ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 385, 2016-12-06 09:30

אלי אלאלוף: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

אלי אלאלוף: אנחנו הולכים לדיון על נושא: פיצוי לניצולי שואה.

<נעה בן שבת: סעיף 179 – (מענק ההטבות השנתי לניצולי שואה), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018).

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להוסיף כסף מהכסף שבאוצר לטובת ניצולי השואה על כל הגוונים שלהם.

<גליה מאיר אריכא: אני היועצת המשפטית של הרשות לזכויות ניצולי שואה.

<גליה מאיר אריכא: מדובר בצעד שהוא חלק מחבילת צעדים של שר האוצר לטובת ניצולי השואה, יחד עם חברת הכנסת טלי פלוסקוב, כחלק מהצעת חוק שכבר הוגש באוקטובר.

אלי אלאלוף: כל אחד והאובססיה הטובה שלו.

טלי פלוסקוב: אני מודה.

<גליה מאיר אריכא: המהלך הזה שמונח לפנינו, למעשה, היטיב עם 83 אלף ניצולי שואה.

<גליה מאיר אריכא: ניצולים שעלו לאחר ה-1 באוקטובר, 1953, הם מקבלים כיום מענק של 3,600 שקלים, פה מוצע להעלות את סכום המענק למעשה ב-10%, לסכום של 3,960 שקלים.

אלי אלאלוף: מתי הפעימה הבאה?

טלי פלוסקוב: סוף ינואר, הם מקבלים בסוף ינואר.

<גליה מאיר אריכא: זה יקרה בינואר.

אלי אלאלוף: והתוספת האפשרית מתי, אפשר לחתום על זה תוספת זכויות?

<גליה מאיר אריכא: יש מנגנון עדכון שהוא מדדי.

אלי אלאלוף: אבל פה זה צעד מיוחד.

אלי אלאלוף: חוץ מהפנייה של שר האוצר, התוספת ממה נבעה – ה-10%?

אלי אלאלוף: החלטה מבוססת על זה שיש בקופה כסף?

אלי אלאלוף: על זה שיש צורך אמתי?

<גליה מאיר אריכא: על זה שהקבוצה הזאת חשובה לנו.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו רואים את הקבוצה הזאת.

נחמן שי: אולי תסבירי את הסוגיה של מי שהגיע לארץ אחרי שנת 53', כי היא הרבה יותר מורכבת, כי החקיקה הנוכחית לא מתייחסת אליה, זו הבעיה האמתית.

נחמן שי: פה מנסים לשים פלסטר על בעיה מהותית שנוצרה לפני הרבה שנים.

נחמן שי: אנחנו קיבלנו גלים, גלים של פניות מניצולי שואה שהגיעו אחרי 53', ושהחוק לא חל.

נחמן שי: תסבירי במה יהיה מצבם עכשיו דומה לאלה שהגיעו לפני 53' ואם בכלל, איך סוגרים בכלל את הפער.

נחמן שי: אגב, הם מתים כל יום כידוע.

<גליה מאיר אריכא: אכן, יש הבחנה בין מי שעלה לפני 53' למי שעלה אחרי, וזה מהטעם שמי שעלה לפני, זכותו לתבוע נשללה בהסכם השילומים.

נחמן שי: מי שבא אחרי 53'.

<גליה מאיר אריכא: מי שבא לפני.

<גליה מאיר אריכא: גרמניה דרשה מישראל שתוותר בשמם של מי שיהפוך להיות אזרח במדינת ישראל, תוותר בשמם על זכות תביעתם כלפי גרמניה בגין נזקי גוף.

<גליה מאיר אריכא: זה היה באמת תנאי שהציבה גרמניה למדינת ישראל כתנאי לחתימת הסכם השילומים, למדינת ישראל לא הייתה ברירה, לא נכנס עכשיו לכל הנסיבות והיא נאלצה לוותר.

