאר.

אמיר לוי: ויש תקציבים ייעודיים לעניין הזה.

אבל זה מתחיל בחינוך קודם.

אמיר לוי: נכון, תיכף אגיע לזה.

אמיר לוי: כבר אגיע גם לדבר על הצעדים שיש בתחום החינוך, עוד לפני האוניברסיטה.

משה גפני: אני רק מודה לכם על זה שלא הבאתם פתרונות לחברה החרדית.

משה גפני: זאת אומרת, רק הזכרתם, והכול בסדר, מפני שפעמים קודמות שהבאתם - - -

בצלאל סמוטריץ': לא, רצית להגיד שבשנה שעברה - - -

משה גפני: כן, בשנה שעברה סתם התעצבנתי.

משה גפני: אז אני מודה לכם על זה שלא הבאתם פתרונות לחרדים.

מיקי רוזנטל: הכול בסדר אצל החרדים.

משה גפני: אמרתי שהכול בסדר?

מיקי רוזנטל: לא, לפי האוצר.

מיקי רוזנטל: אין שקף.

משה גפני: לא, אני מודה להם על זה, בגלל שבשנה שעברה סתם התעצבנתי והיום אני רגוע.

מיקי רוזנטל: אני זוכר.

יוסי יונה: רגוע כי המציאות היא טובה, אתה אומר.

אמיר לוי: עוד בחלק הזה של שוויון הזדמנויות, אז כשמסתכלים על תחולת העוני בישראל, אז אפשר לראות בגרף הזה מי מאכלס אותה – 45% ערבים, 29% חרדים.

משה גפני: שלא תהיה טעות, לא השתנה שום דבר משנה שעברה.

מיקי רוזנטל: לא, השתנה.

משה גפני: ואם השתנה, זה לא בגלל המדינה, זה בגלל - - -

מיקי רוזנטל: התמיכות.

משה גפני: לא השתנה, בקיצור.

משה גפני: חבל על הזמן.

משה גפני: אני פה ושם מכיר את הציבור החרדי, ואני גם פה ושם מכיר את המדינה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל אפנה לראש הממשלה בנט – יהיה שיפור.

מיקי רוזנטל: בממשלה של בנט תקבלו יותר.

משה גפני: כמו שמשפרים כל הפקידים של בנט במשרדים.

משה גפני: הכול ישתפר.

משה גפני: חבל לך על הזמן, תאמין לי, הם מתהפכים כל הזמן.

משה גפני: זה ראש ממשלה זה?

בצלאל סמוטריץ': מעריך אותך.

משה גפני: מה אתה מעריך אותי?

משה גפני: מעריך אותי.

משה גפני: לא, בסדר.

משה גפני: איך אתם עושים פוליטיקה?

משה גפני: הרי עמונה לא תיפתר, החוק לא יפתור את הבעיה של עמונה.

בצלאל סמוטריץ': - - -

משה גפני: לא יפתור שום דבר.

איתן ברושי: גפני, להעתיק את עמונה זה קרוב ל-100,000,00 שקל.

משה גפני: לא רלוונטי כל העניין הזה.

מיקי לוי: הכסף הוא לא הבעיה.

משה גפני: הרי יצא עכשיו ככה: יצא שביבי נגד עמונה, איווט ליברמן נגד עמונה, שרי הליכוד נגד עמונה - -

בצלאל סמוטריץ': ממש לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': הצביעו בעד.

משה גפני: - - החרדים בוודאי נגד עמונה, אבל אנחנו לא מתחרים.

בצלאל סמוטריץ': זה ממש לא נכון.

משה גפני: מי שמציל את המדינה – אה, בן דהן דיבר ברדיו חרדי בבוקר, אמר:

משה גפני: גפני לא קרא בפרשת השבוע שהארץ שייכת לנו?

משה גפני: הייתי אומר לו, שקראתי ועוד איך קראתי, אבל קראתי גם את הגמרא על השלטון של הסיקריקים, שהביאו לחורבן בית המקדש.

שי באב"ד: אדוני היו"ר, אפשר לפתור את זה.

שי באב"ד: אפשר להעתיק את התאגיד לעמונה.

משה גפני: עם התאגיד יש לי עוד בעיות.

מיקי לוי: אני מבקש שיעור גמרא יום אחד על הסיקריקים.

בצלאל סמוטריץ': אפשר להעביר את התאגיד לעמונה ולפתוח שם מרכז תעסוקה לחרדים.

בצלאל סמוטריץ': הכול ביחד.

מיקי רוזנטל: אעשה את השיעור ההיסטורי ואתה תעשה את השיעור של הגמרא.

מיקי רוזנטל: לא, אני מומחה ב - - -

משה גפני: טוב, רבותי, הלאה.

משה גפני: אני מתנצל שהפרעתי לך, אני מודה לך שלא הבאת פתרונות של החרדים.

משה גפני: כל הכבוד.

משה גפני: הלאה.

אמיר לוי: אחרון לחלק הזה זה בעצם, אמרתי, על הקשר שבין עוני לבין מספר מפרנסים.

אמיר לוי: ומה שאפשר לראות כאן שהוא מאוד מאוד מובהק, ש-68% שהם ללא מפרנסים הם נמצאים מתחת לקו העוני.

אמיר לוי: ומהצד השני אפשר לראות, שכשיש שני מפרנסים במשרה מלאה זה 0.9%.

אמיר לוי: זה אומר שכמעט אין עוני.

בצלאל סמוטריץ': משהו פה לא מתכנס לנתונים, כי דיברת קודם על נתוני אבטלה.

בצלאל סמוטריץ': איך יכול להיות שכולם עובדים, ו-68% מהעניים - - - יש לך אחוזי עוני כל כך גבוהים?

מיקי רוזנטל: אענה לך על זה.

אמיר לוי: כי אבטלה זה כאלה שמשתתפים בשוק העבודה.

סתיו שפיר: לפי איזה מדד זה?

סתיו שפיר: אמיר, זה לפי המדד החדש שהכנסתם בחוק הסדרים קודם, או לפי המדד הקודם?

מיקי רוזנטל: מה זה משתתפים בשוק העבודה?

מיקי רוזנטל: אם אדם מוכרז כנכה, הוא לא נספר בשוק העבודה.

אמיר לוי: הנתון הזה הוא מ-2014.

אמיר לוי: הנתון הזה הוא מדוח ממדי העוני של ביטוח לאומי 2014, אז אני מניח - - -

סתיו שפיר: לא, בגלל - - -

אמיר לוי: הנתון הזה מעודכן.

משה גפני: רבותי, זה נראה כמו כולל עכשיו, לומדים בחברותות.

סתיו שפיר: אז איך זה קשור לנתונים של עכשיו?

משה גפני: הלאה.

אמיר לוי: זה המעודכן שיש לנו.

אמיר לוי: כל מה שרציתי להראות כאן זה את הקשר בין השתכרות לבין עוני.

אמיר לוי: והשורה התחתונה היא שכשיש שני מפרנסים במשרה מלאה, סביר להניח שלא יהיה עוני באותו משק בית.

אמיר לוי: אז מה אנחנו עושים בתקציב 2018-2017, שהוא כידוע תקציב דו-שנתי?

אמיר לוי: אמרתי: הרעיון המרכזי הוא צמיחה מכלילה.

אמיר לוי: אנחנו רוצים מצד אחד לצמוח, ומהצד השני שפירות הצמיחה יחלחלו ויגיעו בעצם לכלל הציבור.

אמיר לוי: ובעצם התוכנית בנויה על שלוש הרגליים האלה: צמיחה ופריון, תחרות ויוקר מחיה, ושוויון הזדמנויות.

אמיר לוי: ושלושה שקפים אחרונים לחלק הזה – אני לא נכנס, כי יש לכם דיונים על כל אחד מהנושאים – אני רק רוצה להראות לכם תמונה כללית של כל אחד מהיעדים האלה, ולהגיד במילה מה אנחנו עושים.

אמיר לוי: ומשם נעבור לחלק המספרים, ולכללים שמונחים על שולחנכם, הוצאה וגירעון.

מיקי לוי: - - - למרות מה שאתה אומר, כי זה תקציב דו-שנתי.

מיקי לוי: ואל תגיד לי עכשיו שהנומרטור זה הבלם, כי זה לא יקרה.

אמיר לוי: קודם כול, הנומרטור בולם את צד ההוצאה.

מיקי לוי: אנחנו מכירים את התקציב הדו-שנתי ואת האיכויות שלו מה שנקרא.

מיקי לוי: ואני לא בא אליכם בטענות, כי אני יודע שהתנגדתם.

אמיר לוי: גם הצגנו את זה כאן.

אמיר לוי: לא הסתרנו, הצגנו לכם בדיוק את היתרונות, חסרונות, וגם את עמדתנו המקצועית שהוצגה בממשלה.

אמיר לוי: אבל הממשלה החליטה אחרת.

משה גפני: גם אני הייתי נגד והצבעתי בעד.

בצלאל סמוטריץ': אני לשם שינוי הייתי בעד והצבעתי בעד.

מיקי רוזנטל: אז אני היחידי שהיה נגד והצביע נגד.

סתיו שפיר: לא הצגתם את תוצאות הפיילוט - - - בתקציב הדו-שנתי הקודם.

אמיר לוי: הצגנו.

סתיו שפיר: לא את הפיילוט.

משה גפני: אתה ובצלאל – אותו דבר.

אמיר לוי: היה כאן דיון והראינו את - - - שהייתה ב-2012 בהיקף של בערך 20 מיליארד, והראינו גם איך זה קרה.

משה גפני: טוב.

אמיר לוי: אוקיי.

אמיר לוי: אז מה שאנחנו מגישים לכם זה טיפול בכל אחד מהרגליים.

אמיר לוי: נתחיל רגע בצמיחה ופריון.

מיקי רוזנטל: זה גם היה בתקציב הקודם, לא?

מיקי רוזנטל: המשק לגז הטבעי.

אמיר לוי: לא.

אמיר לוי: אגיד את ההבדל.

משה גפני: אמיר, רק יותר קצר - -

אמיר לוי: שלושה אחרונים.

משה גפני: - - בגלל שבחלק מהדברים נדון בנפרד.

אמיר לוי: ידוע.

אמיר לוי: אוקיי, צמיחה ופריון – מה שיש לנו, קודם כול, אחת התוכניות המרכזיות זה התוכנית לתחבורה ציבורית, להסעת המונים, תוכנית של 54 מיליארד שקלים ב-PPP.

אמיר לוי: השתדלנו ללמוד מלקחי הקו האדום ומלקחי הרכבת בירושלים, ולעשות את זה ב-PFI, לא בפרויקטים שהם בביצוע של הממשלה כמו בנת"ע, ולא ב-BOT שיש סיכוני תפעול וקושי גדול להרחיב את הקווים בירושלים, אלא ב-PFI.

אמיר לוי: ובדרך הזאת גם נעורר ונעודד את שוק ההון להשתתף בפרויקטים כאלה.

אמיר לוי: זה קו אדום בתל אביב, שהוא בביצוע.

אמיר לוי: עוד שני קווים נוספים: ירוק וסגול.

אמיר לוי: מסילה מזרחית, קו נוסף בירושלים, והרחבה של הקו בירושלים.

מיקי לוי: PFI זה כל התכנון, הביצוע והמימון על-ידי היזם?

אמיר לוי: זה שת"פ עם המדינה, חלק מזה יהיה מענק וחלק מזה יהיה על-ידי היזם, כשבעצם חלוקת הסיכונים תהיה כזאת, שסיכונים שיזם לא יכול לקחת סיכון, כמו למשל שהיה לנו בתל-אביב, שזה עבודות תת-קרקעיות בחפירות – אז זה המדינה תעשה.

אמיר לוי: כמו שקורה עכשיו בהרחבות בירושלים, בהרחבה של הקו האדום בירושלים.

אמיר לוי: את העבודה הזאת המדינה עושה.

זאת השיטה היחידה שעוד לא ניסו.

כל השאר נכשלו.

אמיר לוי: ואת העבודות העיליות של מסילות, מערכות, קרונות ותפעול קצר טווח, עם מימון של חלק מהפרויקט – את זה יעשה היזם.

אמיר לוי: אנחנו חושבים שזה האופטימום בעצם שמסת

אמיר לוי: מך על הניסיון ארוך השנים מדי שיש לנו בתל-אביב, ועל הניסיון שיש בירושלים.

אמיר לוי: וזה גם בהיקפים מאוד מאוד גדולים.

אמיר לוי: דברים נוספים שיש בצמיחה: משק הביוב – אנחנו רוצים לאפשר למי שירצה לעשות פעילות אזורית.

אמיר לוי: סיכום הביטחון – בעיקר קיצור שירות והתייעלות בתקציב הביטחון.

סתיו שפיר: איך זה קשור בצמיחה?

אמיר לוי: איך קשור מה בצמיחה?

סתיו שפיר: הביוב.

בצלאל סמוטריץ': הביוב משקה את החקלאות והחקלאות צומחת.

מיקי רוזנטל: זה עבודת תשתיות.

סתיו שפיר: לא, אבל זה לבנות עוד תאגידי ביוב.

אמיר לוי: לא, לא תאגידים.

אמיר לוי: מה שיש זה לא תאגידים.

סתיו שפיר: - - -

מיקי לוי: תשתיות.

מיקי לוי: תשתיות זה צמיחה.

אמיר לוי: זאת התשובה.

אמיר לוי: בדרך הזאת תתאפשר השקעה יותר גדולה בתשתיות, שזה גם הולכה וגם מתקני טיפול בשפכים, שחלקם לא מוקמים היום, כי לא מצליחים להגיע להסדר בין ערים.

אמיר לוי: וגם זה עוצר תוכניות בנייה.

אמיר לוי: ולכן בדרך הזאת אנחנו מאמינים שזה יזרז.

סתיו שפיר: זו למעשה הקמה של תאגידי ביוב נוספים.

אמיר לוי: אין כאן הקמה של תאגידי ביוב נוספים.

אמיר לוי: יש כאן רצון לאפשר לתאגידים שרוצים לעבוד במשותף –לפעול במשותף.

אמיר לוי: נדמה לי שזה בוועדת הכלכלה, זה יידון שם בהרחבה.

יעל מבורך: פנים.

אמיר לוי: פנים.

אמיר לוי: קיצור שירות והתייעלות בתקציב הביטחון, שאמור גם לפנות משאבים וגם קיצור שירות.

אמיר לוי: יש עבודה של פרופ' זעירא, שמראה את התרומה לצמיחה כתוצאה מקיצור לשירות.

אמיר לוי: חוק עידוד השקעות הון, שיהיה כאן, ועידוד קניין רוחני, שמפחית את שיעורי המס, שחברות תרשומנה את הקניין הרוחני בישראל.

אמיר לוי: ואנחנו רוצים לעודד חברות לרשום, וגם זה יידון כאן בהרחבה.

אמיר לוי: רישוי עסקים.

אמיר לוי: העברת המשק לגז טבעי – מה שיש כאן זה תחבורה, חבר הכנסת רוזנטל.

אמיר לוי: מה שהיה בשנה שעברה זה עידוד מפעלים.

אמיר לוי: והורדת מס החברות – ירידה מ-25% ל-23% בשתי פעימות.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

בצלאל סמוטריץ': אבל למה משהו שהיה בשנה שעברה לא צריך להיות גם השנה?

בצלאל סמוטריץ': הרי לא גמרנו להעביר את חיבור המפעלים לגז.

אמיר לוי: שנה שעברה באנו עם חיבור מפעלים, כאן מדובר על תחבורה.

בצלאל סמוטריץ': חיבור מפעלים – אתה ממשיך לתקצב אותו?

אמיר לוי: הוא נמשך.

מיקי רוזנטל: אתה רוצה לספר לנו על ההישג המופלא של חיבור המפעלים?

מיקי רוזנטל: אתה רוצה לספר על זה?

מיקי רוזנטל: להרחיב?

אמיר לוי: קודם כול, חוקקתם אפשרות למפעלי התעשייה לעשות את זה בצורה הרבה יותר קלה.

אמיר לוי: אנחנו מתקצבים גם מענקים לאותם מפעלי תעשייה לעבור.

אמיר לוי: יש חסמים בירוקרטיים וצריך לפתור את זה.

אמיר לוי: אבל אני חושב שכולם כאן

אמיר לוי: תמימי דעים, שטוב יהיה שהמשק הישראלי יעבור לגז טבעי.

מיקי רוזנטל: אין שאלה בכלל.

בוודאי.

אמיר לוי: הנושא השני, אני רוצה לסיים את החלק הזה.

מיקי רוזנטל: במצגת זה עובר ככה, בחדרים זה לא עובד.

אמיר לוי: בסדר, תיכנסו אבל לכל אחד מהנושאים כשתגיעו.

מיקי רוזנטל: לא, נתייחס, ברור.

אמיר לוי: הדיון פה הוא הצגת מקרו של התקציב.

איתן ברושי: גפני, אני רוצה לדבר.

משה גפני: רגע, שישלים את הצגת התמונה.

באסל גטאס: אנרגיות מתחדשות בכלל לא מתייחסים - - -

אמיר לוי: אנרגיה מתחדשת קיימת בהסדרה של רשות החשמל.

אמיר לוי: צפוי להתפרסם מכרז או קול קורא, זה אמור לקרות לדעתי עד סוף דצמבר, לכמה מאות מגה ואטים.

אמיר לוי: לא צריך חקיקה לזה, כי החקיקה בעצם כבר מוסרת ומאפשרת לרשות החשמל.

אמיר לוי: הממשלה החליטה גם על יעדים לאנרגיה מתחדשת, ורשות חשמל גם - - -

איתן ברושי: שאול מרידור אומר שאתם מעכבים את החוק שהעברנו לאנרגיה מתחדשת, ובגללכם זה לא מגיע לוועדת הכלכלה, חוק שמסמיך ועדה מיוחדת במנכ"לים להסיר חסמים, חוק שהעברתי - - -

אמיר לוי: אני לא מכיר את החוק.

איתן ברושי: אני אומר לך שאתם החסם העיקרי לקידום אנרגיה מתחדשת.

איתן ברושי: זה אומר מנכ"ל שבא מהאוצר, שאול מרידור.

אמיר לוי: אבל הערתי לך שאני מניח שעד סוף דצמבר יתפרסם המכרז למאות מגה ואטים.

אמיר לוי: רשות החשמל תפרסם את זה.

אמיר לוי: זאת המציאות.

אמיר לוי: ויש יעדים שנקבעו, וזה קורה, ולשמחתנו גם המחירים ירדו מאוד.

איתן ברושי: זה קורה לאט מאוד.

אמיר לוי: אני רוצה לסיים את החלק הזה.

אמיר לוי: הרגל השנייה: תחרות ויוקר מחיה.

אמיר לוי: בנקאות – חלק מהצעדים, או חלק גדול מהצעדים, הם לא במסגרת חוק ההסדרים ונידונים בוועדת הרפורמה של פיצול חברות כרטיסי האשראי.

משה גפני: אין ועדת רפורמה בכנסת.

אמיר לוי: אבל יש כאן

אמיר לוי: גם בחוק ההסדרים הקיים מהלך לבנקאות של אגודות אשראי.

אמיר לוי: הורדת מס הכנסה – תיכף יעל תציג את הירידה שיש.

באסל גטאס: אמרת על אגודות אשראי.

באסל גטאס: יש אגודות אשראי?

אמיר לוי: יש חקיקה שאמורה לאפשר את זה.

משה גפני: זה בוועדה של אלי כהן.

אמיר לוי: שמורידה חסמים, שמקטינה מאוד את ההון העצמי הנדרש.

אמיר לוי: אנחנו רוצים שתיכנס בנקאות קואופרטיבית.

באסל גטאס: צריך בכלל לשנות את החוק?

משה גפני: רבותי, תנו לו להתקדם.

אמיר לוי: אגרת ריבוי נכסים – יש כאן דיון לדעתי השבוע, לא זוכר את הלו"ז, נבוא עם הצגה מאוד מפורטת של זה.

אמיר לוי: אמרתי: זה צעד אחד מתוך מספר צעדים, שנועד לטפל בביקוש, בעיקר של ביקושי משקיעים.

אמיר לוי: תראו הצגה מסודרת, אני לא רוצה להרחיב כאן.

אמיר לוי: תחבורה ציבורית – אנחנו מאפשרים בעצם נסיעות שיתופיות במוניות ולא רק נסיעות ספיישל.

אמיר לוי: זה אמור להוזיל את המחירים לצרכנים שירצו לנסוע יחדיו במונית.

בצלאל סמוטריץ': מה עם נסיעות של אזרחים - - - ונוסעים – הסיפור החוקי הזה שצריך לפתור אותו?

אמיר לוי: להלן "אובר".

אמיר לוי: זה לא נמצא בחוק ההסדרים.

אמיר לוי: נשמח לקדם את זה, ועדיין לא הצלחנו להביא את זה - - -

מיקי לוי: צריך לדבר עם שר התחבורה.

מיקי רוזנטל: שר התחבורה מתנגד.

שי באב"ד: נשמח - - - את הנושא הזה עם שר התחבורה.

משה גפני: לא, רבותי, באמת, נשב פה עד הלילה.

אמיר לוי: יש לי עוד שקף ורבע.

משה גפני: בבקשה, אמיר.

משה גפני: לא, הם מתחילים עכשיו לדבר על מה שלא נמצא בחוק, כאילו אין מספיק בחוק.

משה גפני: יש גם ככה מעל ומעבר.

אמיר לוי: האמת שזה היה מאוד משמח אם "אובר" היה בחוק, אבל לא הצלחנו להעביר את זה.

משה גפני: אבל שר התחבורה מתנגד.

אמיר לוי: בסדר.

אמיר לוי: אז זה לא בחוק.

אמיר לוי: הוא שאל ועניתי.

משה גפני: אז אתה עצוב?

אמיר לוי: כן.

אמיר לוי: האמת שכן.

מיקי רוזנטל: שרים בלוגרים.

אמיר לוי: מכון התקנים – במכון התקנים מתקיימת בעיה מאוד משמעותית של קביעת התקינה.

משה גפני: זה בוועדה של אלי כהן.

אמיר לוי: שהתקנים שמכון התקנים ממליץ, הרכב הוועדות במכון התקנים, מושתת בעצם על החברות עצמן.

אמיר לוי: ויש כמה דוגמאות, למשל טכנולוג המזון הראשי בתנובה הוא יו"ר ועדה טכנית של חלב ומוצריו.

אמיר לוי: וברור שמתקיים כאן ניגוד עניינים, ואת זה אנחנו רוצים לשנות.

אמיר לוי: והשקף שהראיתי לכם על רמת ריכוזיות גבוהה היא בין היתר כתוצאה מחסמים שזיהינו.

אמיר לוי: והסיפור הזה הוא חסם מאוד מרכזי, ואנחנו מקווים שנצליח לשנות.

יוסי יונה: על-ידי בנייה של תקנים חדשים?

מיקי רוזנטל: ויתור על תקינה.

אמיר לוי: על-ידי שינוי הרכב הוועדות, ושלא יהיה ניגוד עניינים כל כך משמעותי כמו שמתקיים היום.

איך אתה מקצר את משך הזמן?

אמיר לוי: דיברתי על ההרכב, לא על משך הזמן.

משך הזמן הוא החסם.

אמיר לוי: אז יהיה דיון על התקינה – נראה.

אמיר לוי: החסם שאנחנו מזהים כאן זה הרכב.

אמיר לוי: והנושא האחרון שנמצא כאן זה תחום התקשורת, שיש בעצם שני חלקים מרכזיים: הדבר הראשון, תחום השידורים.

אמיר לוי: זיהינו שהספורט הוא חסם מרכזי לשידורים רב-ערוציים, ולכן יש לנו רק שתי חברות היום, ו"סלקום" נכנסה כחברה שלישית.

אמיר לוי: אז יהיה must sale בספורט.

אמיר לוי: והדבר השני זה בתחום התשתיות.

אמיר לוי: "בזק" הוא מונופול מאוד מאוד מרכזי במשק הישראלי, עם רמת רווחיות מאוד מאוד גבוהה.

אמיר לוי: יש לו EBITDA של 60%.

אמיר לוי: אני חושב שהוא מקום שני, ביחד עם כי"ל נדמה לי, בחלוקת הדיבידנדים.

אמיר לוי: ומה שיש בחוק ההסדרים יאפשר שימוש בתשתיות הפסיביות של "בזק".

אמיר לוי: תשתיות פסיביות זה אותם קנים שנמצאים מתחת ב-last mile קרוב לבתים.

אמיר לוי: אנחנו רוצים שהתשתיות הפסיביות האלה יאפשרו לשחקנים אחרים, כמו חברות הסלולר ואחרות, לפרוס תשתית בתוך התשתיות הפסיביות האלה.

אמיר לוי: זה כמובן יהיה בתמורה.

אמיר לוי: ובראייה שלנו, אנחנו חיים בעולם שיתופי.

אמיר לוי: דיברתם קודם על תחבורה שיתופית ועל רשתות חברתיות.

אמיר לוי: ונראה לנו שאם יש מונופול, ו"בזק" הוא באמת אחד המונופולים המרכזיים במשק, שפרס את מדינת ישראל, פרס תשתיות, נראה לנו שלהגיד: אני לא מוכן לתת אפשרות להשתמש בקנים האלה, זה נראה לנו קצת לא לעניין.

אמיר לוי: זה עולם של אתמול.

בצלאל סמוטריץ': אתה מכריח אותם?

אמיר לוי: החוק בעצם נועד להכריח אותם לתת - - -

בצלאל סמוטריץ': אתה פוגע להם בזכות הקניין?

אמיר לוי: לא.

אמיר לוי: אני מדבר על תשתיות פסיביות ולא על תשתיות - - -

בצלאל סמוטריץ': אני שומע - - - ועכשיו אני שומע שאסור להפקיע.

אמיר לוי: אין פה הפקעה.

אמיר לוי: יש כאן תשתית פסיבית, זה זכויות דרך.

אמיר לוי: והם עשו את זה בחסות המדינה.

בצלאל סמוטריץ': זה זכות קניין שלהם.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני בעד.

בצלאל סמוטריץ': עשיתם את זה בסלולריים - - -

אמיר לוי: אנחנו מדברים על בתמורה, ולא ללא תמורה.

מיקי רוזנטל: אתה לא צריך להתגונן.

מיקי רוזנטל: בסדר גמור.

בצלאל סמוטריץ': גם אצלנו זה בתמורה.

אמיר לוי: אנחנו מרגישים שלמים ושמחים עם מה שאנחנו מביאים לכאן.

אמיר לוי: השקף האחרון של החלק הזה – שוויון הזדמנויות וביטחון כלכלי.

אמיר לוי: יש כמה צעדים מרכזיים שנמצאים כאן.

אמיר לוי: קודם כול, הבטחת הכנסה לקשישים.

אמיר לוי: גידול משמעותי בתקציב, וחלק גדול מהקשישים יעלו מעל קו העוני.

אמיר לוי: פנסיה לעצמאים – צוות שעבד במשך תקופה ארוכה, והולך להסדיר את הנושא הזה.

אמיר לוי: אנחנו מכירים את הבעיה הזאת שהרבה מאוד עצמאים לא חושבים לטווח ארוך, וסוף-סוף זה יבוא לפתרון.

אמיר לוי: חיסכון לכל ילד, שחוקקתם בתקציב הקודם.

אמיר לוי: אז 1.7 מיליארד שקלים כבר מתוקצבים החל מינואר 17'.

אמיר לוי: ותוכניות הילדים האלה שיהיו על שמות הילדים עצמם נכנסות לתוקף.

משה גפני: אם אפשר רק להגיד לדובר שלכם, שחיסכון לכל ילד - - -

אמיר לוי: היא כאן, לילך.

אמיר לוי: יצאה.

אמיר לוי: דוברת אבל.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: שחיסכון לכל ילד התחיל בהסכם קואליציוני של יהדות התורה.

משה גפני: ולאחר מכן הוועדה הייתה צריכה להתמודד אתכם, כדאי לאפשר חיסכון נוסף של 50 שקלים לחיסכון עצמו של הקצבאות.

שי באב"ד: הכסף היה בקצבאות בהסכם הקואליציוני.

מיקי רוזנטל: אמיר, במצגת הבאה תעשה שם כוכבית, תכתוב: בזכות אגודת ישראל.

משה גפני: רגע, תירגע – יהדות התורה.

מיקי רוזנטל: אמרתי: תעשה טעות, ואז הוא יצעק עוד פעם.

מיקי לוי: בשבילו זה אותו דבר.

מיקי רוזנטל: על שם גפני.

משה גפני: זו תוכנית טובה.

אמיר לוי: קרן ארנונה ממשלתית – אני מניח שתראו כאן התנגדות של לא מעט רשויות מקומיות.

אמיר לוי: אבל אי-אפשר לטפל בשוויון הזדמנויות עם הפערים שיש ברשויות המקומיות.

משה גפני: זה השבוע בדיון.

אמיר לוי: זה פשוט בלתי נתפס, ואתם תראו את הפערים.

משה גפני: שילוב ערביי ישראל.

אמיר לוי: צמצום הפערים במערכת החינוך – יש כאן תקצוב דיפרנציאלי שבבתי-ספר יסודיים בלבד הוא שנה שלישית.

אמיר לוי: יש תוכנית פיילוט לגמישות בתקציבים למנהלים.

אמיר לוי: חינוך בלתי פורמאלי של 130,000,000 שקלים נוספים.

אמיר לוי: זה עושה מהפכה, ישבתי עם כמה ראשי רשויות, בעיקר ביישובים ערבים, שמקבלים חוגים שמעולם לא היו שם.

אמיר לוי: אז יש כאן כמה צעדים שנועדו לשפר.

באסל גטאס: זה תקציב שהיה?

אמיר לוי: הוא עבר כבר, אבל זה נמצא בבסיס ל-17'.

אמיר לוי: והדבר האחרון שנמצא כאן זה שילוב ערביי ישראל.

אמיר לוי: החלטת ממשלה 922, עברה ב-30 בדצמבר 2015.

אמיר לוי: היא מתוקצבת, היא נמצאת כאן.

אמיר לוי: שהדברים המרכזיים שיש שם – אל"ף, זה בתחום החינוך, בתחום ההשכלה הגבוהה, תחבורה ציבורית, תחבורה.

אמיר לוי: יחד עם זה, אני רוצה כן לנצל את ההזדמנות הזאת ולהגיד שהממשלה העבירה תוכנית שהיא מאוד משמעותית, ובעינינו מרחיקת לכת.

אמיר לוי: ראיתם קודם את האתגרים ולמה זה חשוב, אבל אנחנו חושבים שיש צד שני של רשויות מקומיות, שבחלק מהמקרים לא יודעים להרים את הכפפה עדיין כמו שצריך.

אמיר לוי: וכדאי שזה יקרה.

אמיר לוי: במעונות יום למשל, שתקצבנו 200,000,000 שקלים, אז הכסף הזה לא מנוצל ויש תת ביצוע מאוד משמעותי.

אמיר לוי: בכבישים בין-עירוניים, שתקצבנו הרשאות של 200,000,000 שקלים – לא מבוצע כלום ב-15'-16'.

משה גפני: מי היה צריך לבצע את זה?

אמיר לוי: אז אני אומר:

אמיר לוי: אנחנו רוצים שהשלטון המקומי - - -

משה גפני: מי היה צריך לבצע את זה?

באסל גטאס: זה לא המועצות?

200,000,000 של הרשויות?

זה ביצוע עם 47%.

אמיר לוי: אני עונה לשאלה הזאת, רק אשלים.

אמיר לוי: ותחבורה ציבורית – גם שם אנחנו רואים תת ביצוע.

אמיר לוי: וחלק מהקווים שכבר פועלים נוסעים כשהם ריקים.

אמיר לוי: לשאלתך, היושב-ראש, מי היה צריך לבצע?

אמיר לוי: אז חלק מהדברים הממשלה, רק אי-אפשר לבצע את זה בלי שלטון מקומי, אי-אפשר לעשות את זה בלי שיתוף פעולה בנושא הפקעות למשל.

אמיר לוי: אי-אפשר לעשות כביש בין-עירוני שעובר בעיר בלי להפקיע.

אמיר לוי: אז צריך פה שיתוף פעולה.

אמיר לוי: אני באמת חושב שזו תוכנית שהיא חשובה לכולם.

אמיר לוי: היא תצמיח את המשק.

אמיר לוי: אמרתי בתחילת הדברים שמה שהצמיח את המשק בעשור הקודם זה שוק העבודה, והשילוב של עולים בברית-המועצות.

משה גפני: טוב.

אמיר לוי: וזה חלק הראשון.

אמיר לוי: נעבור לחלק התקציבי.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד לחברים, אל תתערב בעניין הזה.

משה גפני: מה שאין פה שום דבר על החרדים, זה לא בגלל שלחרדים נהיה יותר טוב, נשאר אותו דבר.

משה גפני: שלא תהיה טעות בעניין הזה.

משה גפני: זה הכול.

בצלאל סמוטריץ': מה קרה?

בצלאל סמוטריץ': הכוח שלך בקואליציה ירד?

מיקי רוזנטל: אולי נחלק את הדיון לשני חלקים?

מיקי רוזנטל: נדבר על החלק הפיסקאלי, הוא יציג אותו אחר כך.

מיקי רוזנטל: ובוא נדבר על החלק הכלכלי.

משה גפני: לא, ניתן להם לסיים.

מיקי רוזנטל: כי אחר כך מרוב מילים לא נשאר פה זמן לדיון.

משה גפני: אבל אין לנו.

מיקי רוזנטל: אין לך זמן?

מיקי רוזנטל: לא צריך.

משה גפני: צריך – כן, נקיים את הדיון ביחד.

מיקי רוזנטל: למה?

מיקי רוזנטל: אפשר לבטל את התאגיד, אמרנו שנבטל גם את הכנסת.

מיקי רוזנטל: זה יחסוך כסף, ביטן אומר.

משה גפני: לא, בסדר.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: מיקי, ביחד.

משה גפני: אתה אומר לחלק, לחלק פירושו לעשות שני דיונים.

מיקי רוזנטל: נו?

משה גפני: אי-אפשר.

מיקי רוזנטל: שני דיונים (אומר מילים בשפת היידיש) לא, באמת, נו, אתה עושה צחוק?

משה גפני: מאיפה למדת יידיש?

מיקי רוזנטל: אל תדאג.

מיקי רוזנטל: מהישיבע.

משה גפני: הלאה.

יוסי יונה: אני מציע לנהל את הדיון ביידיש.

מיקי רוזנטל: תאמין לי זה יהיה יותר טוב.

מיקי רוזנטל: שני דיונים על התקציב – לא, באמת.

שי באב"ד: אבל כל שנייה אתם תצעקו: מורגן ביי נאכט.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: יעל.

יעל מבורך: ברשותכם, נעבור לשלב הבא, נציג את המסגרות הפיסקליות של התקציב, וקצת ניכנס למספרים שמהווים את חוק התקציב.

יעל מבורך: אז קודם כול נתאר את הרקע הזה שאליו אנחנו נכנסים בתקציב 17'-18', התמהיל של הוצאות, הכנסות וחוב, שהם בעצם המרכיבים של המדיניות הפיסקלית.

יעל מבורך: אז בוא נעבור רגע לשקף הבא ונראה את מצב הגירעון של ממשלת ישראל בשנים האחרונות.

יעל מבורך: פה אנחנו מראים את הנתונים מ-2004.

יעל מבורך: אתם יכולים לראות את השנים של הצמיחה הגבוהה: 2004, 2005, 2006 – שנים שבהן המשק צמח בשיעורים גבוהים, יחד עם מדיניות פיסקלית יחסית אחראית, שהביאה את ישראל לכניסה למשבר בצורה יחסית טובה.

מנואל טרכטנברג: יעל, זה הגירעון בפועל?

יעל מבורך: זה הגירעון בפועל.

מנואל טרכטנברג: אה, זה לא תקרת הגירעון?

יעל מבורך: נכון.

יעל מבורך: זה הגירעון בפועל.

מנואל טרכטנברג: הכותרת פשוט לא בסדר.

יעל מבורך: מקבלת.

יעל מבורך: ב-2008, יחד עם המשבר הכלכלי, גם ישראל, כמו הרבה מדינות בעולם, נכנסה לגירעון גדול יותר.

יעל מבורך: יחסית אובדן ההכנסות היה – עוד פעם, בהשוואה בין-לאומית – יחסית מתון.

יעל מבורך: ב-2011-2010 חזרנו לצמיחה, חזרנו למדיניות של צמצום גירעון.

יעל מבורך: ב-2012 בלי משבר כלכלי עולמי או לוקאלי או מצב גיאופוליטי קיצוני כן חזרנו לכיוון של הגדלת גירעון.

יעל מבורך: אתם זוכרים היטב את תקציב 2012, דיברנו עליו גם פה בתחילה, עם אובדן הכנסות ביחס לצפוי של כ-18 מיליארד שקלים.

יעל מבורך: בתקציב 13'-14' נעשה תיקון למגמה הזאת, תיקון שהחזיר אותנו לתוואי גירעון פוחת.

יעל מבורך: וב-2015 סיימנו עם גירעון של 2.2% תוצר.

יעל מבורך: בואו נמשיך הלאה.

יעל מבורך: נגזרת של הדבר הזה, נגזרת של אותו גירעון שנתי זה מה שאנחנו רואים פה ביחס של החוב של ממשלת ישראל ביחס לתוצר.

יעל מבורך: ב-2003, לפני יותר מעשור, היינו ב-93.8%, שיעור חוב יחסית גבוה.

יעל מבורך: מאז במגמה הולכת ופוחתת של צמצום יחס חוב-תוצר, אפשר לראות ב-2009, בגלל המשבר, עוד פעם, עלייה שהיא בהשוואה בין-לאומית מאוד מינורית.

יעל מבורך: אנחנו מדברים על מדיניות אחרות, שהיום ממוצע ה-OECD הוא מעל 100% חוב-תוצר.

יעל מבורך: וב-2015 ישראל עם 63.8% חוב-תוצר, שזה נתון יחסית מעודד.

יעל מבורך: אני כן רוצה לעשות פה אבל, כי אני חושבת שצריך לזכור פה.

יעל מבורך: למרות שהנתון הזה הוא, עוד פעם, נתון, אני חושבת, לחיוב, מבחינת מצבה וחוסנה של ממשלת ישראל היום, בוודאי בהשוואה בין-לאומית - -

מיקי לוי: מדינת ישראל.

באסל גטאס: זה כלכלת ישראל, לא ממשלת ישראל.

יעל מבורך: - - ישנן מדינות שנכנסו למשבר עם יחס חוב-תוצר נמוך מזה.

יעל מבורך: מדינות שנכנסו עם 40% יחס חוב-תוצר ו-30% יחס חוב-תוצר, וב-2008 הגיעו למעל 110% - אירלנד וספרד, מדינות כאלה.

יעל מבורך: זאת אומרת, הסיבה שאנחנו שואפים ליחס חוב-תוצר נמוך היא בשביל אותן שנות משבר, שנצטרך להפעיל מדיניות שהיא מעודדת צמיחה ויציאה ממשבר.

יעל מבורך: ומדינות שהיו אפילו יותר שמרניות מאתנו בהקשר הזה נכנסו לחובות גדולים, ועכשיו מנסות לראות איך לצאת מהעניין הזה.

יעל מבורך: אבל זאת בהחלט נקודת חוזק.

יוסי יונה: שאלה.

יוסי יונה: המחשבה שלכם פה, המגמה הזאת לעדכן אותה, היא גם בגלל שיש לכם איזשהן הערכות שהצמיחה תהיה יחסית נמוכה?

יעל מבורך: אענה על זה.

יוסי יונה: כי ה-63% יכולים לקטון גם אם המשק יגדל באופן משמעותי.

יעל מבורך: צודק.

יעל מבורך: נכון מאוד.

יעל מבורך: נקודה מאוד נכונה.

יעל מבורך: כמו שאמרתי, אחת הסיבות שזה באמת ירד בשיעור כזה יפה היא בין היתר הצמיחה של ה-5%-4.5% שחווינו ערב המשבר.

יעל מבורך: אבל הצפי קדימה הוא לא כזה.

יעל מבורך: יבוא לפה יואל נווה, אני מקווה, בדיונים הקרובים, ויציג לכם את כל תמונת הצמיחה של ישראל, אבל - - - הצפי שלנו קדימה הוא שאנחנו באזור 3% steady state, פוטנציאל הצמיחה של ישראל.

יעל מבורך: אנחנו לא בונים את המדיניות שלנו עכשיו על זה שנצמח ב-4.5% ו-5%, לצערנו.

יעל מבורך: למה זה נובע?

יעל מבורך: זה נובע מהדמוגרפיה, משינויים בגודל האוכלוסייה בגילאים השונים.

יעל מבורך: אני לא מדבר על סקטורים בתוך האוכלוסייה ואוכלוסיות שונות, פשוט על מספר האנשים העובדים ביחס למספר האנשים שבפנסיה.

יעל מבורך: זה דבר ראשון.

יעל מבורך: דבר שני, גם זאת לא גזירת גורל.

יעל מבורך: אם נפעל כממשלה להפחית בירוקרטיה, להפחית רגולציה, לעודד ייצוא, ועוד ועוד פרמטרים שמחוללים צמיחה, יכולים להגיע גם למעל 3%.

יעל מבורך: אבל אם תיקח את ה-steady state, ה-steady state הוא 3%.

שי באב"ד: אבל עוד הערה.

שי באב"ד: מה שיעל אמרה זה נכון, יש הרבה צעדים שאנחנו יכולים לעשות על מנת לעודד ולעבור את זה.

שי באב"ד: אבל ה-3%, צריך להבין, זה לא ישראל מבודדת.

שי באב"ד: אם אתה מסתכל היום על המגמה בכלל במדינות המפותחות והממוצע ב-OECD, אתה רואה שכולם נמצאים בצמיחה מתונה של 3%.