<גליה מאיר אריכא: מאחר והיא ויתרה בשמם, פה התעורר מאבק, ולימים חוקק בשנת 57' חוק נכי רדיפות הנאצים שבא לתת מענה לכל אלה שעלו לפני, הם לא יכלו לתבוע את גרמניה.

<גליה מאיר אריכא: אלה שבאו אחרי, יכלו לתבוע את גרמניה.

<גליה מאיר אריכא: אלה שהחוק הגרמני נסגר לתביעות בשנת 69', בעוד שהחוק שלנו נפתח לפרקים עד שמשנת 98' נפתח לחלוטין, ועד היום למעשה ניתן להגיש תביעות, בעוד שבחוק הגרמני אי אפשר.

<גליה מאיר אריכא: כך נוצר מצב שמספר קבוצות, מספר הסדרים, אלה שעלו לפני, מקבלים ממדינת ישראל, אלה שעלו אחרי, יש לך מספר הסדרים – או שאתה מקבל רנטה מגרמניה, עם ...

<גליה מאיר אריכא: עד שנת 69', או שאתה מקבל מקרן סעיף 2, שזו קרן שהוקמה בשנת 92' הסכם בין ועידת התביעות לגרמניה שנותנת מענה למעגל הראשון.

<גליה מאיר אריכא: או יש כאלה שלא קיבלו בכלל, ואז לא נכנס עכשיו לכל התכניות וכל המהלכים 2007, נגיע ל-2014 – סוף סוף נעשתה השוואת תנאים בין המעגל הראשון שעלה אחרי ה-1 באוקטובר 53', לבין כל אלה שעלו לפני.

טלי פלוסקוב: את מדברת על אלה שעברו גטאות ומחנות.

<גליה מאיר אריכא: אלה שהיו במחנות, בגטאות, ועוד כל מיני קטגוריות, או במסתור בשטח כבוש.

נחמן שי: אז כולם מקבלים אותו סכום כרגע.

<גליה מאיר אריכא: המעגל הראשון שעלה אחרי ה-1 לאוקטובר 53' זכויותיו מושוות לאלה שעלו לפני ה-1 לאוקטובר, 53', החל מיוני 2014.

<גליה מאיר אריכא: פה אנחנו מדברים על קבוצה שעלתה אחרי ה-1 לאוקטובר 53', והיא לא נמנית על המעגל הראשון.

<גליה מאיר אריכא: כך אנחנו מגדירים הגדרה, היא לא נמנית על מעגל ראשון.

נחמן שי: מה זה מעגל ראשון?

נחמן שי: אלה שבאו לפני 53'.

<גליה מאיר אריכא: אלה שבאו לפני 53' אין הבחנה בין מעגלים, בין אם אתה מעגל ראשון - - -

נחמן שי: מי עכשיו במעגל הראשון?

נחמן שי: מי כלול במעגל הראשון?

טלי פלוסקוב: אלה שהיו בגטאות ומחנות – זה פליטי שואה אנחנו קוראים להם – זה במעגל השני.

נחמן שי: נבחנה ההבחנה לפני 53' ואחרי 53'?

<גליה מאיר אריכא: לגבי מעגל ראשון, נכון.

<גליה מאיר אריכא: ההבחנה הזו עדיין קיימת לגבי מי שהוא לא במעגל הראשון – מי שלא היה במחנה, מי שלא היה בגטו.

<גליה מאיר אריכא: דרך אגב, אנחנו הרחבנו את הזכאות לעובדי כפייה ולילדי עובדי כפייה בהחלטות מינהליות של שר האוצר.

<גליה מאיר אריכא: למעשה, מי שלא נכנס באחת מהקטגוריות האלה – מחנה, גטו, עבודת כפייה, או ילד שהתלווה, או שהיה במסתור.

נחמן שי: זה לא רלבנטי יותר לשנת העלייה לישראל, זה סיפור אחר.

נחמן שי: זה חלוקה פנימית לפי היקף הסבל.

<גליה מאיר אריכא: כן, למעשה כן.