יוסי יונה: הבנתי.

יוסי יונה: כולנו בעד תוכניות ארוכות טווח.

יוסי יונה: השאלה אם יש איזשהו מנגנון טנטטיבי, שאומר שהסיפור הזה של הורדת חוב-תוצר הוא לא עכשיו איזשהו מדיניות אבסולוטית, אלא היא כשלעצמה גם רגישה לתנודות.

יוסי יונה: כלומר, היה והצמיחה של המשק תלך ותגדל, הרי שגם המחויבות הגדולה הזאת לכאן או לשם צמודה לעניין הזה.

שי באב"ד: כן.

שי באב"ד: אבל ברגע שלמשל הצמיחה שלך תהיה יותר גבוהה, היכולת שלך דווקא להפחית יחס חוב-תוצר עם גירעון יותר גבוה היא יותר גדולה.

שי באב"ד: זאת אומרת, הרי בסופו של יום, אל תשכח, זה יחס חוב-תוצר.

שי באב"ד: אם התוצר גדל ב-4% ו-5%, אז הגירעון שאתה יכול לאפשר לעצמך, ועדיין לאפשר הפחתת יחס חוב-תוצר הוא גירעון הרבה יותר גבוה.

שי באב"ד: זה ברור שתהיה קורלציה, ואז גם הגידול, ואני כרגע שם בצד את כלל ההוצאה, אבל לפחות מבחינת הכלל הפיסקלי של הגירעון, הגידול בגירעון יכול להיות הרבה יותר גבוה.

שי באב"ד: אז ברור שזה מותאם.

שי באב"ד: אבל אני חושב שיעל אמרה מאוד נכון במסגרת המדיניות, זה שמבחינתנו לפחות, מאחר שכרגע השנים הן עם צמיחה מתונה, ואנחנו לא יודעים מה יהיה עוד שנה או עוד שנתיים, וכרגע אנחנו נהנים מהכנסות ממיסים שהן מאוד מאוד גבוהות, ואנחנו צריכים אפילו לגמור יותר נמוך ממה שאנחנו מתכננים לאור הגבייה העודפת.

שי באב"ד: אבל אנחנו לא יודעים כמה זמן זה יימשך.

שי באב"ד: בהנחת עבודה שזה לא יקרה – אז אני לא רוצה עכשיו לנבא חס וחלילה את הרע, אבל ש-18' או 19' או 17' יהיו שנים אחרות, אנחנו רוצים להתחיל מבסיס שבו הבסיס שלנו הוא בסיס טוב.

שי באב"ד: גם מבחינת גירעון מאוד נמוך, היא הראתה את זה מקודם בשקף, בשנת 2007, שנכנסנו בעצם למשבר ב-08' באפס, כי בשנת 2007 גמרנו עם אפס גירעון.

שי באב"ד: גם מבחינה זאת.

שי באב"ד: וגם מבחינה שהיחס חוב-תוצר הוא נמוך.

בצלאל סמוטריץ': הגדלנו את הגירעון.

בצלאל סמוטריץ': בתקציב הזה אנחנו מגדילים את הגירעון.

שי באב"ד: לא הגדלנו לעומת תקציב, הגדלנו לעומת ביצוע.

שי באב"ד: בתקציב 2016-2015, הגירעון המתוקצב היה 2.75 ב-15' בסוף לעומת 2.9 שתוקצב בהתחלה; וב-16' הוא 2.9 – התקציב; וב-17'-18' הוא 2.9-2.9.

שי באב"ד: בפועל ב-15' לא גמרנו ב-2.75, גמרנו ב-2.1522; וב-16' כנראה נגמור - - -

משה גפני: תיכף תציג את זה בצורה - - -

קריאות: - - -

משה גפני: רבותי.

משה גפני: יעל, את יכולה רגע לעשות הפסקה?

משה גפני: אני רוצה שרק הם יתייחסו ותמשיכי.

יעל מבורך: אולי תיתן לנו לרוץ רגע, ונגמור ונעשה התייחסות לכול?

יעל מבורך: יש לי שבע דקות.

באסל גטאס: תנו לה לגמור, ואז - - -

יוסי יונה: לא, אבל השאלה רק על הצלע השלישית של המשחק, וזה על הגבלת ההוצאה.

יוסי יונה: הוא עצמו יהיה נייד.

משה גפני: יוסי, בוא, אני רוצה שהח"כים יתייחסו.

משה גפני: יעל, תעשי את זה בריצה.

יעל מבורך: אז אציג את תמונת המצב, אני חושבת שזה יענה לך על חלק מהשאלות, ואז אפשר יהיה לרוץ על זה.

יעל מבורך: תשלומי ריבית כאחוז מהתוצר – אחד הדברים שסייעו לנו להקטין את החוב זה זה שהקטנו משמעותית את ההוצאה שלנו על ריבית.

יעל מבורך: בעבר ההוצאה על ריבית כאחוז מהתוצר הייתה מעל 7%.

יעל מבורך: זה שיעור מאוד גבוה בהשוואה בין-לאומית להוציא על ריבית.

יעל מבורך: היום אנחנו קצת מעל 3%.

יעל מבורך: זה פינה לנו מקורות.

יעל מבורך: אם לא היינו מורידים את ההוצאה שלנו על ריבית – זה פינה לנו מקורות בהיקף של 45 מיליארד שקלים.

יעל מבורך: מתוך תקציב של 350 זה מאוד מאוד דרמטי.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני רוצה להבין: 45 מיליארד זה - - -

משה גפני: לא, לא, לא.

משה גפני: בצלאל, אני רוצה שהח"כים יתייחסו.

משה גפני: בבקשה.

יעל מבורך: תקרת הגירעון.

יעל מבורך: זה - - - קדימה, וזה גם הנושא הבא שעל שולחן הוועדה, שזה נושא התיקון שאנחנו עושים בכללים הפיסקליים.

מיקי רוזנטל: - - -

יעל מבורך: תנו לי רגע להסביר.

מיקי רוזנטל: טוב.

מיקי רוזנטל: תסיימי, סליחה.

משה גפני: יעל, תרוצי.

יעל מבורך: מפאת קוצר הזמנים.

יעל מבורך: ההצעה שלנו בתקציב הזה היא לעדכן את תקרת הגירעון לשנתיים הקרובות, ובעצם לדחות את המתווה הפוחת של הפחתת הגירעון לשנתיים.

יעל מבורך: אותו מתווה שקבוע בחוק, כך שבשנת 2017 ו-2018 הגירעון יהיה 2.9.

משה גפני: קצת מצחיק בתקציב דו-שנתי, אבל אתם - - -

קריאה: עשיתם אותו דבר ב-15'-16', דרך אגב.

משה גפני: כן, בסדר.

משה גפני: הייתי נותן לכם את פרס ישראל, להסביר דברים כל כך יפה כשאתם לא מאמינים בזה.

משה גפני: הלאה.

יעל מבורך: גם נראה איך, ביחס לבעיות שאיתן יצאנו לדרך - - -

משה גפני: אפשר פרס הנשיא אם אתם לא רוצים פרס ישראל.

שי באב"ד: על זה נאמר: ומילא פיו מים.

יעל מבורך: נכון.

יעל מבורך: לא אמשיך פה, בוא נעבור לשקף הבא.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: כן, תסיימי.

יעל מבורך: גם על מגבלת ההוצאה לא אעבור עוד פעם על הכלל אלא רק על השינויים בכלל, כי את הכלל אתם מכירים.

יעל מבורך: אלה הם השינויים שאתם רואים בכלל ההוצאה, שאנחנו מציעים בעצם להגדיל ביחס למתווה הקבוע בחוק ב-2017 ו-2018.

יעל מבורך: הגידול ב-2017 הוא של 2.4%.

יעל מבורך: עוד פעם, אם המשק גדל ב-3%, וכלל ההוצאה מדבר על גידול ריאלי של 2.7% סדר גודל, אנחנו פה גדלים במעל 5%.

יעל מבורך: זה גידול תקציבי משמעותי - - - ההוצאה, תיכף נראה, אמיר גם דיבר על זה בהתחלה, לאן הכסף הזה הולך, לאיזה משרדי ממשלה בעצם הגידול המשמעותי בתקציב הזה מגיע.

יעל מבורך: זאת בהחלט מדיניות מרחיבה.

יעל מבורך: ב-2018 אנחנו חוזרים לאיזשהו תוואי יותר קרוב לכלל.

יעל מבורך: ותיכף נראה את הצפי שלנו גם ל-2019 ול-2020.

יעל מבורך: אומנם זה רחוק, אבל אנחנו, כפועל יוצא, עוד פעם, מהלקחים של 2012, כן אומדים את מחויבויות הממשלה גם ל-2019 ו-2020, ואנחנו רואים שנכון להיום תמונת מצב, שאין לנו בעיה לעמוד בכלל ההוצאה גם לשנים האלה.

יעל מבורך: כלל ההוצאה המקורי, קרי 2.7, אלא אם נקבל החלטות אחרות, שמחייבות את המחויבות של הממשלה.

מנואל טרכטנברג: רק להבין, שכתוב שמה גידולים פרמננטיים – הכוונה למה?

מנואל טרכטנברג: ל-2 ו-2.4?

יעל מבורך: נכון.

יעל מבורך: הכוונה היא שזה לא קופסה, זאת מקפצה של מגבלת ההוצאה שנשארת מעתה ואילך, כי גם השימושים שלה הם שימושים פרמננטיים, הם לא חד-פעמיים.

מנואל טרכטנברג: כלומר, אני רוצה להבין, בעצם ב-2017, פשוט הכלל הזה הוא לא חל עליו.

יעל מבורך: נכון.

יעל מבורך: יש פה תיקון, שאומר:

יעל מבורך: בשנת 2017 - - -

מנואל טרכטנברג: אבל הכלל הזה כן יחול ב-2018.

מנואל טרכטנברג: על סמך מה – פשוט להבין את - - -

יוסי יונה: הסכמים קואליציוניים.

מנואל טרכטנברג: תן לי, תן לי, זה בכל זאת - - -

יעל מבורך: החוק של הנוסחה שראינו מקודם נמצא בספר החוקים.

יעל מבורך: אנחנו מציעים לעשות לו תיקון לשנים 2017 ו-2018.

יעל מבורך: התיקון הזה הוא לא חד-פעמי, הוא תיקון קבוע.

יעל מבורך: מגבלת ההוצאה עכשיו תגדל מעתה ואילך במקפצה בגודל הזה, קרי תקציב המדינה יגדל באופן ריאלי במעל 5%.

יעל מבורך: תיכף נדבר על ענייני המחירים.

מנואל טרכטנברג: ב-2017?

יעל מבורך: ב-2017 ואילך.

יעל מבורך: ב-2018, 19', 20' – תיכף אציג את זה בצורה יותר מסודרת, כשאראה את התמונה הרב-שנתית, בסדר?

יעל מבורך: אראה את התמונה הרב-שנתית.

מנואל טרכטנברג: אבל סליחה, יעל, אני מכיר משהו מכלל ההוצאה.

שי באב"ד: Vaguely, אתה אומר.

מנואל טרכטנברג: Vaguely.

מנואל טרכטנברג: אז עוד פעם, בתיקון שאתם מביאים עכשיו לחוק, אז אתם אומרים את הדבר הבא:

מנואל טרכטנברג: ב-2017 מגבלת ההוצאה תהיה 5.1.

יעל מבורך: נכון.

מנואל טרכטנברג: מה כתוב לגבי 2018?

יעל מבורך: ב-2018 ביחס ל-2017 יש גידול של 0.4, קרי 3.1.

יעל מבורך: 2.7 ועוד 0.4.

מנואל טרכטנברג: אבל איך זה מנוסח?

מנואל טרכטנברג: ואז מה קורה אחר כך?

יעל מבורך: חוזרים ל-2.7 גידול שנתי ריאלי

שי באב"ד: תיאורטית או בפועל?

מנואל טרכטנברג: אני פשוט רוצה להבין עובדתית, אד-הוק על-פי התיקון שאתם מביאים, מגבלת ההוצאה תהיה 5.1 ב-2017, ותהיה 3.1 ב-2018.

מנואל טרכטנברג: והחל מ-2019 חוזרים לנוסחה.

אמיר לוי: אין תיקון אבל לאחור.

אמיר לוי: כאילו העלינו במספר – מה שאתה רואה באדום זה בעצם ההעלאה בשיעורים שאמרת, ומשם מתחילים לספור 2.7.

אמיר לוי: אין תיקון לאחור.

מנואל טרכטנברג: לא, אני מבין.

מנואל טרכטנברג: זה לא קופסה.

אמיר לוי: זה לא קופסה.

אמיר לוי: בלי המשחקים יותר, בקיצור.

יעל מבורך: יש פה בכל זאת ניואנס קטן, שנרצה להיכנס אליו יותר בפרטים כשנעבור על נוסח החוק של הכלל הפיסקלי לעניין אופן החישוב של 2019.

יעל מבורך: אבל בוא רגע לשם הדיון הזה, שאנחנו גם רוצים מפאת לוחות זמנים, תן לי רגע להציג את התמונה הרחבה יותר, ואחר כך כן אתקן את המספרים של 2019, כי זה יותר בפרטים.

יעל מבורך: לגבי המעבר לכלל נומינלי – גם את זה נציג יותר בפירוט כשנעבור על החקיקה, אנחנו כן מציעים באופן מעתה ואילך לעשות תיקון באופן חישוב הכלל, שבשורה הוא הופך אותו לשקוף יותר, כי אם הכלל נומינלי אין אי ודאות של מחירים.

יעל מבורך: אז המספר שיהיה כתוב עכשיו זה גם המספר שיהיה כתוב בשנה הבאה, וגם בשנה אחרי זה.

יעל מבורך: זה הופך את המעקב ואת הבקרה שלכם על התקציב, אני חושבת, ליותר קלה, כי אין את אי הוודאות של המחירים.

יעל מבורך: נסביר את זה בצורה מפורטת.

יעל מבורך: תקציב 2018-2017 ברמת המצרפים – עוד פעם, שנבין את המספרים, מגבלת ההוצאה השנה היא 347.7.

יעל מבורך: זו מסגרת התקציב, כמובן ללא חוב.

יעל מבורך: ההצעה ל-2017 היא 359.7, וההצעה ל-2018 היא 376.7.

יעל מבורך: יש פה גם תיקונים טכניים, אם תרצו, נוכל להיכנס אליהם, שנוגעים לאופן הרישום של תקציב הביטחון, אבל במהות זה אותו גידול של 5.1%, וכמובן התיקון של המחירים.

יעל מבורך: הגירעון הצפוי בשתי השנים, כמו שאמרתי, הוא 2.9.

יעל מבורך: 2016, נתון שאנחנו צופים עכשיו לסיים אתו את השנה הוא באזור ה-2.5, דיברנו על זה גם בדיון האחרון אצלך בוועדה.

יעל מבורך: גם תחזית הצמיחה – ירחיב על זה יואל נווה, אז אני רצה על זה.

מנואל טרכטנברג: סליחה, אני מצטער, הם לא מסתדרים לי.

מנואל טרכטנברג: אני עושה 5% על 347.7, זה יוצא יותר מאשר - - -

משה גפני: יוצא יותר מה-359?

אמיר לוי: הנה, תראה.

יעל מבורך: יש פה את החישוב המדויק.

אמיר לוי: יש לך את זה גם בשקף – אין לו את זה?

קריאה: אין לנו את זה.

מיקי רוזנטל: אה, יש את זה, הנה.

יעל מבורך: עיקר הפער שחסר לך בחישוב הוא הסדרת הרישום של הסיוע הביטחוני בתקציב.

יעל מבורך: הסיוע הביטחוני בתקציב היה חלקו בנטו, חלקו בברוטו, הוצאנו את כולו השנה להוצאה מותנית.

יעל מבורך: ולכן עדכנו את מגבלת ההוצאה כדי לשקף את הגידול האמיתי, שהוא 5.1, ולא חלילה לעשות איזשהו - - -

מנואל טרכטנברג: אז צריך כוכבית גם פה, כי לא כולם עושים את החישוב.

יעל מבורך: שמנו שם כוכבים.

יעל מבורך: וגם אפשר לצלול יותר לחישוב, אם אתה רוצה, אבל זה הפער.

בצלאל סמוטריץ': בוא נחזור ל-2018, רק לנומרטור אולי ובזה לסיים.

בצלאל סמוטריץ': הגידולים העיקריים בתקציב – לאן הולך אותו גידול שהצגנו עכשיו בתקציב?

בצלאל סמוטריץ': אתם רואים פה את הגידולים העיקריים של משרדי הממשלה בתקציב.

בצלאל סמוטריץ': משרד השיכון – תקציבו גדל במעל 25%.

באסל גטאס: לעומת מה?

באסל גטאס: 2018 לעומת 2016?

יעל מבורך: זה 2018.

יעל מבורך: הגידול של השנתיים למעשה ביחס לשנה שבה אנחנו נמצאים היום.

יעל מבורך: משרד הבריאות, רק שיהיה לנו במספרים, זה גידול של מעל 6 מיליארד שקל בתקציב.

יעל מבורך: משרד הפנים גדל ב-20%, משרד התחבורה גדל ב-20% בפעילותו, המשרד לביטחון הפנים עם התוכנית לשוטרים.

מנואל טרכטנברג: רק שנייה, יעל.

מנואל טרכטנברג: משרד הבריאות – 21%.

מנואל טרכטנברג: הוסיפו תקציב?

יעל מבורך: 18' למול 16'.

יעל מבורך: מקורי.

מנואל טרכטנברג: מקורי?

יעל מבורך: מקורי.

מנואל טרכטנברג: וזה כולל הכול הכול בפנים?

מנואל טרכטנברג: כלומר, הסל - - -

אמיר לוי: הכול.

יעל מבורך: כן.

יעל מבורך: החלק הממשלתי, לא מס בריאות כמובן.

מנואל טרכטנברג: זה לעומת 16'?

יעל מבורך: נכון.

מנואל טרכטנברג: מקורי מול מקורי?

יעל מבורך: משרד הבריאות זה משרד שגדל ריאלית משמעותית בתקציב.

מנואל טרכטנברג: ומה עם על שינוייו?

מנואל טרכטנברג: צריך להציג גם את זה.

יעל מבורך: אפשר להציג גם את זה.

אמיר לוי: אבל אין לנו את על שינוייו ב-17', אתה יודע.

מנואל טרכטנברג: לא, אבל אתם עושים מול 16'.

מנואל טרכטנברג: השקף הזה הוא מול 16'.

אמיר לוי: כן.

מנואל טרכטנברג: אז אפשר לעשות על שינוייו.

יעל מבורך: אפשר לעשות.

יעל מבורך: אני כן רוצה להגיד משהו לגבי על שינוייו ב-16'.

יעל מבורך: אחד, צריך לנקות מזה את העודפים כמובן, כדי שנראה את הפעילות הריאלית ולא את הגלגולים משנים קודמות.

יעל מבורך: זה לא בעיה.

יעל מבורך: אבל צריך לראות, השנה הזאת אין לנו כמעט שינויים במסגרות התקציב.

איתן ברושי: איפה נכנס תקציב הצפון?

יעל מבורך: אין לנו גידולים, אתה לא רואה - - -

שי באב"ד: תוכנית הצפון מתפזרת על כל המשרדים השונים.

שי באב"ד: אנחנו כרגע עובדים על כל הנושא.

איתן ברושי: מה, כל תוכנית הצפון זה מה שכל משרד היה עושה לבד?

שי באב"ד: לא.

איתן ברושי: אז איפה זה מופיע?

בצלאל סמוטריץ': אבל יהיה פה דיון.

שי באב"ד: יהיה דיון בנפרד.

איתן ברושי: לא, לפי דעתי בדיון לא יקרה כלום.

איתן ברושי: הזמן נגמר בסקירות, אנחנו צריכים ללכת לדיונים בסיעות.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנת מה אני אומר.

בצלאל סמוטריץ': יהיה תוכנית על תוכנית הצפון.

בצלאל סמוטריץ': הם יגמרו – ועדת המנכ"לים.

איתן ברושי: הדיון הוא לא על תוכנית הצפון.

איתן ברושי: הדיון הוא על הרבה דברים – גם תוכנית הצפון.

סתיו שפיר: עברנו את השלב הזה, לא? - - -

איתן ברושי: אבל אני שואל: איפה תוכנית הצפון?

איתן ברושי: כבר הקימו ועדה שתחליט שלא עושים כלום.

בצלאל סמוטריץ': איתן, בוא נסיים.

איתן ברושי: לא, תתנו זמן לח"כים.

בצלאל סמוטריץ': אבל כולם רוצים לדבר, לא רק אתה.

סתיו שפיר: איתן, אענה לך.

סתיו שפיר: את תוכנית הצפון, את ההבטחה של ה-19 מיליארד, הם כבר שכחו.

סתיו שפיר: ועכשיו הם החליטו שזה לא יהיה תקציב תוספתי אלא שהם ייקחו אותו מכל - - -

איתן ברושי: לא, הם יעשו flat כדי להביא כסף לצפון.