נחמן שי: זה בתוך חלוקה פנימית בין ניצולי השואה, ומה היה מצבם.

<גליה מאיר אריכא: אלה שהם לא נמנים במעגל הראשון, הם כיום זכאים למענק שנתי, לגביהם אנחנו מעלים את המענק השנתי.

<גליה מאיר אריכא: אני רוצה לציין עוד צעד נוסף – העלאת הבטחת הכנסה.

<נעה בן שבת: - - - יש רביזיה, הנושא הזה כבר הוצבע.

<גליה מאיר אריכא: בדיוק, הנושא הזה כבר הוצבע.

<גליה מאיר אריכא: אני רק רוצה לציין, חשוב לומר, זה לא נאמר בצורה מסודרת, ואולי גם לא נכתב, אבל זה צעד שנולד גם מתוך מחשבה לאוכלוסייה הזו.

<גליה מאיר אריכא: למעשה, מתוך 83 אלף איש באוכלוסייה הזו 57 אלף איש שהם מקבלי הבטחת הכנסה.

<גליה מאיר אריכא: מתוך חשיבה לקבוצה הזאת, אנחנו ערכנו חשיבה בתוך משרד האוצר, ושר האוצר החליט שהוא פה יוצא באיזשהו צעד, בעיקר צעד אוניברסלי שהוא מקיף את כל אוכלוסיית הקשישים העניים, לא רק מתמקד במדינות מסוימות ורק באוכלוסיית - - -

אלי אלאלוף: זה כולל הגל האחרון שנכנס לפני כשנה ומשהו.

<גליה מאיר אריכא: לגבי כולם, תועלה הבטחת ההכנסה.

<גליה מאיר אריכא: לכן יש לראות אולי גם את הצעד הזה כצעד משלים יחד עם הצעד הזה.

<גליה מאיר אריכא: בעצם אלו שני צעדים שמכוונים לאוכלוסייה הזאת שבאו לעולם מתוך חשיבה על האוכלוסייה הזאת.

<נעה בן שבת: אם אפשר לשאול לגבי המענק שניתן לפי סעיף 5א.

<גליה מאיר אריכא: סעיף 5א רבתי - מדובר באוכלוסיית עובדי כפייה של מקבלי הבטחת הכנסה.

<גליה מאיר אריכא: האוכלוסייה הזאת זכאית למענק שנתי במספר מאחר ובחודש דצמבר 2015, שר האוצר קיבל החלטה מיטיבה שבאה ואומרת, בואו נראה את עובדי הכפייה כמעגל ראשון וניתן להם תגמולים חודשיים.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו העברנו אותם באופן אוטומטי גם בלי שיגישו בקשה.

<גליה מאיר אריכא: באופן אוטומטי העברנו אותם לזכויות של נכי רדיפות הנאצים - - -

<נעה בן שבת: זו החלטה מנהלית?

<גליה מאיר אריכא: במסגרת החלטה מנהלית הם מקבלים עכשיו תגמולים חודשיים כמו נכי רדיפות נאצים לכל דבר ועניין בקבוצה הזאת.

אלי אלאלוף: יש עוד עיוותים שאתם מזהים שלא קיבלו טיפול נכון?

<גליה מאיר אריכא: אני רוצה לציין עוד דבר אחד, ששר האוצר חתם על החלטה, נקרא לזה החלטה משלימה, החלטה מינהלית.

<גליה מאיר אריכא: שר האוצר קיבל החלטה מינהלית בדצמבר 2015, שמכירה באוכלוסיות שסבלו התנכלות, אנטישמיות גזענית בתקופת השואה, ושכוללת את יוצאי עיראק אלג'יר ומרוקו.

<גליה מאיר אריכא: מאחר ואנחנו הנחנו את הצעת החוק הזאת, שר האוצר קיבל החלטה משלימה שבאה ואומרת שכל העלאה וכל הטבה שתינתן במסגרת המענק הזה תחול גם על האוכלוסיות האלה, כך שברגע שזה יאושר, אוטומטית זה יחול גם על האוכלוסיות.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר על השאלה - האם באמת יש עוד מעגלים ששכחנו לאור ריבוי ההגדרות האלה?