בצלאל סמוטריץ': איתן, זה היה עכשיו רשות הדיבור שלך?

בצלאל סמוטריץ': הם מסיימים, יש להם שקף אחד.

איתן ברושי: נוכל לקבל רשות דיבור?

בצלאל סמוטריץ': יש להם שקף אחד.

איתן ברושי: זה לא שקף אחד, זו שיטה שהממשלה מדברת כל הישיבה, ואחר כך אין זמן לדבר על הבעיות.

איתן ברושי: אפשר לקרוא את המצגת.

בצלאל סמוטריץ': הסקירה הייתה חשובה מאוד, מה אתה רוצה?

איתן ברושי: כן, אז תתנו זמן כפול.

מיקי לוי: הגידולים ב-16', 18' המופיעים כאן הם לפני ה-flat, או כבר ה-flat.

יעל מבורך: זה הנתונים של התקציב, אחרי ה-flat.

יעל מבורך: נטו.

אמיר לוי: אמיתי.

איתן ברושי: זה לפני ה-flat של 17'.

אמיר לוי: זה לא לפני.

אמיר לוי: חבר הכנסת ברושי, לא.

אמיר לוי: זה אחרי.

אמיר לוי: מה שאתה רואה כאן, אתן דוגמה, בוא ניקח את בריאות – 21.1%, אחרי ה-flat, אחרי הכול, גידול נטו, אתה רואה גידול במשרד הבריאות ביחס ל-16' של 21.1%.

איתן ברושי: שאלתי אם זה אחרי ה-flat של 17'?

אמיר לוי: כן.

איתן ברושי: יש כבר החלטה על ה-flat של 17'?

אמיר לוי: הייתה בממשלה, כן.

איתן ברושי: והתקציב הזה הוא אחרי ה-flat?

אמיר לוי: אתם רואים אחרי הכול.

אמיר לוי: משקף גידול אמיתי נטו.

מיקי לוי: והאם הגידול הזה הוא גידול אוטומטי של הטייס האוטומטי באוכלוסייה - -

יעל מבורך: התשובה היא לא.

מיקי לוי: - - או תוספת?

יעל מבורך: זה תוספת.

שי באב"ד: האוכלוסייה גדלה ב-21%?

שי באב"ד: זה אוטומטי?

בצלאל סמוטריץ': גם אם זה היה אוטומטי, אז לא היה לך פה פער בין המשרדים - - -

שי באב"ד: הלוואי.

שי באב"ד: היינו משנים את המבנה הדמוגרפי שלנו.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו עובדים על זה.

יעל מבורך: ודאי.

יעל מבורך: ובבריאות זה מובהק.

יעל מבורך: וגם במשרדים אחרים.

מנואל טרכטנברג: סליחה, יעל.

מנואל טרכטנברג: תראי, אני מסתכל – טוב, זה בגלל מקורי מול מקורי – ביטחון – 12%.

מנואל טרכטנברג: זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': יש פה איזה כוכבית שאנחנו לא - - -

מנואל טרכטנברג: זה לא נכון.

יעל מבורך: בביטחון אני חושבת שזה יותר - - -

אמיר לוי: זה היחיד אבל.

יעל מבורך: כן, זה מתנהל קצת שונה מאחרים.

אמיר לוי: פשוט, הסיכום התקציבי אתו נחתם בנובמבר, אחרי שבעצם החוברות הוגשו בתקציב הקודם.

אמיר לוי: ולכן כאן על שינוייו הוא באמת משמעותי יותר גבוה מהמקורי.

אמיר לוי: התוספת של ה-4-3 מיליארד.

יעל מבורך: אבל, חבר הכנסת טרכטנברג, אנחנו יכולים לשלוח לוועדה - - - גם בהינתן התקציב עם שינוייו.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי, אז ה-12% זה לפני?

יעל מבורך: בסופו של דבר, בגלל שהתקציב גדל בשיעורים כאלה, בגלל שהוא גדל ב-5% ריאלית, גם - - -

מנואל טרכטנברג: רציתי להגיד משהו.

מנואל טרכטנברג: משהו לא מסתדר לי עם המספרים, ובאמת פשוט אולי חוסר הבנה.

מנואל טרכטנברג: פה בשקף הזה נמצאים כל המשרדים הגדולים: גם הבריאות וגם החינוך וגם הביטחון וכו' וכו'.

מנואל טרכטנברג: הגידול הממוצע כאן הוא משהו כמו 15%.

מנואל טרכטנברג: נכון?

מנואל טרכטנברג: תסתכלי בטבלה.

יעל מבורך: זה שנתיים.

יעל מבורך: נכון, נכון.

יעל מבורך: אני אתך.

מנואל טרכטנברג: 15, אולי יותר.

מנואל טרכטנברג: זה לא מה שקורה לתקציב.

יעל מבורך: אז קודם כול יש לנו גידולים של שנתיים.

מנואל טרכטנברג: אבל עדיין.

יעל מבורך: הנתון של מגבלת ההוצאה שאני מדברת עליו הוא גידול ריאלי, והמספרים האלה הם מספרים נומינליים.

יעל מבורך: זה מסביר חלק מהפער.

מנואל טרכטנברג: אבל לא יכול להיות שהפער - - -

בצלאל סמוטריץ': מה שמנו שואל: הגידול מ-347.7 ל-376.7 הוא לא 15%?

יעל מבורך: אז הסברתי.

מיקי לוי: זה הממוצע.

מיקי לוי: יחסית לשנה קודמת, ל-2015.

שי באב"ד: תוריד עוד 10 מיליארד מה-347, כי זה התקציב של הסיוע האמריקני של הביטחון, שצריך להוציא אותה החוצה.

שי באב"ד: עכשיו, מעבר לזה – יעל.

יעל מבורך: זה עונה לשאלה של חבר הכנסת סמוטריץ לעניין הגידולים בין השנים, שצריך להוריד את הסיפור הזה של ההוצאה - - - לביטחון, שזה שינוי מתודולוגי שאליו התייחסתי.

יעל מבורך: אתה שואל איזה רכיבים יורדים, שמממנים את הדבר הזה?

יעל מבורך: אז אפשר להתייחס אליהם.

יעל מבורך: רכיב אחד שלא משתנה נומינלית בין השנים למשל זה הריבית.

יעל מבורך: ויש רכיבים אחרים שיורדים.

יעל מבורך: במשרדים המנהליים יש חלק מהמשרדים שיורדים וכו'.

יוסי יונה: זאת אומרת, ישנם סעיפים נוספים, שהם מקזזים?

שי באב"ד: בדיוק.

יוסי יונה: וכאן עולה השאלה לגבי - - -

יעל מבורך: הם יוצגו פה.

מיקי לוי: רגע, אז זה לא גידול אמיתי?

יוסי יונה: ששם בעצם מסבירים מדוע ה-15% הממוצע שמוצגים כאן - - -

מנואל טרכטנברג: יכול להיות שזה יותר מ-15.

מיקי לוי: זה לא משנה.

מיקי לוי: לצורך ה - - -

יוסי יונה: אבל נניח.

יוסי יונה: כלומר, ישנם סעיפים בהם לא חל גידול בכלל לדוגמה - - -

יעל מבורך: ישנם סעיפים.

יוסי יונה: ואנחנו מבקשים לדעת מהם.

יעל מבורך: עכשיו, מה שרצינו לעשות פה באמת בסקירה, שהיא אמורה להיות ממעוף הציפור, זה להראות לכם את התמונה הכללית.

יעל מבורך: אם תרצו, אפשר בהחלט להראות סעיף-סעיף ברמת שתי ספרות, מה שיעור - - -

בצלאל סמוטריץ': אני מציע שניתן עכשיו סבב התייחסויות, ואתם תענו.

מנואל טרכטנברג: רק במילה אחת על זה.

מנואל טרכטנברג: מה שהיה עוזר להבין תמונה יותר משקפת מציאות זה, עוד פעם, על שינוייו וריאלי.

מנואל טרכטנברג: כי בעצם בסוף מה שקורה זה - - -

קריאה: גידול ריאלי.

מנואל טרכטנברג: ריאלי ועל שינוייו.

מנואל טרכטנברג: ואז נקבל את התמונה האמיתית.

יעל מבורך: אני רוצה להראות בקצרה את הנושא האחרון, וזו באמת התוכנית הרב-שנתית, לגבי איך נראות השנים קדימה.

יעל מבורך: קצת קטן, אבל הנתון הזה נמצא גם מולכם בעותק הקשיח וגם בספר התקציב.

יעל מבורך: זה פרסום שאנחנו עכשיו מחויבים, בעקבות החקיקה של הנומרטור, להגיש לכנסת אחת לשנה, לממשלה אנחנו מגישים גם פעם נוספת.

יעל מבורך: מה אנחנו רואים פה?

יעל מבורך: אנחנו רואים שסך הוצאות הממשלה ביחס למגבלת ההוצאה לפי חוק, כלומר לפי ה-2.7% ריאלית.

יעל מבורך: אנחנו רואים שאנחנו לא גוררים בעיה מז'ורית ל-2019 ו-2020 מבחינת מגבלת ההוצאה.

יעל מבורך: אם לא נקבל היום מחויבויות חדשות שמחריפות את הבעיה הזאת, נוכל לעמוד במגבלת ההוצאה בשנים האלה.

יעל מבורך: יש בעיה של 2 מיליארד שקל, 2.5, זה דברים - - -

איתן ברושי: אבל אם הצמיחה לא תתממש תצטרכו להביא אלטרנטיבה.

יעל מבורך: לא, אני מדברת על הוצאה, לא על הכנסות.

איתן ברושי: אני מדבר על ההוצאה.

יעל מבורך: ההוצאה לא מושפעת מהצמיחה.

איתן ברושי: כן, אבל אם הצמיחה לא תתממש - - -

אמיר לוי: אז זה צד ההכנסות.

בצלאל סמוטריץ': אז הגירעון הוא בבעיה.

בצלאל סמוטריץ': זה לא קשור.

אמיר לוי: הגירעון יהיה בבעיה.

איתן ברושי: לא, לכן יצטרכו לחפש – אוקיי.

איתן ברושי: שום צמיחה לא תהיה בתוכנית שלכם.

יעל מבורך: עכשיו אני מגיעה - - - שאליו אתה מתייחס, זה באמת הנושא של ההכנסות.

יעל מבורך: בהגדרה הנושא של ההכנסות הוא יותר קשה לנבא לשנים - - -

איתן ברושי: תיסעו יותר לחו"ל.

יעל מבורך: ולכן זה איזשהו פרוקסי בהינתן מה שהיה הוא שיהיה.

יעל מבורך: זה לא בהנחת משבר, ולא בהנחה שהמשק צומח בשיעורים אדירים.

יעל מבורך: ולשם כך יידרשו צעדי התכנסות נוספים, כדי לעמוד בתקרת הגירעון שמונחת לפניכם, בהיקפים של סדר גודל של 12 מיליארד שקל ב-2019, ו-2020 – קצת מעבר לזה.

יעל מבורך: עוד פעם, צמיחה חיובית יכולה לצמצם את הפער הזה או הפוך.

יעל מבורך: אבל זה בהחלט צעד מדיניות שצריך להבין, כדי להגיע לגירעון של 2.5-2.25, כמו שאנחנו מייעדים.

בצלאל סמוטריץ': תודה רבה, יעל, תודה לכך אגף התקציבים.

בצלאל סמוטריץ': מנכ"ל משרד האוצר צריך לצאת.

בצלאל סמוטריץ': האם יש שאלות ממוקדות?

סתיו שפיר: כן, כן.

איתן ברושי: לא, אין דבר כזה.

בצלאל סמוטריץ': הוא צריך לצאת.

איתן ברושי: אז הוא יישאר.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני שואל: האם למישהו יש שאלה - - -

איתן ברושי: לא, אין דבר כזה.

איתן ברושי: בצלאל, אין שום שאלה ספציפית.

איתן ברושי: אז יש אמיר לוי.

בצלאל סמוטריץ': שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אמיר נשאר.

איתן ברושי: בסדר, אמיר נשאר.

שי באב"ד: באתי בטוב, להגיד: אם יש לכם משהו - - -

איתן ברושי: יש הרבה.

בצלאל סמוטריץ': אני רק שואל: האם למישהו יש שאלה ספציפית למנכ"ל?

סתיו שפיר: כן, כן.

איתן ברושי: גם לי יש.

מיקי לוי: אני רוצה שישמע את מה שיש לי להגיד.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל זה לא יהיה, כי הוא יוצא.

מיקי לוי: ספציפית למנכ"ל.

בצלאל סמוטריץ': אבל יש סדר.

איתן ברושי: אז עזוב, אז זה סדר דוברים.

מיקי לוי: אבל ספציפית למנכ"ל, הוא הולך.

סתיו שפיר: בינתיים אז אני אשאל.

איתן ברושי: יש סדר דוברים.

איתן ברושי: אני מבקש לשמור על הסדר.

סתיו שפיר: מה סדר דוברים?

סתיו שפיר: כולם התפרצו פה לאורך כל הדיון.

סתיו שפיר: אם כבר תיתן רשות הדיבור למי שלא.

בצלאל סמוטריץ': שנייה.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל עכשיו סתם:

בצלאל סמוטריץ': אם זה שאלה ממוקדת - - -

סתיו שפיר: מאוד ממוקדת.

בצלאל סמוטריץ': לא נאום, שאלה.

סתיו שפיר: מאוד ממוקדת.

סתיו שפיר: ראשית, התשובה לגבי ההרשאה למרכב"ה, שאני מחכה לה כבר מעל חצי שנה.

סתיו שפיר: אמרת לפני שבועיים שתתקבל, זה על שולחנך סוף-סוף, אם אפשר לקבל אותה עכשיו.

סתיו שפיר: שנית, להעביר לנו בבקשה את התקציב – עוד בקשה שהגשתי, עשיתם את זה בתקציב הקודם, אבל אני מקווה שתעשו את זה כבר בתקציב הנוכחי בזמן הדיון, להביא לנו את התקציב ברמת השמונה ספרות, כדי שנוכל באמת לעיין בו.

בצלאל סמוטריץ': על זה אמיר יענה.

בצלאל סמוטריץ': רק על השאלה הראשונה.

שי באב"ד: על השאלה הראשונה עוד אין תשובה.

סתיו שפיר: למה?

שי באב"ד: כין אין עוד תשובה.

סתיו שפיר: מה הבעיה לתת לחברי כנסת הרשאה למרכב"ה?

סתיו שפיר: אני לא מצליחה להבין את זה.

בצלאל סמוטריץ': לא, זהו.

בצלאל סמוטריץ': סתיו, זה לא קשור עכשיו - - -

סתיו שפיר: שנייה.

בצלאל סמוטריץ': לא, לא, די, די.

סתיו שפיר: לא, סליחה.

בצלאל סמוטריץ': לא, אבל זה לא פייר כלפי החברים האחרים.

סתיו שפיר: שאלה שלישית – למה?

סתיו שפיר: זה שאלה של כן ולא.

סתיו שפיר: וממוקדת.

סתיו שפיר: אנחנו רואים פה תופעה, שי, שמשנה לשנה מתגלגלים עודפים, חלקם מחויבים, חלקם לא.

איתן ברושי: זה לא שייך לתקציב.

בצלאל סמוטריץ': על זה יענה אמיר.

בצלאל סמוטריץ': נו, סתיו, לא נעקוף - - -

איתן ברושי: לא בסדר.

בצלאל סמוטריץ': טוב, תודה רבה, אדוני המנכ"ל, מודים לך מאוד.

סתיו שפיר: אני לא מבינה אבל מה הייתה התשובה לשאלה שלי.

בצלאל סמוטריץ': - - - סדר הדוברים.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

שי באב"ד: אמרתי לך שאין לי תשובה.

סתיו שפיר: למה?

סתיו שפיר: לא, מה הבעיה?

סתיו שפיר: אני לא מצליחה להבין אתכם.

סתיו שפיר: מה כל כך סודי במערכת התקציבית?

שי באב"ד: זה לא סודי.

סתיו שפיר: אז מה הבעיה?

בצלאל סמוטריץ': שי, אם הייתי גפני הייתי אומר לך, שאתה לא מנהל דיון עם ח"כים פה, בסדר?

בצלאל סמוטריץ': להתראות, בהצלחה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

איתן ברושי: שי, תדאג ל"שומר החדש", היתר נסתדר.

סתיו שפיר: לא, באמת, שי, מה הסיפור?

סתיו שפיר: אפשר לקבל איזשהו רמז, מה המגבלה הכול כך קשה?

בצלאל סמוטריץ': סתיו, את יכולה ללוות אותו רגע החוצה?

בצלאל סמוטריץ': הוא ייתן לך תשובה.

שי באב"ד: יש בעיה עם הנתונים.

סתיו שפיר: יש בעיה עם הנתונים?

מיקי רוזנטל: במידה רבה הדיון הזה הוא עקר - - -

סתיו שפיר: לא מעניין את חברי ועדת הכספים, שלא נותנים להם הרשאה למערכת התקציבית שלכם?

שי באב"ד: סתיו, לא ככה.

סתיו שפיר: אי-אפשר להבין את זה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת מיקי רוזנטל, בבקשה.

מיקי רוזנטל: במידה רבה הדיון הזה הוא עקר, כי גם אם מישהו פה יאמר איזה דברי טעם, זה עובר לכם הרי ליד האוזן, אין לזה שום משמעות.

מיקי רוזנטל: מבחינת

מיקי רוזנטל: כם גיבשתם את התקציב ואישרתם אותו בממשלה, ואתם רצים קדימה.

מיקי רוזנטל: וכל השיטה הזאת היא שיטה פסולה.

מיקי רוזנטל: אבל היא טובה רק לדבר אחד, היא טובה לדברי ימי הכנסת, שבשנה הבאה נוכל להוציא לכם את זה, ולהראות לכם כמה טעיתם.

מיקי רוזנטל: האמת שרציתי להביא לכם את זה מהתקציב הקודם, אבל חבל היה על הזמן, כמה שטויות דיברתם בתקציב הקודם והצגתם את זה באותה נמרצות.

מיקי רוזנטל: באמת, בכמה דקות שיש לי, אני שואל את עצמי, האם לדבר על הקשר בין התקציב הזה לבין האזרח – מה יקרה לו?

מיקי רוזנטל: האם חייו יהיו טובים יותר?

מיקי רוזנטל: האם חייו יהיו זולים יותר?

מיקי רוזנטל: איך בגדול משפיע התקציב הזה על האזרח?

מיקי רוזנטל: זה דיון שבאמת הוא חשוב, אבל החלטתי גם עליו לוותר כרגע.

מיקי רוזנטל: לדעתי, הוא ישלם יותר על בריאות, למרות שהבאתם כסף לבריאות.

מיקי רוזנטל: הוא ישלם יותר על תחבורה, למרות שהבאתם הרבה כסף לתחבורה.

מיקי רוזנטל: הוא ישלם הרבה יותר כסף על החינוך שלו, למרות שהבאתם תוספת לחינוך.

מיקי רוזנטל: והתוצאה היא שאתם נראים בסדר, התקציב נראה בסדר לכאורה, אבל אין בו לטעמי שני דברים חשובים.

מיקי רוזנטל: אני רוצה לדבר רק על אחד, כי אין לי הרבה זמן.

בצלאל סמוטריץ': על בסיס מה אתה אומר שהאזרח ישלם יותר על כל דבר?

מיקי רוזנטל: אסביר.

מיקי רוזנטל: תראה, לפי ההתפתחות, תקציב המדינה, למשל תקציב המדינה בתחום הבריאות, ככל שמוסיפים לו, הרי האזרחים מוסיפים יותר כסף.

מיקי רוזנטל: עכשיו, התוספת הזאת שנוספה לתקציב הבריאות באופן משמעותי לקיצור התורים – מיליארד שקל וכו' וכו' – האם זה יקצר את התורים?

מיקי רוזנטל: אתה יודע כמה צריך בשביל לקצר את התורים במדינת ישראל?

מיקי רוזנטל: יגיד לך אמיר – 5 מיליארד לפחות, או 6 מיליארד.

מיקי רוזנטל: אז מביאים עכשיו מיליארד, ואומרים: טוב, נפתור אולי חלק מהבעיה.

מיקי רוזנטל: הבעיה היא שיש המון בעיות, אבל אין בתקציב הזה שום דבר שאומר: בוא נפתור בעיה אחת ולתמיד, את אחת הבעיות של הכלכלה הישראלית.

מיקי רוזנטל: נוגעים קצת בזה וקצת בזה, קצת באילוצים קואליציוניים – שום בעיה מהותית.

מיקי רוזנטל: לכולם יש אייקונים – לעוני יש אייקון ולפריון יש אייקון – שום בעיה לא נפתרת בתקציב הזה.

מיקי רוזנטל: אין אומץ להגיד: תראו, זאת הבעיה מספר אחת של מדינת ישראל, אנחנו עכשיו הולכים ופותרים אותה.

מיקי רוזנטל: יש בעיות שאי-אפשר לפתור בתקציב אחד: ברור שאת הפערים אי-אפשר לפתור בתקציב אחד, ברור שאת בעיות התחבורה שהזניחו במשך שנים אי-אפשר לפתור בתקציב אחד.

מיקי רוזנטל: זה הכול ברור.

מיקי רוזנטל: אבל מצד שני, גם אין אומץ להגיד: תראו, יש לנו בעיה בחינוך, בוא נחליט שזאת הבעיה המרכזית, ואנחנו מתנפלים עליה כמו שצריך בתקציב הזה.

מיקי רוזנטל: אין החלטה כזאת.

מיקי רוזנטל: וזה הכי עגום בעיני.

מיקי רוזנטל: אתייחס רק לשאלת הפריון, שנלקח בחשבון כאחד היעדים פה בתקציב.

מיקי רוזנטל: עכשיו, אני לא מבין בכלכלה כמוכם, אתם חכמים, אתם נבונים, אתם מלומדים ומשכילים – מה אני?

מיקי רוזנטל: למדתי בישיבה.

מיקי רוזנטל: באמת.

מיקי רוזנטל: אבל אומר לכם את הדבר הבא.

מנואל טרכטנברג: אתה יכול להיות יושב-ראש ועדת הכספים.

מיקי רוזנטל: אבל אומר לכם את הדבר הבא: תראו, ההנחה שהצמיחה בשנים הבאות תשמור על רמתה או תעלה כתוצאה משינויים בשוק העבודה, כמו שהיה בשנים הקודמות, היא לא ריאלית כי השוק רווי.

מיקי רוזנטל: שוק העבודה רווי.

מיקי רוזנטל: אחד.

מיקי רוזנטל: שתיים, התקווה שהצמיחה תמשיך להתפתח על סמך צריכה, כמו שהיא היום, היא לא מבוססת על שום דבר, חוץ מזה שהשמש זורחת כל יום.

יוסי יונה: או מהם המקורות של הצמיחה?

מיקי רוזנטל: לעומת זאת, הירידה הדרמטית בייצוא, שהייתה צריכה להדאיג אתכם, כי היא הבסיס האמיתי לצמיחה – אין לה פתרונות בתקציב הזה.

מיקי רוזנטל: אין לה שום פתרונות.

מיקי רוזנטל: העלאת פריון העבודה, שהוא באמת השינוי הדרמטי הנחוץ למדינת ישראל, גם ברמת התמודדות עם רמת המחירים, כי ליוקר המחיה יש שני צדדים בנוסחה הזאת: יש את רמת המחירים ויש את כושר ההשתכרות.

מיקי רוזנטל: והשכר במדינת ישראל – כולנו יודעים שהוא עלוב.

מיקי רוזנטל: ואיך אפשר להעלות אותו?

מיקי רוזנטל: על-ידי העלאת פריון.

מיקי רוזנטל: ואיך מעלים פריון?

מיקי רוזנטל: על-ידי השקעה במו"פ, על-ידי השקעה בחינוך, על-ידי השקעה במפעלים עתירי יידע, על-ידי השקעה בפיתוח מקומות עבודה שהשכר בהם גבוה, על-ידי הכשרה מקצועית.

מיקי רוזנטל: ולכל זה יש תשובות מעטות מאוד בתקציב המדינה.

מיקי רוזנטל: מעטות מאוד.

מיקי רוזנטל: לצערי.

מיקי רוזנטל: אז אפשר לדבר שפריון זה בעיה, אפשר להגיד שאנחנו עושים דברים מאוד יפים.

מיקי רוזנטל: בפועל אין פה פתרון לבעיית הפריון של העובד הישראלי, שהיא נמוכה מאוד.

מיקי רוזנטל: וזאת הדרך היחידה לייצר צמיחה במדינת ישראל, או לפחות להתמודד עם בעיית הרגרסיה בצמיחה.

מיקי רוזנטל: אני מצטער שאני לא מציין את הדברים הטובים בתקציב, ויש דברים טובים בתקציב.

מיקי רוזנטל: יש דברים טובים בתקציב.

מיקי רוזנטל: לא אכחיש, למרות שאני באופוזיציה.

מיקי רוזנטל: אבל אני אומר לכם: אחד, לא לקחתם בעיה אחת ופתרתם אותה לעומק.

מיקי רוזנטל: שתיים, הנחות העבודה פה, שהעולם ימשיך להתנהל כמו שהוא מתנהל, שהצמיחה תמשיך להתבסס על צריכה היא טעות איומה.

מיקי רוזנטל: ואם לא תטפלו, כבר בתקציב הזה, בנושא הייצוא, שהוא עקב אכילס של הצמיחה הישראלית, ובבעיית הפריון כמו שצריך לטפל בה, אז לא עשיתם שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': תודה.

בצלאל סמוטריץ': חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: תודה, אדוני היושב-ראש.

איתן ברושי: חברי הכנסת, מגבלת הזמן לא מאפשרת דיון מעמיק.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד כמה משפטים, לא דווקא לפי סדר חשיבות.

איתן ברושי: אני רוצה לומר: יש כאן מפה ללא תקציב, אמיר, זה התעסוקה.

איתן ברושי: אין מפת תעסוקה ואין תוכנית תעסוקה.

איתן ברושי: כשאתה אומר צמיחה, אתם צריכים להגיד כמה מקומות עבודה חדשים צריך ליצור בשנים הקרובות, ולאיזה יעד הם צריכים לענות מבחינת פריסת אוכלוסייה, ובאיזה רמת הכנסה הם צריכים להיות.

איתן ברושי: אין תוכנית כזאת, וזה לא יכול להיות שמדינה – אין לה תוכנית כזאת.

איתן ברושי: יש תוכנית כמה בתים צריך לבנות – 50,000 נגיד?

איתן ברושי: יש תוכנית כמה כיתות צריך לבנות, כמה מעונות?

איתן ברושי: אין תוכנית ליצור מקומות עבודה.

איתן ברושי: ולא יעזור, גם אם תיתנו דירות בחינם, לא יהיה פיזור אוכלוסייה בלי תעסוקה מתקדמת עם רמת הכנסה גבוהה שעונה למאוויים של דור צעיר.

איתן ברושי: לעומת זה, יש תקציב בלי מפה.

איתן ברושי: ליצמן הוא כמו סנטה קלאוס, הוא מחלק מתנות.

איתן ברושי: אין שום תוכנית בריאות, אין יעדים לאומיים בבריאות, אין עדיפות לאומית בבריאות.

איתן ברושי: ולכן אתם מנציחים את הפערים בין המרכז לפריפריה, משום שראינו את הדוח של גרוטו עכשיו, אנחנו מכירים את זה מקודם, אני בא משם: שנים יש פחות תוחלת חיים, פחות רופאים, פחות מיטות.

איתן ברושי: יש קיפוח עצום בבריאות, ואין גידול, ואין פיזור אוכלוסייה בלי ביטחון עם הבריאות.

איתן ברושי: לכן אני קורא לך, אמיר – אני מבין שאתה מייצג את גפני – חייבת להיות מפת תעסוקה עם יעדים ברורים.

קריאה: הוא לא מייצג את גפני.

מיקי רוזנטל: מה הוא עשה?

איתן ברושי: רגע, אל תיקחו לעצמכם את כל הכבוד.

איתן ברושי: הצבעתי על היושב-ראש – הוא מייצג את גפני.

איתן ברושי: ואני לא מתכוון לדבר רק לפרוטוקול.

איתן ברושי: אני מתכוון לומר את זה, ואמרתי: אין יעדים ברורים לתעסוקה – הנה, גפני הגיע.

משה גפני: אז, גפני, אני מבקש ברשותך לחזור על מה שאמרתי.

משה גפני: אמרתי, גפני, בבקשה, שיש תקציב בלי מפה – זה תקציב הבריאות.

משה גפני: עם כל הכבוד לשר הכי פופולרי, לא ברור איך מחלקים ולמה מייעדים תקציב בריאות.

משה גפני: ולכן אנחנו מנציחים את הפערים של הבריאות.

משה גפני: למרות שיש תוספת תקציב, לא ברור לאן היא הולכת, אין עדיפות.

משה גפני: זה כמעט התחום היחידי שאין עדיפות לאומית.

משה גפני: לעומת זה, יש מפת תעסוקה – היא לא עונה ליעדים.

משה גפני: וכשאמיר לוי אומר צמיחה, הוא וכל פקידי האוצר לא יודעים להגיד, כמה מקומות עבודה חדשים אמורים לייצר, בוודאי בפריפריה, כדי לענות על היעד של גידול וצמיחה, ריבוי טבעי וקליטת עלייה.

משה גפני: לכן אני קורא לך, גפני, לומר את זה.

משה גפני: עכשיו, אני רוצה להגיד, מה שאמר מיקי, מה שאמרתי מקודם בקריאת ביניים: תראה, אמיר, זה לא מקרה שיש לכם משבר גדול עם שרגא ברוש.

משה גפני: אין כמעט מפעל חדש שהוקם בארץ בשנתיים האחרונות.

משה גפני: יש יותר ייצוא של תעשייה מאשר בניית תעשייה בארץ, משום שהפכתם את הארץ הזאת מארץ האפשרויות הבלתי המוגבלות לארץ שאוכלת את יזמיה.

משה גפני: עכשיו, בסופו של דבר, אין צמיחה בלי חקלאות, בלי תעשייה, בלי תיירות.

משה גפני: אז אנחנו את החקלאות, עם כל הכבוד, אתם מדברים גבוהה גבוהה.

משה גפני: ראיתי שהשר נתן מטוס ללא טייס מתנה לרוסיה, עד כדי כך הוא התרגש מההתפעלות על החקלאות, שהוא לא משקיע בה.

יוסי יונה: מזל"ט?

איתן ברושי: מזל"ט.

איתן ברושי: נתנו 200,000 שקל מתנה מתקציב משרד החקלאות, שהוא תקציב חסר, אדוני היושב-ראש.

איתן ברושי: לפחות 300,000,000 שקל חסר במשרד החקלאות.

איתן ברושי: ואני מבקש, אמיר, אין מינהלת השקעות במשרד החקלאות – אמיר, תקשיב רגע.

אמיר לוי: אני אתך, אני אתך.

איתן ברושי: אתם חייבים גם להקשיב.

אמיר לוי: אני מקשיב, אני גם רוצה לתת לך תשובות.

איתן ברושי: רגע, לא בטוח שאוכל לשמוע, אבל אני רוצה להגיד לך משהו.

איתן ברושי: ראיתי שריבלין נסע הבוקר להודו.

איתן ברושי: הדבר העיקרי שידברו אתו בהודו זה על חקלאות.

איתן ברושי: אם ידברו על נשק זה לא אתו, ואם כן – לא ידברו על זה, אבל על חקלאות ידברו אתו.

איתן ברושי: אנחנו המדינה הכי רצינית בעולם, בוודאי זה נכס לישראל.

איתן ברושי: אבל מה אתם עושים?

איתן ברושי: אני לא רוצה להרחיב את הנאומים.

איתן ברושי: אני רק אומר לך, גפני, אם אתה מעביר את תקציב החקלאות, זה אומר שנתת יד לחיסול החקלאות.

איתן ברושי: חקלאות לא עושים מהמילים של האוצר, וגם לא עם "השומר החדש" של שי באב"ד, למרות שזה חשוב.

קריאה: - - -

איתן ברושי: הוא אבי "השומר החדש", ולכן תמיד אני אומר לו: תדאג להם.

איתן ברושי: אבל "השומר החדש" נועד לשמור על חקלאות, לא על שטחים ריקים.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד עוד משפט אחד על הקרקע והמים.

איתן ברושי: שני המשאבים האלה הם משאבים במאה אחוז שליטת המדינה, בשניהם לא עושים שימוש נכון.

איתן ברושי: בסופו של דבר הקרקע נשארה יקרה גם אחרי הנחות, ולכן מחיר הדיור לא יורד, כי בסופו של דבר מחיר הקרקע הוא גבוה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אין פתרון, עובדה שעד היום לא הורידו את מחיר המים לצרכנים.

איתן ברושי: אין נוסחה לפתור את מחיר המים לחקלאות.

איתן ברושי: מחיר המים לחקלאות - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל יש סיכום.

איתן ברושי: רגע, תאמין לי שאני יודע להגיד.

איתן ברושי: בצלאל, תקשיב טוב, לא חסר מים, בינתיים הקדוש ברוך הוא מייבש אותנו, אבל מים להתפלה יש.

איתן ברושי: אבל אני רוצה להגיד משפט: כל הסדר למים יעלה הרבה כסף בתקציב האוצר.

איתן ברושי: לא יהיה הסדר למחיר מים, אפילו ההסדר הפחות מוצלח, בלי סעיף בתקציב.

איתן ברושי: כלומר, אנחנו מדברים על 300-200 מיליון שקל בתקציב המדינה, לא כולל פיתוח.

איתן ברושי: ולכן אני רוצה לומר, שחייבים להקדיש דיון מיוחד למשאב הקרקע במים, כי הם בניהול המדינה, כולל אדמות קק"ל.

איתן ברושי: ומשפט אחרון, במגבלות של הזמן – אמיר, תגיד לי אם אני צודק – גברתי, האם זה נכון לומר, שאת דברי ההסבר לתקציב של כל משרד כתבו פקידי האוצר?

איתן ברושי: אם אני מבין נכון, וכשאני קורא את דברי ההסבר אני רוצה להגיד לכם: אני יוצא מהנחה שהבכירים באוצר למדו ניהול וגם תרגלו את זה.

איתן ברושי: רוב הפקידים הנמוכים והבינוניים עברו ממשרד למשרד, מתחום לתחום, עד שהגיעו לסגן ראש אגף, אחר כך רובם יוצאים.

איתן ברושי: יוצאים החוצה.

אמיר לוי: לא, לא ככה זה בנוי.

איתן ברושי: לפי דעתי כן.

משה גפני: מה זה עכשיו, "חיים שכאלה"?

איתן ברושי: לא, אני רוצה לומר, אם זה נכון שמי שכותב את המלל למשרדי הממשלה זה פקידי האוצר זה לא יעלה על הדעת, משום שאת הגדרת המטרה, שבלעדיה לא שווה כל דיון – ולא הוצגו פה שום מטרות, אתם מציגים נוסחאות כאילו אתם מנהלים את המדינה.

איתן ברושי: מי שמנהל את המשרדים הם השרים והמנכ"לים והפקידים של אותם משרדים.

איתן ברושי: פתאום אני קורא, ואני ישר רואה במילים שזה מנגינה של האוצר – מילים ומנגינה זה פקידי האוצר, גם מילים, גם מנגינה.

משה גפני: טוב.

איתן ברושי: ולכן אני אומר לך, גפני: זה לא יכול להימשך.

משה גפני: כן, אבל שמעתי את זה ממך, ואפילו הסכמתי.

איתן ברושי: לא, אבל אני רוצה שתתייחס לזה.

משה גפני: מה, אני האוצר?

איתן ברושי: זה עוד לא מאוחר.

איתן ברושי: ותראה, מתקיים פה דיון בלי הגדרת מטרה.

איתן ברושי: כלומר, מנהלים מדינה – הייתי אומר:

איתן ברושי: זה לא מתנהל בעסקים הכי קטנים, תמיד זה מתחיל מהמטרה, מהחזון.

איתן ברושי: מהו החזון?

איתן ברושי: מהי המטרה?

איתן ברושי: לפני שבונים את המספרים.

איתן ברושי: המספרים זה ביטוי למדיניות, ולא מתאימים את המדיניות למספרים.

משה גפני: תודה רבה.

איתן ברושי: לכן אני מבקש שתעשו תיקונים.

איתן ברושי: ואני, מצד שני, מחשיב את העבודה.

איתן ברושי: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סתיו שפיר.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: מספר שאלות.

סתיו שפיר: ראשית, סוגיה שרציתי להעלות קודם, של העודפים המתגלגלים, סכום שבין 21 ל-27 מיליארד שקלים, שמתגלגל משנה לשנה בצורת עודפים.

סתיו שפיר: עכשיו, אני מדברת על תקציבים, דנו בזה גם אתמול בהעברות תקציביות.

סתיו שפיר: מבקשים מאתנו העברה תקציבית או העברת עודפים למשרד מסוים, זה מוסיף לו אחוז ניכר של מעל – גפני.

משה גפני: כן, סתיו.

משה גפני: אם אפשר, רק בקצרה.

סתיו שפיר: הקשבת למה שאמרתי?

סתיו שפיר: אל תקצר אותי, תקשיב לי קודם, בבקשה.

משה גפני: קחי את כל הזמן שבעולם, אבל תקצרי.

מיקי רוזנטל: אבל תסיימי בשלוש דקות.

סתיו שפיר: התקציבים של אותו משרד או של אותה תקנה עולים בעשרות, לפעמים מאות, אחוזים, בסופו של דבר הביצוע הוא פחות אפילו מהתקציב המקורי.

סתיו שפיר: כלומר, התקציב על שינוייו הגדיל את התקציב בהרבה מאוד, באמתלה של עודפים בדרך כלל, הביצוע הוא תמיד או פחות או ממש בקצת מעל התקציב המקורי.

סתיו שפיר: כלומר, נוצר מצב, וראינו את זה עכשיו גם בדוח שהוציא המרכז להעצמת האזרח, נוצר מצב של עודפים מגולגלים של עשרות מיליארדי שקלים, שהיו יכולים באותה שנה להיות מושקעים ממש בדברים חיוניים לחברה הישראלית: בבריאות, בתוכנית הצפון, בתוכנית הנגב, בחינוך, או במימוש אותם חוקים שאתם פעם אחר פעם דוחים מהתקציב כמו יום לימודים ארוך או חוק חינוך חינם.

סתיו שפיר: במקום הדבר הזה פשוט מגלגלים עודפים.

סתיו שפיר: אני רוצה להבין מה בכוותכם לעשות עם העניין הזה, שאני יודעת שגם כבר כמה פעמים שמנו על שולחנכם אבל הוא לא מקבל מענה.

סתיו שפיר: אני לא רואה שום סיבה שעודפים יתגלגלו.

סתיו שפיר: גם אם מדובר בעודפים מחויבים, זה עדיין משאיר כמות אדירה של כסף שלא משתמשים בו במהלך השנה.

סתיו שפיר: הנושא השני, שחשוב לי לתקן פה את מה שנאמר בהקשר לתוכנית הצפון: ההבטחה המקורית של תוכנית הצפון הייתה של תקציב תוספתי, ולא של תקציבים שנכנסים מתוך התקציבים המקוריים של המשרדים.

סתיו שפיר: זה גם מה שהופיע בתוכנית המקורית.

סתיו שפיר: וראינו אותה.

סתיו שפיר: ולכן הניסיון כרגע להגיד שזה תקציבים שנמצאים בתוך המשרדים ופשוט נזיז אותם לתקציבי צפון הוא שגוי לחלוטין, מנסים להטעות פה את הציבור.

סתיו שפיר: אני מבקשת תשובה לגבי התוכנית המקורית.

סתיו שפיר: ודבר נוסף ואחרון: במספר דיונים שכבר הוועדה ערכה ביחד עם שרים, כמו למשל עם השר ליצמן, בנוגע לתקציבים שלהם.

סתיו שפיר: אז לכן אתם מציגים את זה כאילו יש גידול בתקציב הבריאות, וזה נראה במספרים כאילו יש גידול, אבל כשמסתכלים על הפרטים, כמו למשל כמות המיטות בבתי-חולים, כמות האחיות, כמות הרופאים המומחים, אנחנו רואים שהגידול אפילו לא מגיע - - -

משה גפני: לאן אתה הולך?

בצלאל סמוטריץ': - - -

משה גפני: מה עשר דקות?

משה גפני: אני ב-14:00 אמרתי שאני מצביע, אני עושה הפסקה.

בצלאל סמוטריץ': שולי מחליפה אותי לעשר דקות.

משה גפני: מה עשר דקות?

משה גפני: עם כל הכבוד, לנהל מדינה זה צריך לעבוד.

מיקי רוזנטל: לא, תמורת ההסדרה גם אנחנו מוכנים להצביע בעד.

משה גפני: כן, סליחה, סתיו.

סתיו שפיר: אנחנו רואים שהגידול לכאורה אפילו לא מגיע לקצה קצהו של ההתחלה של להשלים את הפער.

סתיו שפיר: ככה עם המיטות בבתי-חולים, ככה עם ימי אשפוז, ככה עם רופאים וכו' וכו'.

סתיו שפיר: כלומר, יש תוספת של מיטות, אבל זה לא מגיע אפילו לשני שליש מהתוספת הרצויה, כדי להתחיל ולהדביק את הפער שנוצר פה לאורך השנים בגלל חוסר השקעה.

סתיו שפיר: ואותי מעניינת התוכנית ארוכת הטווח שלכם, כי להראות פה את המספרים של הגידול האוטומטי בתקציב זה דבר אחד, אבל להבין את התוכנית הרצינית יותר שלכם, של איך אתם מצפים שאנחנו נתחיל לעמוד ולהשלים את הפערים בגלל הוצאה אזרחית נמוכה מאוד בישראל ביחס לכל מדינות ה-OECD בבריאות, בחינוך, בתקצוב פר ילד, ברווחה – איך מתכוונים להשלים את הפער הזה, אם אתם כל הזמן מקציבים לנו תקרת הוצאה שהיא בלתי אפשרית ולא מתקרבת בכלל לצרכים?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יוסי יונה.