<גליה מאיר אריכא: לא, אין דבר שנשכח.

<גליה מאיר אריכא: למעשה יש לנו את הרשימה הכוללת של ניצולי השואה.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו מגיעים לכל ניצולי השואה.

<גליה מאיר אריכא: בגלל שאנחנו נותנים הטבות לכולם, גם כאלה שמקבלים מחו"ל, אנחנו נותנים להם היום פטור מתרופות.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו רואים את כולם.

<גליה מאיר אריכא: כולם נמצאים אצלנו.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו מגיעים אליהם.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו עושים פרויקטים יזומים למיצוי זכויות, אנחנו באמת נמצאים במקום אחר, לעומת מספר שנים בודדות.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה, וגם החברים שלי רוצים להצטרף, הייתי שמח שאחת לשנה תבואו ותתנו לנו דיווח כולל על כל המצבים.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, יש לי עבודה שנעשתה על-ידי לשכת המחקר והמידע שלנו, וריבוי הגופים שמטפלים בניצולי השואה זה היה מבלבל כל אדם נורמלי.

אלי אלאלוף: אני הייתי רוצה שנקיים דיון אחת לשנה, נקבל תמונה כוללת, נזהה את הלאקונות שכדאי שנטפל בהם, ונתקן את המצב בצורה שיטתית.

<עפרה רוס: אולי באמת לקראת סוף השנה נעשה מצגת, אנחנו אפילו השבוע.

<עפרה רוס: מתי שנוח לכם.

אלי אלאלוף: נתאם את זה.

<מרים גרייבר: אני יושבת ראש עמותת "יש", אני גם חברה בעמותה הפרלמנטרית.

<מרים גרייבר: יש לי שאלה, אני לא הייתי בדיון הקודם, אבל אני מאוד מעריכה את חברת הכנסת פלוסקוב, ואת כל חברי הכנסת שעוזרים לנו, ובמיוחד את האוצר שבאמת, אי אפשר להשוות מה שהיה לפני 10 שנים למה שיש היום.

<מרים גרייבר: אבל יש לי שאלה מאוד פשוטה, אנחנו מדברים על 33 אלף אנשים.

<מרים גרייבר: אנחנו מדברים על 40 שקל, מדוע אנחנו לא נותנים להם כבר 4,000?

טלי פלוסקוב: 83 אלף איש.

<נעה בן שבת: וכמה בהחלטה המנהלית בנוסף לזה עוד 50 אלף?

<מרים גרייבר: אבל ההבדל הוא כמה זה יהיה באופן כללי - 400 אלף, 500 אלף שקלים, זה כלום.

<מרים גרייבר: בשביל הבן-אדם 40 שקל האלה הם המון כסף.

<מרים גרייבר: שנית, הוא יכול להגיד, אני מקבל 4,000 שקלים, מדוע שהוא לא יקבל 4,000?

<מרים גרייבר: מדוע אנחנו נעצרנו ב-40 שקל?

<מרים גרייבר: זה מפריע לי ואני לא יכולה להבין.

<מרים גרייבר: אני עוסקת באנשים האלה, וכל פרוטה שאנחנו יכולים להוסיף להם זה עוזר.

<מרים גרייבר: אין לכם מושג כמה שזה עוזר.

<מרים גרייבר: מאוד מבקשת לכתוב 4,000 - מה יכול להיות.

<עפרה רוס: אנחנו יכולים להתייחס, אבל בכל זאת אולי באמת אפשר לעשות על זה חשיבה, לשבת עם אגף תקציבים, ונעשה חשיבה באיזה סדרי גודל מדובר ובהיקפים.

<שירה אוחיון: אני מהלשכה המשפטית, אני יכולה לעדכן את יוגב.