יוסי יונה: טוב, אדוני היושב-ראש, למען האמת - - -

סתיו שפיר: אה, סליחה, יוסי, רק תגובה לגבי התקציב בשמונה ספרות.

סתיו שפיר: תודה.

משה גפני: זה רק באגב היא אומרת

יוסי יונה: לא, אני אומר, יש פה משהו שהוא קצת חוסר הוגנות כלפי פקידי האוצר, כי עד כמה שאנחנו יודעים לא הם אלה שקובעים את המדיניות.

יוסי יונה: ובמקום שיהיה פה שר האוצר בדיון עקרוני שכזה, ואפילו ראש הממשלה – הרי אנחנו רוצים להפנות את הטרוניות שלנו - - -

משה גפני: אי-אפשר, בנט עסוק עכשיו.

יוסי יונה: כן, מתחוור שהם עסוקים.

יוסי יונה: אתם יודעים, אתמול או שלשום יצאה הודעה מטעמו של ראש הממשלה, באשר למחמאות שאנחנו מקבלים או העלאת דירוג האשראי של ישראל.

יוסי יונה: והוא התבטא, או לפחות שחרר הודעה לאוויר העולם בנוסח הבא: העלייה בדירוג נזקפת לזכות המדיניות הכלכלית האחראית של הממשלה בראשותי – יש להדגיש את הבראשותו – ובמרכזה מדיניות הנומרטור, שמגבילה את היקף ההוצאות הממשלתיות - - -

עודד פורר: הנומרטור זה גפני אחראי, זה לא הוא.

משה גפני: תעשה לי טובה, עוד יש לי מספיק - - -

מיקי רוזנטל: זה היה בניגוד לרצונו.

משה גפני: לא, מספיק דברים רעים שיש לי, אתה לא צריך להוסיף לי חטא על פשע.

יוסי יונה: - - שמגבילה את היקף ההוצאות הממשלתיות, ומביאה לצמצום החובות של מדינת ישראל - -

אמיר לוי: אתה יכול להיות גאה.

משה גפני: בנומרטור?

משה גפני: נדבר על זה עוד.

אמיר לוי: אם הייתי אתה, הייתי גאה בזה.

משה גפני: בסדר, נדבר על זה.

משה גפני: כן, סליחה, יוסי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, את תשומת לבך המלאה אני מבקש.

משה גפני: כן.

משה גפני: לגבי הנומרטור היה - - -

יוסי יונה: - - ונמשיך לחזק את הכלכלה שלנו ולהוביל את ישראל במדיניות כלכלית אחראית.

יוסי יונה: ואני חושב ששם באמת טמונה הבעיה המאוד מרכזית, שקיבלה ביטוי בהתבטאויות או בהערות של חברי כאן בוועדת הכספים, וזה שאין לנו למעשה איזושהי מדיניות ארוכת טווח.

יוסי יונה: אמיר, דיברת על יעדים שבאמת כולנו שותפים להם, כמו איך אנחנו מקטינים את יוקר המחיה, איך אנחנו מבטיחים שוויון הזדמנויות, איך אנחנו מורידים את שיעורי העוני.

יוסי יונה: אף אחד כאן לא יחלוק על כך שאלה באמת מטרות ראויות.

יוסי יונה: אבל בעיית הבעיות, כפי שאני רואה אותה, או לפחות את מהבעיות המרכזיות, קשורה לחישוב מגבלת ההוצאה.

יוסי יונה: יעל, אמרת שהפעם תהיה חריגה, מגיעים ל-5.1.

יוסי יונה: אבל שימו לב, החריגה, בוודאי מעצם היותה חריגה, היא לא מדיניות.

יעל מבורך: אם כי אנחנו עושים את זה כבר מספר שנים.

יוסי יונה: יפה.

יוסי יונה: חביב מאוד אם תגידי: את יודעת מה?

יוסי יונה: היוצא מן הכלל הפך לכלל וזה הופך להיות למדיניות, אז גם אקבל את זה.

יעל מבורך: זו המדיניות לשנתיים.

יעל מבורך: את זה אפשר להגיד.

יוסי יונה: כן, אקבל את זה בברכה.

יוסי יונה: אבל מה שאנחנו תובעים, אדוני היושב-ראש, באופן חד-משמעי – אני חושב שזה בא לידי ביטוי גם בדברים של סתיו, בדברים של מיקי – זה איזושהי תוכנית ארוכת טווח שאומרת: תראו, אחת מהבעיות או אחת מהסיבות המרכזיות – אני תוהה אם לא תסכימו אתי, פקידי האוצר – אחת מהבעיות המרכזיות שאחראית ליוקר המחיה זה בעצם ההוצאה האזרחית הנמוכה של מדינת ישראל בהשוואה למדינות אחרות.

יוסי יונה: נכון, אפשר לומר: אם תהיה צמיחה מדהימה והיא תחלחל למטה מבלי שהמדינה תגדיל את ההוצאות האזרחיות שלה, יש גם איזשהו מודל כלכלי שמדבר על כך.

יוסי יונה: אנחנו יודעים שפחות או יותר, גם אם יש איזה היגיון כלכלי שכזה, הוא לא עובד.

יוסי יונה: לכן, הייתי רוצה לראות חזון.

יוסי יונה: וגם איתן ברושי דיבר על חזון על המפה, הוא הציג את זה כמפה.

יוסי יונה: וכולנו שותפים לתפיסה של חזון.

יוסי יונה: ואמיר, אתה ואני ניהלנו בעבר מספר שיחות לגבי הנקודה הזאת.

יוסי יונה: אם הייתם באים – יכול להיות שאתם לא יכולים לבוא, משום שאתם לא קובעים את המדיניות, ובכך אני מכבד אתכם, אתם אמורים לייצג אותה – שאם הייתה מדיניות לממשלת ישראל שאומרת: לנו יש איזושהי תוכנית חומש או עשור, שעל פיה נגדיל את ההוצאה האזרחית של מדינת ישראל, כדי שהיא תגיע לממוצע של מדינות ה-OECD.

יוסי יונה: הרי כולנו מבינים שזה אחד מהפתרונות המרכזיים ביותר לתחום הזה של יוקר המחיה.

יוסי יונה: אז זה כהערה כללית לגבי מדיניות מקרו, שאני חושב שאנחנו כבר פוסעים בה המון שנים, והיא מהווה מכה אנושה לשירותים החברתיים, כפי שצוין כאן, אם זה בתחום הבריאות, בתחום החינוך ועוד.

יוסי יונה: שאלה ספציפית, אמיר, שאני מפנה אליך, זה בעניין של – הדגשת את החשיבות המאוד רבה של פריון, וכולנו גם מסכימים שאנחנו צריכים לשפר את הפריון, פריון שהוא פר שעה, שהתוצר של פר שעה של עבודה של עובד במשק הישראלי ילך ויגדל.

יוסי יונה: ואז נשאלת שאלה: האם לדעתך באמת נעשים צעדים מספיקים כדי להגדיל את הפריון?

יוסי יונה: באיזה מובן?

יוסי יונה: גם ההוצאות בתחום הזה של הכשרה מקצועית, של שיפור ההכשרה המקצועית, של פתיחת או עידוד של יזמות לפתיחת מקורות תעסוקה בישראל, הם כאלה שמקבלים ביטוי, לדעתך, שהוא מספק בתוכנית התקציב שאותו אתה מציג בפנינו.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי לוי.

משה גפני: ואחרי מיקי לוי, לפני שאתם משיבים, אבקש להצביע על הנושא של הרוויזיות.

קריאה: - - -

משה גפני: כן, תביאו אנשים.

משה גפני: לא, בשביל ליפול אני יכול ללכת לבנט, אני לא צריך אתכם.

אמיר לוי: גפני, אתה מקריא את הכללים הפיסקליים היום?

משה גפני: את חוק הפחתת הגירעון?

אמיר לוי: כן.

משה גפני: בטח.

משה גפני: כן.

מיקי לוי: אשתדל לא לחזור על מה שנאמר כאן, אבל בכל זאת כמה נושאים קטנטנים.

מיקי לוי: ריכוזיות בשוק המזון – אפשר לעשות יותר, אמיר.

מיקי לוי: אפשר לעשות יותר בלי לפגוע בחקלאות.

מיקי לוי: אפשר לעשות יותר, והתחלנו את זה גם כשהיינו יחד, את כל נושא הדגים והבשר.

מיקי לוי: זה לא סוף פסוק.

מיקי לוי: יש דברים שלא מגדלים בארץ ומייבאים.

מיקי לוי: ובכל זאת, יש ריכוזיות.

מיקי לוי: אז אם יש ריכוזיות, ונצטרך לחוקק איזשהו חוק או איזשהו סיוע כדי לפרק את הריכוזיות הזו בשוק המזון, אז רק תגידו.

מיקי לוי: איפה שאתה הולך, לא חשוב אם אתה באופוזיציה או בקואליציה, תופסים אותך האזרחים לגבי יוקר המחיה במדינת ישראל, והאזרחים צודקים.

מיקי לוי: ובעניין הזה אפשר לעשות בלי לפגוע.

מיקי לוי: תראו, נאמר כבר הכול על שוק הדיור.

מיקי לוי: והיום ישבנו בבוקר עם קרנית ועם הממונה על הבנקים, ואני מאוכזב אכזבה מושלמת.

מיקי לוי: כי היה נחמד והציגו יופי והכול, ובסופו של דבר – וזה קשור גם אליכם, כי שר האוצר יכול לעשות את זה, אני מדבר על היוקר של המשכנתא – היא לא נתנה שום דבר, שום תשובות לגבי יוקר המשכנתא.

מיקי לוי: נכון, זה לא אגף התקציבים.

מיקי לוי: אני יודע את זה.

מיקי לוי: אבל בסוף אתה יכול לעשות סלטות באוויר בשוק הדיור, ולהטיל אלף מיסים מדירה שלישית ומס רכישה והכול, ובסוף המשכנתאות יהיו יקרות והציבור יקלל את כולנו.

משה גפני: לא יקלל, לא יוכל לקנות.

מיקי לוי: לא יוכל לקנות.

מיקי לוי: ועכשיו, הם שינו את המסלולים.

מיקי לוי: אתם צריכים פשוט להיכנס לזה ולהבין, שהם שינו את המסלולים.

מיקי לוי: ברגע שהם עשו שליש פריים, הבנקים בתשלום שלהם, בכסף שהם מלווים כדי לתת לשוק המשכנתאות הם מרוויחים מעל 3% לעומת הריבית שהם משלמים על הכסף שהם לוקחים.

מיקי לוי: משהו צריך לעשות בשוק המשכנתאות.

מיקי לוי: זה לא בנק ישראל, למרות שלכאורה זה היא.

מיקי לוי: היא לא תעשה.

מיקי לוי: ואמרתי לה שאני מאוד מאוכזב ממה שקרה.

מיקי לוי: דיברת על פריסת תשתיות של "בזק" כדי להוריד את יוקר המחיה בתחום התקשורת, ואני מברך על כך.

מיקי לוי: ורק אם אפשר לדעת מה קורה עם הפס הרחב של שימוש בתשתיות חברת החשמל, שמדינת ישראל שילמה על זה כל כך הרבה כסף לאורך השנים, והפס הרחב היה צריך להגיע כמעט לכל בית במדינת ישראל.

מיקי לוי: זה להידפק על שנות ה-2020 כבר.

מיקי לוי: לא ארחיב, כי אמר גם יוסי ואמר גם מנו, שאין חזון כי יש לכם גם בעיה, כי אתם צריכים לתכנן לשנתיים וכל מיני.

מיקי לוי: אצביע נגד התקציב, ולו רק מסיבה אחת, למרות שיש בו אי אלו דברים טובים.

מיקי לוי: אצביע נגדו מכיוון שהתקציב הוא דו-שנתי ואני מתנגד אליו, והתקציב – לא אתם, המדיניות.

מיקי לוי: לא אתם, פקידי האוצר, אני נותן לכם את כל הכבוד, ואני מגן עליכם.

משה גפני: הם היו בדעה שהתקציב צריך להיות חד-שנתי.

מיקי לוי: אתם תשאירו את מדינת ישראל – לא אתם, מדינת ישראל תישאר ב-2019 ללא תקציב.

מיקי לוי: אם אני לוקח בחשבון שהסדר עמונה לא יביא לכדי קריסת הממשלה.

משה גפני: רגע, אתה יכול להרחיב בעניין הזה?

מיקי לוי: לא יודע מה קרה שם באמת.

רועי פולקמן: יש עתיד תומכים.

רועי פולקמן: הבטיחו רשת ביטחון מבחוץ.

משה גפני: מה אתם תעשו?

שולי מועלם-רפאלי: מאיפה באת פתאום?

רועי פולקמן: אמרו שצריך אותנו פה מאיזושהי סיבה.

משה גפני: טוב, לא חשוב.

משה גפני: עזבו, נו.

רחל עזריה: לא, זה בוועדת החוץ והביטחון.

מיקי לוי: חוק ההסדרה – אני מניח שבסופו של דבר יימצא פתרון.

מיקי לוי: ו-2019 תישאר עוד הפעם שנה ללא תקציב.

משה גפני: לא בטוח.

משה גפני: אמרתי לשר האוצר, שמאוד יכול להיות, יגיע יוני 2018, אם לא יהיה שינויים – מתחיל להתערער פה העניין, אבל אם אין שינויים, אז הוא צריך להכין תקציב ל-2019.

משה גפני: הוא צריך.

משה גפני: אם זה אכן המצב.

עודד פורר: לפי החוק הבחירות בנובמבר 2019.

משה גפני: נובמבר 2019.

משה גפני: הוא לא יכול ביוני 2018 לא להכין תקציב, אלא אם כן - - -

מיקי לוי: ביוני 2019, אם הכול ילך - - -

משה גפני: טוב.

משה גפני: אוקיי, מיקי.

מיקי לוי: אמיר, אתם האנשים המקצועיים, אל תשאירו את המדינה ב-2019 ללא תקציב.

מיקי רוזנטל: ביוני הוא צריך להכין, בנובמבר הוא צריך לאשר.

מיקי לוי: יהיה תקציב חלקי, יהיה תקציב פחות טוב.

מיקי לוי: אתם לא יכולים לעשות את זה, החשבת הכללית באוצר או מי שיחליף אותה לא יכול להיות ראש הממשלה הכלכלי או שר האוצר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לפני שאתם משיבים, הודעתי שאני ב-14:00 מצביע על הרוויזיות.

טמיר כהן: על הרוויזיות מאתמול?

משה גפני: רוויזיות של חברת הכנסת סתיו שפיר, שהיא מבקשת ממשרד האוצר – אמיר, לאן אתה הולך כשאנחנו צריכים אותך?

אמיר לוי: - - - חמש דקות הפסקה.

משה גפני: אין הפסקה.

משה גפני: מה הפסקה?

אמיר לוי: אני לא מצביע.

משה גפני: אבל אני רוצה שתראה מה אני סובל.

משה גפני: בבקשה.

טמיר כהן: פניות 144 עד 145 – רשויות פיקוח.

משה גפני: מי בעד הרוויזיה?

סתיו שפיר: רגע, סליחה, תקריא בבקשה לחברים במה מדובר.

משה גפני: מי בעד הרוויזיה?

משה גפני: ירים את ידו.

סתיו שפיר: לא מעניין אתכם במה מדובר?

משה גפני: מי בעד הרוויזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרוויזיה – מיעוט

משה גפני: הרוויזיה על אישור פניות 144 עד 145 לא נתקבלה.

משה גפני: לא התקבלה.

משה גפני: הלאה.

טמיר כהן: פנייה 146, 154 – תחבורה.

משה גפני: מי בעד הרוויזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרוויזיה – מיעוט

משה גפני: הרוויזיה על אישור פניות 146, 154 לא נתקבלה.

משה גפני: לא התקבלה.

טמיר כהן: פנייה 166 עד 168 – שירותי דת.

סתיו שפיר: תכירו שפה למשל יש העברות של עודפים, שנכנסות - - -

משה גפני: מי בעד הרוויזיה?

סתיו שפיר: ולמעשה לא משתמשים בהן בכלל.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרוויזיה – מיעוט

משה גפני: הרוויזיה על אישור פניות 166 עד 168 לא נתקבלה.

משה גפני: הרוויזיה לא התקבלה.

סתיו שפיר: לא מבצעים אותם.

סתיו שפיר: ואז מיליארדי שקלים, במקום שינוצלו ויעברו לבריאות ולרווחה, מתגלגלים בתוך קופת המדינה ולא הולכים לשום מקום.

טמיר כהן: פנייה 83-003 – הוצאות פיתוח אחרות.

משה גפני: מי בעד הרוויזיה?

סתיו שפיר: על זה אתם מצביעים עכשיו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרוויזיה – מיעוט

משה גפני: הרוויזיה על אישור פנייה 83-003 לא נתקבלה.

משה גפני: הרוויזיה לא התקבלה.

טמיר כהן: 83-014 – הוצאות פיתוח אחרות.

משה גפני: מי בעד הרוויזיה?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרוויזיה – מיעוט

משה גפני: הרוויזיה על אישור פנייה 83-014 לא נתקבלה.

משה גפני: לא התקבלה.

טמיר כהן: 07-007 – ביטחון פנים.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרוויזיה – מיעוט

משה גפני: הרוויזיה על אישור פנייה 07-007 לא נתקבלה.

משה גפני: לא התקבלה.

טמיר כהן: 83-013 – הוצאות פיתוח אחרות.

סתיו שפיר: גפני, זה ראוי שתקריא לח"כים במה מדובר.

משה גפני: מי בעד הרוויזיה?

סתיו שפיר: בעיקר כשאתה מצביע על כל כך הרבה - - -

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הרוויזיה – מיעוט

משה גפני: הרוויזיה על אישור פנייה 83-013 לא נתקבלה.

משה גפני: לא התקבלה.

סתיו שפיר: יש פה קיצוצים בתחבורה ציבורית, שדיברנו על - - - והם לא יודעים במה מדובר.

סתיו שפיר: לא, באמת, זה לא רציני.

סתיו שפיר: אז בשביל מה מצביעים על רוויזיה?

משה גפני: בטבע שלי הייתי עכשיו מסביר לכולם מה זה הקיצוץ בתחבורה הציבורית שעליה - - -

סתיו שפיר: תסביר.

רועי פולקמן: היה פה דיון עם שר התחבורה.

משה גפני: לא עם שר התחבורה, היה דיון בהעברה הזאת.

רועי פולקמן: גם היה דיון עם שר התחבורה, ושאלו אותו על זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: יש שני עודפים, שאני מבקש - - -

טמיר כהן: עוברים לשני עודפים, שתי הודעות, שאחת ממספר 40 הוסברה.

משה גפני: 40-004 הוסברה.

משה גפני: לא היה פה נציג משרד התחבורה.

טמיר כהן: נמצאים פה.

משה גפני: תתקרב, בבקשה, ליד השולחן, נציג משרד התחבורה.

משה גפני: הפנייה הוסברה.

סתיו שפיר: לא, היו חסרות שם כמה שאלות.

משה גפני: בבקשה.

טמיר כהן: הנציג נמצא.

סתיו שפיר: הייתה שאלה לגבי הוצאות הדוברות ולגבי חברות הייעוץ.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: דוברות.

גילי כהן: לא שמעתי - - -

סתיו שפיר: ביקשתם להעביר עודפים, שאתם קוראים להם עודפים מחויבים.

גילי כהן: נכון.

סתיו שפיר: ביקשתי פה לגבי הפירוט, שתתנו פירוט של מיהן חברות הייעוץ שהעברתן אליהן מעל 1,000,000 שקלים – קרוב ל-1,5000,000 שקלים.

סתיו שפיר: ומיהם שירותי הדוברות שהעברתם אליהם חצי מיליון?

סתיו שפיר: כשזה רק עודפים, זה רק ה-15% מתוך הסכום הכולל.

סתיו שפיר: גם ביקשתי את הסכום המלא, וגם להבין למי הכסף - - -

משה גפני: יפה.

משה גפני: שם ותפקיד לפרוטוקול ותשובות.

גילי כהן: גילי כהן, מנהל אגף תקציבים של משרד התחבורה.

משה גפני: תקרב את המיקרופון שנשמע, ותעשה את זה בקצרה, אם אפשר למקד את התשובות.

גילי כהן: תקציב העודפים בדוברות נועד לקמפיין אופניים חשמליים, שעלותו הייתה 5,000,000 שקלים.

גילי כהן: הקמפיין התחיל בסוף 2015 והמשיך ל-2016.

גילי כהן: ה-15% זה החצי מיליון שקל.

סתיו שפיר: מי קיבל את התקציב?

גילי כהן: לשכת הפרסום הממשלתית.

סתיו שפיר: דרך לשכת הפרסום?