<שירה אוחיון: אני מעריכה שהסכומים האלה הגיעו אחרי שעשו חשיבה מרובה, אפשר לדבר עם יוגב ולשאול, אבל אני גם לא יודעת מה העלות של זה.

אלי אלאלוף: יש לי הצעה מתי תתנו תשובה בנויה וחיובית.

<שירה אוחיון: יש פה העלאה משמעותית של 10%.

<מרים גרייבר: זה ייתן תמונה אחרת לגמרי.

אלי אלאלוף: תודה, מרים, על ההערה המאוד נכונה בעיניי, אבל יבדקו את זה.

אלי אלאלוף: ב-24 לינואר יש את יום השואה הבינלאומי, ואנחנו נקיים את הדיון על הנושא הזה.

אלי אלאלוף: אז קבענו ב-24 לינואר, נקיים את הדיון על איך אפשר, מה המצב בכלל, מה הלאקונות שכדאי שנתמודד איתם.

<תמי מרוז: אני מפקחת ארצית לניצולי שואה, משרד הרווחה.

<תמי מרוז: בהמשך לשאלתו של חבר הכנסת שי, זה נכון מה שנאמר שבהסכם השילומים ב-57', ראש הממשלה דאז התחייב לגרמניה לפצות – זה לא פיצוי, לעזור באיכות החיים לניצולים שמגיעים עד ה-1 באוקטובר 53', ומי שמגיע אחרי יכול היה אז, מי שכבר היה בארץ עד תאריך קובע.

<תמי מרוז: והאחרים שהגיעו אחרי 53', יכלו לפנות לגרמניה ולקבל פיצויים.

<תמי מרוז: חלקם לא פנו, אז זו נקודה למחשבה, ואנחנו יודעים את ההיסטוריה ואת הרגשות.

<תמי מרוז: חלק לא ידעו, חלק בחרו שלא, ולא רצו לפנות לגרמניה שזה עתה סיימה - - - אבל גרמניה סגרה ב-69' את האפשרות הזאת, זאת אומרת, שמי שעלה אחרי 53' ולא פנה כי בחר, או לא משנה למה לא פנה, מ-69' לא יכול גם לפנות לגרמניה, אז הוא נשאר בלי מענה.

נחמן שי: לא מצד ישראל, לא מצד המדינה ולא מצד גרמניה.

נחמן שי: מה עשו איתם במשך השנים?

נחמן שי: אותם הכניסו מחדש?

טלי פלוסקוב: נכון.

<תמי מרוז: הם הרבה שנים לא קיבלו כלום, ומהרגע שהיה המענק הזה של הרשות לניצולי שואה ה-3,600 - -

נחמן שי: אז יש אוכלוסייה כזאת שלא תבעה מיד, עוכבה עד אחרי 99', וכשפנתה ב-70', אמרו להם זמנכם עבר - מה קורה איתם?

נחמן שי: - אני רוצה לשמוע תשובה.

<גליה מאיר אריכא: אנחנו כבר נתנו סקירה מקיפה, זה לא מדויק, להציג חלק מהתמונה, מה שהסברתי לך קודם, זה מה שחל.

<גליה מאיר אריכא: הרי נוצר הסדר, היה הסדר ב-2007, אחרי זה הסדר ב-2014.

<גליה מאיר אריכא: נוצרה את קרן סעיף 2 בשנת 92', יש מענה למעגל הרשומים שם - השוואת זכויות וזה התייחסות למעגל השנים.

נחמן שי: האם יש ניצולי שואה שהם באו אחרי 53' ושלא תבעו עד 69', ושאינם מקבלים שום פיצוי משום מקור שהוא.

<עפרה רוס: אין דבר כזה.

<גליה מאיר אריכא: החוק שלנו פתוח עד היום, אין דבר כזה, אין חיה כזאת.

<תמי מרוז: לא מקבלים גמלה חודשית, מקבלים את המענק השנתי.

<תמי מרוז: הסברנו את זה, זו הקבוצה שאליה אנחנו מתייחסים.

נחמן שי: תעני לי בסבלנות, טוב, בסדר.