גילי כהן: והיועצים, ככל שהצלחתי לעלות על השאלה שלך, היו יועצים לענייני מחשוב, שעובדים באגף התקשוב שלנו.

סתיו שפיר: מיהם?

סתיו שפיר: מאיזה חברות?

גילי כהן: עשרה חברות שזכו במכרז של החשב הכללי.

גילי כהן: כל מיני יועצים שונים.

סתיו שפיר: איזה חברות?

סתיו שפיר: לענייני מה?

גילי כהן: יועצים לענייני מחשוב.

גילי כהן: עובדים שנותנים שירותי מחשוב לאגף מערכות מידע שלנו.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: רבותי, מי בעד אישור הבקשה?

משה גפני: ירים את ידו.

משה גפני: מי נגדה?

משה גפני: למה נגד?

משה גפני: למה?

סתיו שפיר: כי לא קיבלתי תשובה מספקת.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: בעד הבקשה – רוב

משה גפני: הבקשה לאישור פנייה 40-004 נתקבלה.

משה גפני: הבקשה אושרה.

משה גפני: אני עובר לבקשה 17-004.

באסל גטאס: זה קשור, אדוני היושב-ראש, ל-80%-20%?

משה גפני: 85%-15%.

משה גפני: הם הסבירו את זה.

סתיו שפיר: כן, הם משחררים חלק מהעודפים, למרות שהם לא ביצעו את העודפים הקודמים.

משה גפני: באסל, הם הסבירו את זה.

באסל גטאס: לא, אני מדבר על הנושא של עודפים של ה-80%.

משה גפני: כן, כן, הם הסבירו, עכשיו הם מביאים את הכול.

משה גפני: 17-004 – תיאום הפעולות בשטחים.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: תשבי ליד השולחן.

משה גפני: מי הגברת?

ג'ו מי טל: שמי ג'ו מי טל, ואני התקציבנית של תיאום הפעולות בשטחים.

ג'ו מי טל: הפנייה היא על 15% העודפים.

משה גפני: כן, הנה, באסל.

ג'ו מי טל: שמרביתם בעצם הם מפיתוח.

ג'ו מי טל: שלחנו הסברים.

ג'ו מי טל: קיבלתם הסברים.

ג'ו מי טל: וזו בעצם תקנה שהיא מותנית בהכנסה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: שאלות?

סתיו שפיר: למה את הדברים האלה לא הכנסתם לתקציב?

משה גפני: למה זה מגיע בעודפים?

משה גפני: למה זה לא בבסיס התקציב?

ג'ו מי טל: זה היה בבסיס התקציב.

ג'ו מי טל: נעשו התקשרויות, בדרך כלל זה התקשרויות - - -

קריאה: זה עודפים מחויבים.

משה גפני: כן, כן.

ג'ו מי טל: שנה- שנתיים.

ג'ו מי טל: והעודפים עובדים, אבל הכול בתוך התקציב.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: זה פעולה מתמשכת.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: אוקיי, מי בעד אישור הבקשה?

משה גפני: ירים את ידו.

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: בעד הבקשה – רוב

משה גפני: הבקשה לאישור פנייה 17-004 נתקבלה.

משה גפני: הבקשה אושרה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לתשובות של משרד האוצר לשאלות של הח"כים.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אמיר, מי משיב?

אמיר לוי: אני אתחיל.

סתיו שפיר: יש עוד העברות תקציביות בסדר היום?

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: אני נזהר כשאני עונה לך, אני חושב לפני זה.

סתיו שפיר: לא, בסדר-היום היה, לכן אני שואלת.

משה גפני: לא, היה בסדר-היום, אין מעבר לזה.

משה גפני: יהיה מחר, בעזרת השם, ויהיה גם מחרתיים.

אמיר לוי: להתחיל?

משה גפני: כן.

אמיר לוי: לשאלה של חבר הכנסת זוהר אין לי תשובה.

משה גפני: מה זה אין לך תשובה?

אמיר לוי: הוא שאל למה הפועל ירושלים מפסידה שלושה משחקים ברציפות.

משה גפני: אתם עם השטויות שלכם.

משה גפני: אולי תתחילו לדבר ברצינות?

מכלוף מיקי זוהר: שאלתי למה היא הפסידה לאשדוד.

אמיר לוי: אוקיי.

אמיר לוי: אעבור לפי הסדר, חלק יעל תענה וחלק אני.

משה גפני: בבקשה.

אמיר לוי: חבר הכנסת רוזנטל, לגבי קביעת יעדים ומימוש יעדים, ולגבי ייצוא.

אמיר לוי: אז קודם כול, יש נושאים שיש להם יעדים מאוד ברורים.

אמיר לוי: ואם היית בוחן דברים שעברו בתקציב הקודם, היית רואה שגם דברים קרו.

אמיר לוי: למשל, מחירי המזון – הייתה ירידה במחירי המזון היבש.

אמיר לוי: אם היית רואה פרוצדורות ברפואה הציבורית, היית רואה שכתוצאה מה"הסדר-החזר" חלק מהפרוצדורות הוזלו, כי הפציינטים לא מתנהלים מול הרופאים.

אמיר לוי: עוד כמה חברי כנסת העלו את סוגיית היעדים – אז נקבעים יעדים.

אמיר לוי: הממשלה יותר ויותר קובעת יעדים.

אמיר לוי: למשל, יש יעדי תעסוקה מאוד ברורים לאוכלוסיות שלא משתתפות היום כמו שאנחנו רוצים בשוק התעסוקה.

אמיר לוי: יש יעדי תעסוקה לגברים חרדים, שהשתפר מאוד.

אמיר לוי: יש יעדי תעסוקה לנשים.

משה גפני: למה לא כתבתם על זה?

אמיר לוי: הממשלה בתהליך שיפור מתמיד וקובעת יעדים.

אמיר לוי: זה נותן תשובה גם ליעדי תעסוקה, ששאל חבר הכנסת ברושי.

מיקי רוזנטל: רגע, אמיר.

מיקי רוזנטל: הביקורת המרכזית הייתה היעד שאתם סימנתם, והוא הנושא הזה של הפריון.

מיקי רוזנטל: ואתם מסמנים את זה כיעד.

מיקי רוזנטל: עכשיו, יש המון דברים בפריון, אתם לא נוגעים בהם: לא במו"פ ולא בהכשרה מקצועית כמו שצריך.

אמיר לוי: אני חושב אחרת.

מיקי רוזנטל: ורק משם יכולה לבוא הצמיחה העתידית.

מיקי רוזנטל: רק משם.

אמיר לוי: הניתוח שלך נכון, אני רק חושב אחרת לגבי מה שאנחנו מביאים, ואתייחס לזה.

אמיר לוי: קודם כול, אני לא יודע למה התקבל כאן הרושם שאין פה איזה חשיבה ושכאילו באנו עם נוסחאות.

אמיר לוי: אני חושב שכל החלק הראשון של ההצגה ניסה להראות תפיסת עולם כלכלית.

אמיר לוי: ואני חושב שהרעיון של צמיחה מכלילה עם שלושה יעדים ברורים שנגזרים מזה – להשיג צמיחה ופריון, לטפל בשוויון הזדמנויות ובתחרות ויוקר מחיה – אני חושב שזאת תפיסה מאוד משמעותית, שעוברת כחוט השני בכל מה שמופיע בתקציב, גם במספרים - - -

מיקי רוזנטל: אין לנו בעיה עם התפיסה.

אמיר לוי: רגע.

אמיר לוי: שתי דקות, ברשותך.

אמיר לוי: החלק השני שעסק במספרים, גם הוא ניסה להראות איך זה משתלב.

אמיר לוי: עכשיו, יש כאן יעדים - - -

משה גפני: שביט, ראש מועצת קדימה, שב ליד השולחן.

משה גפני: אנחנו מברכים אותך בברכת ברוכים הבאים.

משה גפני: פה זה הכנסת.

משה גפני: זה לא כמו בקדימה שהכול מתנהל למישרין, פה יש הרבה בעיות.

אמיר לוי: יש כאן לא מעט תוכניות ותקציבים שנוגעים בנושא של צמיחה ופריון.

אמיר לוי: נתתי כמה דוגמאות, כמו למשל ניסוי הקניין הרוחני, שבעיני זה דבר מרחיק לכת, תדונו בזה כאן בהרחבה.

אמיר לוי: בנושא השינויים בחוק עידוד השקעות הון, בנושא הפחתת מס חברות ב-2%.

אמיר לוי: בנושא השקעה בתחום תשתיות, כשדיברתי קודם על השקעה בתחום התשתיות תקשורת, אם תהיינה עוד חברות שישקיעו בתשתיות, בפס רחב, בסיבים, זה ישפיע על הפריון.

אמיר לוי: כשעושים תוכנית של 54 מיליארד שקלים בתחבורה ציבורית ועומדים פחות בפקקים זה משפיע על הפריון.

מיקי רוזנטל: בעוד 15 שנים.

אמיר לוי: אבל בסדר, לעשות רכבת לוקח שבע שנים, לא לוקח - - -

מיקי רוזנטל: אתם לא פותרים שום בעיה אמיצה עכשיו.

מיקי רוזנטל: והעובדה שתושבי מדינת ישראל תקועים בפקקים.

מיקי רוזנטל: יש פתרונות לטווח בינוני וקצר, ובהם אתם לא נוגעים.

אמיר לוי: אבל יש.

אמיר לוי: יש בתקציב הזה נתיבים מהירים, ויש בתקציב הזה מוניות שיתופיות, ויש בתקציב הזה תוכנית תחבורה ציבורית משמעותית.

אמיר לוי: ופעם ראשונה, לדעתי מאז קום המדינה, שתקציב התחבורה הציבורית או השקעה בתחום התחבורה הציבורית עולה על השקעה בתחום הכבישים.

אמיר לוי: זה קיים בתקציב, זה קיים במספרים, אתם תראו את זה כשיציגו לכם את זה.

מיקי רוזנטל: אני מכיר את - - - כי עברתי על המספרים ועברנו על התקציב של משרד התחבורה.

יעל מבורך: - - - עוד דבר אחד בהקשר של תחבורה, שמשרד התחבורה זה בהגדרה פתרונות ארוכי טווח.

יעל מבורך: אנחנו מעוניינים בפתרונות ארוכי טווח.

יעל מבורך: ובתקציב הזה, אני חושבת, בשונה משנים קודמות, מירב ההחלטה החדשה שנכנסת פה, שהיא תוכנית לשבע-שמונה שנים, שעיקרה כרגע ב-2018-2017 הוא תכנון סטטוטורי שלוקח כמה שנים.

יעל מבורך: ברגע שיש תוכניות מוכנות, מגיע אחר כך גם שלב הביצוע.

יעל מבורך: אנחנו לא מעוניינים בתחבורה בפתרונות קצרי טווח.

אמיר לוי: אני חושב שאתה צריך לשמוח מזה שהראייה כאן היא גם ארוכת טווח.

אמיר לוי: באמת אני אומר את זה.

מיקי רוזנטל: בתקציב הקודם, למה אתם לא עושים עם הנומרטור תוכניות חומש?

מיקי רוזנטל: אני אמרתי לך את זה.

אמיר לוי: אז יש.

יעל מבורך: בתחבורה.

אמיר לוי: אז הנה, בתחבורה זה תוכנית לשבע שנים, ובהשכלה גבוהה חתמנו איתם על תוכנית לחמש שנים, ותר"ש "גדעון" זה לחמש שנים.

אמיר לוי: אנחנו הולכים יותר ויותר לכיוונים האלה.

אמיר לוי: ואני חושב שתוכנית התחבורה, בעיקר השינוי מכבישים לתחבורה ציבורית, הוא שינוי משמעותי.

מיקי רוזנטל: משמעותי ומבורך.

אמיר לוי: והתרומה שלו לפריון תהיה תרומה מכרעת.

אמיר לוי: חקלאות, שעלה כאן על-ידי חבר הכנסת ברושי – אז אני רוצה להגיד ככה: קודם כול, אי-אפשר לדבר על יוקר מחיה ועל לטפל ביוקר מחיה בלי שמסירים חסמים ומטפלים.

אמיר לוי: עכשיו, הדרך לעשות את זה, וזאת הדרך שבחרנו בחקלאות, היא באמצעות דיאלוג, ובאמצעות פתרונות שייתנו מענה לחקלאים, אבל שכן יאפשרו לצרכנים הישראלים, ל-8,000,000 אזרחים שגרים כאן ליהנות ממחירים זולים יותר.

אמיר לוי: אני רוצה לתת שתי דוגמאות משמעותיות: דוגמה ראשונה זה בשר, הדוגמה השנייה זה דגים.

אמיר לוי: אחרי משא ומתן עם החקלאים חתמנו על הסכמים שנותנים 35 שקלים בבשר לתמיכה ישירה, במקום הגנה מכסית, ונותנים בדגים כ-33,000,000 שקלים לשנה, כל זה לשבע שנים.

אמיר לוי: חוץ מזה, עוד 70,000,000 שקלים מענקי השקעות חד-פעמיים, כדי שהם יוכלו להתמודד עם שוק תחרותי.

אמיר לוי: ובדרך הזאת גם תתקיים חקלאות, וגם נוכל ליהנות ממחירים נמוכים יותר.

אמיר לוי: להגיד: בוא נשאיר את המחירים כמו שהם היום, בוא נשאיר את ההגנות המכסיות - - -

באסל גטאס: אבל המחיר לא ירד.

אמיר לוי: המחיר ירד.

אמיר לוי: תסתכל מה קרה לעוף.

אמיר לוי: וגם בבשר אתם תראו - - -

באסל גטאס: - - -

אמיר לוי: תבחן אותנו לאורך זמן.

אמיר לוי: אנחנו רואים מה קרה בפטם, כתוצאה מניסיון הרפורמה בשנה שעברה.

אמיר לוי: תראה את מחירי העוף לעומת שנה שעברה.

אמיר לוי: תסתכל מה קרה למחירי הדגים, ותבחן אותנו בבשר בעוד שנה-שנתיים.

אמיר לוי: ותראה שגם שם תהיה ירידה משמעותית.

אמיר לוי: חד-משמעית.

עודד פורר: יש לך כמה דרכים אבל להוריד את המחיר, לא רק באמצעות מכסים וייבוא.

עודד פורר: יש עוד דרכים להוריד את המחיר.

עודד פורר: גם אם זה להוריד את המחיר של אמצעי הייצור של אותם - - - גם אם זה המחיר של המים, המחיר שגובים מהם במקומות אחרים.

עודד פורר: לא בהכרח הנושא של - - -

אמיר לוי: הנושאים שהעלתה חברת הכנסת שפיר.

סתיו שפיר: שמעתי.

משה גפני: כן, סתיו שפיר, הוא מדבר אלייך.

משה גפני: על התקציב עם השמונה ספרות.

אמיר לוי: אתייחס לכול.

אמיר לוי: קודם כול, לגבי ההוצאה האזרחית הנמוכה או אתם מקציבים לנו – אז ההוצאה האזרחית, כמו שראיתם, כמו שיעל הראתה באחד השקפים, גדלה מאוד בתקציב הזה.

אמיר לוי: אם היינו מראים לכם, לדעתי יש את זה בספר עיקרי תקציב, תראו גידול בהוצאה האזרחית בשנים האחרונות.

אמיר לוי: חלק גדול מהגידול הזה התאפשר כתוצאה מזה שהורדנו את הוצאות הריבית.

אמיר לוי: הורדנו את הוצאות הריבית לא רק בגלל שמחיר הגיוס ירד, אלא גם בגלל שהקטנו את החוב-תוצר שלנו ואנחנו משלמים פחות.

אמיר לוי: ואי-אפשר להגדיל את ההוצאה האזרחית בלי שנקטין את מצבת החובות שלנו.

אמיר לוי: לשמחתנו, הצלחנו.

אמיר לוי: יחד עם זה, צריך לזכור, שההוצאה הביטחונית בישראל היא הוצאה שהיא יותר גבוהה.

אמיר לוי: זה לא עניין שאנחנו מקציבים.

אמיר לוי: ההוצאה הביטחונית היא יותר גבוהה, אנחנו חיים בסביבה שמחייבת הוצאה ביטחונית גבוהה יותר.

אמיר לוי: לשמחתי הרבה, אגב, אין השנה ויכוחים בינינו לבין מערכת הביטחון, כי חתמנו על הסכם שמפנה הוצאות שהן לא הוצאות ישירות לביטחון, כמו על גמלאות וכמו על שיקום.

אמיר לוי: וכל הדברים האלה: הקטנת החוב-תוצר, סיכום ביטחון, וצעדים שאני מגבש - - -

סתיו שפיר: אבל זה להפנות את האצבע המאשימה - - -

אמיר לוי: רגע, דקה.

אמיר לוי: אני לא מפנה שום אצבע מאשימה, אני לוקח אחריות.

סתיו שפיר: - - - יכולה גם לתכנן אחרת.

אמיר לוי: אבל מתכננים את זה.

אמיר לוי: ראיתם שיש פה גידול בהוצאה האזרחית בשנים האחרונות, הקטנת החוב תאשר גידולים בשנים הבאות.

אמיר לוי: אני לא מפנה אצבע, אני לוקח אחריות.

אמיר לוי: אני חושב שהתפקיד שלנו – משפט אחרון.

סתיו שפיר: מבינים שאנחנו בכזה חוסר, ומפנימים את המצוקה שהשירותים החברתיים נכנסו אליה, אז אפשר לייצר מקורות תקציביים אחרים.

סתיו שפיר: אתה יודע את זה.

אמיר לוי: מאיפה?

אמיר לוי: הנה, אמרתי מאיפה אנחנו מייצרים.

אמיר לוי: מאיפה את מציעה לייצר?

סתיו שפיר: מלשנות מנגנוני גבייה, ועד - - -

אמיר לוי: מה זה?

אמיר לוי: תהיי יותר מדויקת.

אמיר לוי: אם ההצעה היא יותר מיסים, אז הממשלה החליטה שהיא רוצה להפחית מיסים - - -

סתיו שפיר: התשובה היא לא יותר מיסים, אלא על מי מטילים מיסים וכמה מיסים.

אמיר לוי: אוקיי.

אמיר לוי: אז ההחלטה של הממשלה כאן אמרה להוריד את מס ההכנסה, ואתם תדונו בזה.

מיקי רוזנטל: החלטה מבורכת.

אמיר לוי: ומס היסף עלה של השכבות הגבוהות יותר.

משה גפני: יש לי בקשה – רגע.

מכלוף מיקי זוהר: רגע, אני רוצה לשאול שאלות.

משה גפני: אתן לך.

סתיו שפיר: יש מיסים שצריך להוריד - - -

משה גפני: רק שנייה אחת.

משה גפני: אל תציעי להם הצעות מהסוג הזה.

משה גפני: תבוא לפה הפחתת המיסים, תראי איך שהם מפחיתים מיסים ואיך מעלים את מס היסף, ומכל הפחתת מיסים הם מרוויחים כסף.

מיקי רוזנטל: נו, ברור.

מיקי רוזנטל: העיוות במיסים בארץ - - -

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: נגיע לזה.

משה גפני: דיברתי ביום חמישי ב"דיוויד אינטרקונטיננטל", עם מנכ"לים שם ו-CFO.

משה גפני: אז אמרתי: נס איך שהמשק הישראלי חזק.

סתיו שפיר: גפני, לא צריך להעלות שקל אחד במיסים, כי יש בתקציב קרוב ל-30 מיליארד שקלים שהם לא מנוצלים.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אני מקווה שתאפשרי לי - - -

מכלוף מיקי זוהר: אם ה-30 מיליארד שקלים האלה היו מגיעים לאן שהם צריכים להגיע.

מכלוף מיקי זוהר: האוצר מייצר חלק תקציבי מכוון.

מיקי לוי: חלק זה הרשאה להתחייב.

משה גפני: אמרתי בתל-אביב בהרצאה – דיברתי על המשק, המשק באמת משק חזק.

משה גפני: זה ניסי המצב הזה, שהאבטלה יורדת, שהצמיחה גדלה, אנחנו מדינה מוטת ייצוא, דירוג האשראי עולה, אפילו החשש של הפצצה באיראן לא מנע את זה.

משה גפני: ועוד מצאנו גז.

משה גפני: הסיבה היא אמרתי זה בגלל שבכל זאת, לא מספיק, אבל עוזרים לישיבות.

משה גפני: אז הקדוש ברוך עוזר לנו.

משה גפני: מה יש לך להגיד על זה?

מיקי רוזנטל: היא רוצה על זה רוויזיה.

סתיו שפיר: - - - שזה משעשע, זה לא לדיון שלנו, גפני.

סתיו שפיר: אני בכוונה, אמיר, מחברת את השאלה הזאת לשאלה השנייה על העודפים.

סתיו שפיר: יש בתקציב 30 מיליארד שקלים פנויים, לא צריך להעלות שקל אחד של מיסים.

סתיו שפיר: למה לא משתמשים בחלק מהכסף הזה לפחות כדי לחזק את אותם שירותים ולהגדיל את ההוצאה האזרחית, שגם אתם מסכימים שהיא לא גדלה מספיק?

משה גפני: שנייה.

משה גפני: תיכף תשיבו.

משה גפני: לפני זה, מיקי זוהר – יש לו גם שאלות.

משה גפני: תשיבו לכולם.

משה גפני: אתה עוד רוצה משהו להתייחס?

מיקי לוי: לא, אני מחכה לתשובות.

מכלוף מיקי זוהר: אני אמור לשבת פה בוועדה, להבין את מהות התקציב, לפרש אותה גם באיזשהו מקום לחלק מחברי הוועדה, כי אני צריך לרדוף אחריהם להצביע.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אני צריך להסביר למה כדאי להם להצביע בעד.

משה גפני: נכון.

משה גפני: שאלה טובה.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אני צריך להסביר להם, איך הם מצביעים על מיסוי דירה שלישית כשאין פטור ממס שבח – רגע, אני רוצה לסיים.

משה גפני: אבל זה יהיה במסגרת אחרת.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, תן לי לדבר.

משה גפני: דבר.

מכלוף מיקי זוהר: שאין להם פטור ממס שבח, כי הרי מטרת החוק לא תושג.

מכלוף מיקי זוהר: ואני צריך להסביר להם, איך הם מצביעים בעד להטיל מגבלות על הטוטו, שיביאו להרבה יותר הימורים לא חוקיים במקום הימורים חוקיים.

מכלוף מיקי זוהר: ואני צריך להסביר להם, למה הם מצביעים בעד התקציב, כשאין תקצוב דיפרנציאלי בחינוך ורווחה, והפערים רק הולכים וגדלים.

מכלוף מיקי זוהר: ואני צריך להסביר להם, איך אנחנו מצביעים על הפחתת מס שולי מקסימלי, שבסופו של דבר יביא יותר חברות ארנק.

מכלוף מיקי זוהר: ואני צריך להסביר להם, למה תוכנית הצפון לא מצויה בבסיס התקציב, שזו התחייבות שלנו ושל הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו צריכים להסביר להם, למה אנחנו מגדילים את המס בפיצויי פיטורים שמרוויחים מעל 30,000 שקל, שזה יגרום את תעשיית ההיי-טק כמעט לגמרי במדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: ואנחנו נצטרך להסביר להם, למה בסופו של דבר הציבור החלש ישלם - - -

אמיר לוי: אם בארזים.

מכלוף מיקי זוהר: מה?

מכלוף מיקי זוהר: מה הוא אמר?

משה גפני: לא, לא, שום דבר.

מכלוף מיקי זוהר: הם עוד לא ישבו אתי, אם אתה שואל.

משה גפני: שלא ישבו אתו עדיין.

מכלוף מיקי זוהר: ואז אצטרך להסביר להם, למה הציבור במדינת ישראל הולך לשלם מחיר יקר, במיוחד האוכלוסייה המוחלשת, בגלל שתקציב קופות החולים הולך להיפגע בכמעט מיליארד שקל בשנה, כי תקציב ה"קאפ" של בתי-החולים גדל, ולכן לקופות החולים לא יהיה מספיק כסף לתת שירות לאזרחים.

מכלוף מיקי זוהר: את כל זה אני צריך להסביר לחברי הוועדה.

מכלוף מיקי זוהר: ואת האמת, אמיר, אין לי תשובות.

מכלוף מיקי זוהר: אין לי תשובות.

מכלוף מיקי זוהר: אבל תשובה אחת עוד לא קיבלתי ממך: איך הפועל ירושלים הפסידה אתמול למכבי אשדוד?

מכלוף מיקי זוהר: וזה לא מתקבל על הדעת.

מכלוף מיקי זוהר: זה הדבר החשוב ביותר מבין כל השאלות.

משה גפני: אני מבקש לא להשיב לו.

מכלוף מיקי זוהר: מה?

משה גפני: לא, אני מבקש לא להשיב לו.

מכלוף מיקי זוהר: טוב, אדוני, תודה.

משה גפני: שב רגע.

מכלוף מיקי זוהר: לא, אני צריך ללכת, יש לי - - -

משה גפני: שב.

משה גפני: עוד יחשבו שאני נגדך.

מכלוף מיקי זוהר: חס וחלילה.

משה גפני: אתם לא יכולים להשיב לו.

משה גפני: למה אתם לא יכולים להשיב לו?

משה גפני: בגלל שאני לא הולך לעשות דיון כפול.

משה גפני: כל הדברים שהוא אמר, הוא אמר דברים נכונים.

משה גפני: אבל את הדברים האלה תצטרכו להשיב במהלך הימים הקרובים, כשהחוקים יגיעו.

משה גפני: יגיע דירה שלישית – הוא ישאל את השאלות, תיתנו תשובות.

מכלוף מיקי זוהר: מה זה ישאל את השאלות?

מכלוף מיקי זוהר: אני צריך לגייס פה רוב.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: אם התשובות לא יהיו מספקות, לא יהיה רוב.

מכלוף מיקי זוהר: איך אני עושה את זה?

מכלוף מיקי זוהר: מה, אני קוסם?

משה גפני: נכון.

משה גפני: שאלות טובות.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: עכשיו תשיבו.

מיקי לוי: גם הוא נגד.

מיקי לוי: בסוף הכול יהיה משמעת קואליציונית.

משה גפני: בבקשה.

יעל מבורך: אני רוצה לענות לשאלה שנוגעת לעודפים.

יעל מבורך: חברת הכנסת שפיר, אני עונה לשאלתך לגבי העודפים.

יעל מבורך: להגיד שבתקציב המדינה יש 30 מיליארד שקלים שהם עודפים, אחרי השנה האחרונה שבה עברנו בנושא העודפים ברחל בתך הקטנה, בוא נגיד ככה, בלשון - - - זה לפחות מטעה.

יעל מבורך: למה?

יעל מבורך: בוא נרד מהמספר הכולל לרמת הפניות שאתם דנים בהם לשקל שאותו את רוצה להשיג.

יעל מבורך: כי הרי אם ממשלת ישראל משלמת בשוטף פלוס 30, היא לא הספיקה לשלם לספק, ולכן הכסף הזה עובר לשנה הבאה.

יעל מבורך: זה לא כסף פנוי.

יעל מבורך: או לחלופין, כשהסיוע האמריקני במט"ח ניתן למערכת הביטחון, מערכת הביטחון לא מנצלת אותה.

סתיו שפיר: אבל לא על הכספים האלה אני מדברת.

יעל מבורך: ולכן במקום לקבל אותה בשנת 2016, אי-אפשר לקחת אותה - - -

סתיו שפיר: מה הערכתך – אשאל את זה אחרת, כי במספרים אי-אפשר יהיה להתווכח.

יעל מבורך: שאלת שאלה, הקשבתי - - - ואני רוצה לענות.

דוד ביטן: אמרו לי הצבעות.

משה גפני: היה הצבעות.

משה גפני: אתם בליכוד, מאז שבנט נהיה ראש ממשלה, אתם מגיעים מאוחר.

משה גפני: הצבענו.

בצלאל סמוטריץ': אוי, תפסיקו לסכסך כבר.

בצלאל סמוטריץ': תראה איך הוא נהנה לסכסך.

דוד ביטן: קודם כול, אנחנו מגיעים מאוחר תמיד.

דוד ביטן: אתה סומך על כל מילה שאומרים האוצר?

דוד ביטן: תסמוך עליהם, אין בעיה.

אמיר לוי: כן, הוא סומך.

דוד ביטן: כל הסכומים שאתם מביאים זה נכון?

אמיר לוי: עד עכשיו זה היה נכון.

דוד ביטן: - - - שלא.

דוד ביטן: טוב, אני הולך.

מיקי לוי: אמיר, אתם מוכנים לתת תשובות?

אמיר לוי: כן, אני רשמתי.

אמיר לוי: יעל עונה על העודפים, אני תיכף מגיע אליך.

מיקי לוי: לא, אמיר, זה כל מה שהם, פשוט לא חזרתי על השאלות שלהם.

אמיר לוי: רשום לי.

יעל מבורך: מילה אחרונה.

יעל מבורך: לגבי העודפים, זה נתון שכדאי שתכירו, אחת הסיבות בין היתר שהעודפים גדלים זה מכיוון שהפניות לשינויים בתקציב נשארים הרבה זמן בוועדת הכספים ולא מאושרים.

מיקי לוי: רגע, רגע.

מיקי לוי: לא, לא, לא.

סתיו שפיר: - - - משנה לשנה - - - מספרים.

סתיו שפיר: באמת.

סתיו שפיר: יעל, אבל זה המספרים שנמצאים שם.

מיקי לוי: גפני - - - ברגע זה.

משה גפני: מה אמרו?

מיקי לוי: - - - התקציביות לא עוברות בגלל - - -

סתיו שפיר: אתם לא הסכמתם להעביר נתונים שהתחייבתם לבג"ץ שתעבירו, ועכשיו זאת בעיה של ועדת הכספים?

יעל מבורך: אנסה לענות על השאלה שלך ברצינות.

סתיו שפיר: תעני לי ככה: את אומרת שהמספר שנתתי הוא לא נכון?

סתיו שפיר: תגידי לי מה המספר בעינייך.

סתיו שפיר: כמה כסף מתגלגל משנה לשנה ולא מנוצל?

סתיו שפיר: מה המספר המדויק?

סתיו שפיר: מה המספר המדויק להערכתם?

מיקי לוי: עכשיו העברתם 700,000,000 שקל.

מיקי לוי: תסתכלו, אמצע נובמבר.

אמיר לוי: בנובמבר.

סתיו שפיר: מה המספר המדויק להערכתם?

סתיו שפיר: אם הייתם נותנים לנו הרשאה למרכב"ה, יכול להיות שהיינו יכולים לדעת לבד, אבל אתם מסרבים לתת.

סתיו שפיר: יעל, בכל העברה תקציבית של עודפים שהגיעה אלינו אתמול – בכל אחת, עברתי על נתוני ביצוע מול העל שינוייו, ותמיד נתוני הביצוע היו הרבה יותר קרובים לתקציב המקורי, מאשר לעל שינוייו, שבו הוספתם נתונים במאות אחוזים.

אמיר לוי: תראה כמה ימים לוקח לעומת - - -

משה גפני: יעל, אני מבקש לא להעלות את הנושא הזה לדיון.

משה גפני: יש לי הרבה מה לומר בזה.

משה גפני: הייתה החלטה של ועדת הכספים בהסכמת

משה גפני: כם על נוהל העברות בעודפים.

משה גפני: נכון שיש ויכוח, שלפי דעתי הוא ויכוח אמיתי בינינו – אני רוצה שתהיה שקיפות, אתם רוצים שתהיה פחות.

משה גפני: אני לא רוצה להגיד שאתם רוצים שלא תהיה שקיפות, מכיוון - - -

יעל מבורך: שזה לא נכון.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אתם רוצים פחות.

משה גפני: רוצים שאביא לכם הוכחות?

משה גפני: אביא לכם הוכחות.

משה גפני: מכיוון שאנחנו בעידן של תקציב, אני לא רוצה לריב אתכם.

משה גפני: אני פועל על-פי החוק, אני פועל על-פי הנוהל.

משה גפני: אמרתי בוועדה ואני חוזר ואומר: אני בעד לעשות שינויים בנוהל.

משה גפני: אני בעד זה שמה שקשה לכם באופן דרמטי, נשב יחד, נביא את זה לוועדה, נשנה.

משה גפני: אמרתי.

סתיו שפיר: על אף שהייתה התחייבות לבג"ץ - - - מאוד קטן.

משה גפני: אבל, סתיו, עם כל הכבוד, את באופוזיציה, אני בקואליציה.

סתיו שפיר: שמשרד האוצר יפנה לבג"ץ - - - במקום לשלוח לבג"ץ ערימה של שקרים ולהטעות את השופטים.

משה גפני: בסדר.

אמיר לוי: אבל למה להשתמש במקרים כאלה?

סתיו שפיר: כי זה קרה.

אמיר לוי: לא, זה לא בסדר.

סתיו שפיר: מה אתה רוצה?

סתיו שפיר: להגיד מילה מכובסת?

סתיו שפיר: אתם לא רוצים לעמוד במה שהתחייבתם עליו בבג"ץ.

משה גפני: סתיו, אני לא מסכים לזה.

סתיו שפיר: אתם יושבים, ומנסים לשכנע את - - -

אמיר לוי: זה לא נכון, ואת לא יכולה להשתמש במילה כזאת למרות שאת חברת כנסת.

סתיו שפיר: אם המילה הזאת היא מדויקת, זו בדיוק המילה שאשתמש בה.

אמיר לוי: חבל מאוד שזאת המילה שאת משתמשת.

סתיו שפיר: באתי לפה כדי להגיד את האמת, לא לכבס מילים.

משה גפני: מה אתה רוצה שאעשה עכשיו?

אמיר לוי: זה לא בסדר לקרוא לנו שקרנים.

סתיו שפיר: אז תעמוד בנוהל.

אמיר לוי: אנחנו עומדים בנוהל, וזה לא בסדר להשתמש במילה כזאת.

אמיר לוי: זה מאוד לא מנומס להשתמש במילה כזאת.

סתיו שפיר: זה לא בסדר להטעות את חברי הכנסת, וזה לא בסדר להטעות את שופטי בית-המשפט העליון.

אמיר לוי: גם אני עובד ציבור, לא רק את.

אמיר לוי: וזה לא מנומס להשתמש בכזאת מילה.

סתיו שפיר: וזה לא בסדר להטעות את חברי הכנסת, זה לא בסדר - - -

אמיר לוי: את כל פעם משתמשת במילים כאלה לרפרנטים שלנו, וזה לא מנומס.

סתיו שפיר: אני משתמשת במילים האלה כשהן נכונות, כי צריך להגיד את האמת, לא צריך לשקר פה.

סתיו שפיר: התרגלתם לזה - - - ותתרגלו אחרת.

אמיר לוי: זה לא יפה.

אמיר לוי: זה לא בסדר.

אמיר לוי: מגיעים לכאן רפרנטים מהאוניברסיטה, וקוראים להם שקרנים.

אמיר לוי: זה לא בסדר.

בצלאל סמוטריץ': לא מדברים ככה.

בצלאל סמוטריץ': פשוט לא מדברים ככה.

מיקי לוי: אני כל זמן מגן עליכם.

בצלאל סמוטריץ': סתיו, לא מדברים ככה, תחזרי בך.

סתיו שפיר: כשזה נכון, אני אומרת מה שנכון.

בצלאל סמוטריץ': לא, את לא יכולה להגיד - - -

סתיו שפיר: כשהם מסתירים ממני מידע, ומסתירים מהציבור מידע, אגיד את זה.

סתיו שפיר: כשהם אומרים לבג"ץ משהו שהוא לא נכון, אגיד את זה.

סתיו שפיר: זה המצב.

בצלאל סמוטריץ': יש דרך לומר דברים.

בצלאל סמוטריץ': את צריכה לחזור בך.

סתיו שפיר: לא באנו לפה לשקר ולהמציא המצאות.

סתיו שפיר: באנו לפה להגיד את האמת.

בצלאל סמוטריץ': את צריכה לחזור בך, לדעתי.

סתיו שפיר: באנו פה להגיד את האמת, ואני מצפה שאתם תעמדו בהתחייבויות שלכם.

בצלאל סמוטריץ': סתיו, תחזרי בך, זאת לא בושה.

משה גפני: בצלאל, תודה רבה.

משה גפני: סתיו, תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לומר לך כדלהלן: אני לא מסכים בשום פנים ואופן, פעם הבאה אוציא אותך על זה.

משה גפני: את יודעת, אנחנו בידידות, הכול בסדר.

משה גפני: את לא יכולה להגיד על פקידים בממשלה, על פקידים באוצר – את לא יכולה להגיד עליהם לא שקרנים ולא כל דבר אחר.

משה גפני: תלכי לשר, תגידי לשר: אתה שקרן.

מיקי לוי: נכון.

משה גפני: עם כל הכבוד, את לא יכולה לעשות את זה.

משה גפני: הם עובדי מדינה, הם לא אנשים שעומדים בזכות עצמם.

משה גפני: מי שצריך להגיד, אם הם אכן אומרים דברים לא נכונים - - -

סתיו שפיר: גפני, הם משרתי ציבור.

משה גפני: הם משרתי ציבור, את לא יכולה להגיד את זה.

בצלאל סמוטריץ': צריך לשמור על כבודם.

סתיו שפיר: ואנחנו שמים את הכסף בידיהם הנאמנות.

משה גפני: בפעם הבאה אוציא אותך.

סתיו שפיר: - - - ולא לפוליטיקה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

משה גפני: אני מבקש להפסיק עם הדבר הזה.

משה גפני: אני נמצא פה הרבה שנים בכנסת, מעולם לא אמרתי על פקיד מדינה שקרן, כשהיה לי שמה פקידי מדינה לא מה שאת אומרת עליהם, היה לי כאלה שהם פי אלף יותר גרועים.

משה גפני: מעולם לא אמרתי.

סתיו שפיר: כשלי מוסרים מידע שקרי בוועדה, וזה קרה.

משה גפני: לשר.

סתיו שפיר: ופניתי לשר, בוודאי שפניתי לשר.

סתיו שפיר: ואגיד את זה.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: מה את רוצה מהם?

סתיו שפיר: ועובדי מדינה, שבידיהם אנחנו שמים את כספי המסים שלנו, מחויבים לרמת המקצועיות הגדולה ביותר.

משה גפני: תודה רבה.

סתיו שפיר: והם יודעים להיות מקצועיים.

סתיו שפיר: הם יודעים להיות.

משה גפני: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

מיקי לוי: סתיו, לא פוגעים בהם ברמה האישית.

סתיו שפיר: הם מוכרחים להיות מקצועיים.

קריאה: זה לא בסדר.

אמיר לוי: אחרון חביב, חבר הכנסת מיקי לוי, לשאלות שלך.

אמיר לוי: לגבי IBC, מיזם הסיבים האופטיים, קודם כול זה מתקדם לאט, זאת השורה התחתונה.

אמיר לוי: הרבה יותר לאט ממה שרצינו וקיווינו, וקיווינו שזאת תהיה תשתית מתחרה ב"בזק" וב"הוט".

אמיר לוי: רק להגיד, הם פרסו בשבע ערים: תל-אביב, רעננה, באר-שבע, רמת-גן, רמת-שרון, כפר-סבא ונתניה, 2,300 בניינים מחוברים.

אמיר לוי: למיטב ידיעתנו, הם פתחו חדרי מידע למשקיעים אסטרטגיים שייכנסו.

אמיר לוי: אין שם הרי שותף אסטרטגי מתחום התקשורת, והם פתחו את זה לשותף אסטרטגי מתחום התקשורת, ל"אופרייטור" מתחום התקשורת.

אמיר לוי: אם יהיה להם שותף שהוא מהתחום, אז יכול להיות שזה יתפתח יותר מהר.

אמיר לוי: לא איבדנו תקווה מהמיזם הזה, ואני מקווה שזה כן יצליח, כי התשתית היא באמת פוטנציאלית להתחרות בתשתית של "בזק" וב"יס".

אמיר לוי: לגבי ריכוזיות במזון ששאלת, אז אני רוצה לחלק את זה לשניים: קודם כול, לגבי המזון היבש, ששם אנחנו רואים ריכוזיות או בספקים מקומיים או ביבואנים, שמנו שקף ויש לך אותו לגבי אותם ענפים, אני חושב שהרפורמה בחוק המזון שאתה זוכר, כי העברתם את זה בקדנציה הקודמת; ו"הקורנפלקס" שעבר ונכנס לתוקף עכשיו; והרפורמה בתקינה, שאני מקווה שתאושר עכשיו, שנוגעת גם לתקנים בתחום המזון.

אמיר לוי: אנחנו רואים ירידה במחירי המזון היבש, ואני מאמין שגם הרפורמה בתקינה תתרום לזה.

אמיר לוי: לגבי המזון הטרי – הסוגיה שם היא לא סוגיה של ריכוזיות, היא סוגיה חקלאית, ועל זה עניתי קודם.

אמיר לוי: אני לא יודע להגיד לך על שוק המשכנתאות, אבל בדיון על דיור, אם תרצה תעלה את זה כאן, והצוות שלנו יתייחס לזה.

אמיר לוי: ולגבי הדו-שנתי – התייחסנו כאן.

אמיר לוי: אמרנו שאנחנו בעד תקציב חד-שנתי.

אמיר לוי: אני חושב אבל שהתוצאה של הדיון הזה שהתקיים, שבו הבענו את עמדתנו המקצועית, והניסיון שנצבר בדו-שנתי האמיתי היחיד של 11'-12' – בזכות הדיון הזה הצלחנו להכניס מנגנון שבו בחודש נובמבר 2011 גם אתם תקבלו תחזית מסודרת.

אמיר לוי: ואם יהיה צורך בהתכנסות, הממשלה מחויבת להתכנס.

משה גפני: תודה.

מיקי לוי: רק הפרוז'קטור על 19', אמיר.

מיקי לוי: אתם אנשי המקצוע, תעירו את תשומת לבו של - - -