נחמן שי: גם אם את חוזרת על זה בפעם המאה זה חשוב, וגם אם יש חקיקה וכל מיני הליכים, תהיי סבלנית.

אלי אלאלוף: לשמחתנו לא עם הרבה מדינות אנחנו יכולים להיחשב ידידותיות מאוד, וזו גרמניה, בגרמניה אפשר לפתוח מחדש כל תיק איתם.

אלי אלאלוף: הם במצב שמותר להם לפתוח תיקים, ואנחנו בוודאי נבקש מהם לפתוח.

אלי אלאלוף: אם הנושא הזה הוא משמעותי, אז אני מציע שבאמת תכינו לנו סקירה שנוכל לבדוק.

אלי אלאלוף: אם זה טופל, לא לשכוח שאנחנו מדברים בבני-אדם לא במערכות, וכל אחד מהאנשים שעברו חוויית שואה כלשהי מגיע להם התייחסות אופטימלית, לא טובה.

אלי אלאלוף: לכן אנחנו חייבים לעשות.

אלי אלאלוף: אם ההערה של הגברת – אני בטוח שהיא חשובה – אז אני מבקש יחד עם הגב' עפרה והצוות שלה, תשבו ותכינו לנו סקירה, ואנחנו נעשה את הבדיקה הנדרשת בכל הרמות.

אלי אלאלוף: לא במקרה חברי נחמן שי יש לו גם קשרים טובים עם הממשלה הגרמנית, וראינו את זה לא מזמן, היינו ביחד במשלחת, וראיתי באיזו הערכה הם מדברים אליו, והם מדברים על נושא השואה.

אלי אלאלוף: נשמח לקבל את המסמך, העתק של הסיכום ביניכם, ונתמודד עם זה.

אלי אלאלוף: אם אין מה לעשות, אין מה לעשות.

אלי אלאלוף: אבל אם תנסו לפחות לתת לנו תמונה מסודרת, נשמח להתמודד עם זה.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב ראש, כמובן אני מברכת על הצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: אני ראשית חשבתי שאנחנו נוכל להעלות את המענק הזה בסכום יותר משמעותי, לא ב-10%, אבל אילוצי תקציב, מה שנקרא, הביאו אותנו לסכום הזה.

טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה להגיד, ואולי לנסות קצת לעשות סדר.

טלי פלוסקוב: אכן, אנחנו במדינת ישראל מחלקים את ניצולי השואה לאלה שעלו ארצה לפני 53' ואלה שאחרי.

טלי פלוסקוב: אז נכון להיום אכן יש עיוות, והעיוות עדיין קיים אחרי כל מה שנעשה הוא עדיין קיים, והוא מתבטא בכך שמי שעלה לפני 53' גם אם הוא היה פליט, הוא כן מקבל מגרמניה את אותו סכום שאנחנו דיברנו כל חודש.

טלי פלוסקוב: לעומתם, לפליטים נותנים רק מענק חד-פעמי בשנה.

טלי פלוסקוב: אני יודעת גם על כך שקיימת עתירה לבג"צ של עמותת "כן לזקן", על כל שהם דורשים להשוות באמת את התנאים האלה.

טלי פלוסקוב: אני לא יודעת איפה זה נמצא נכון לרגע, אבל בעיניי העתירה היא מוצדקת.

טלי פלוסקוב: פה אני לגמרי מתחברת לעניין של לעשות פנייה לגרמנים כדי לא להפלות את האנשים אלה שהגיעו לארץ אחרי שנת 53'.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה שכולנו פה ביחד בדעה אחת שגם את הבעיה הזו אנחנו נצטרך איכשהו לפתור, כי תאמינו לי, מה שהאנשים עברו, ואני אומרת כבת של אמא שנולדה ב-42' בבוינאקס, שהיא בכלל ממדינה אחרת, אני יודעת מהן החוויות ומה עברו האנשים האלה - מגיע להם.

טלי פלוסקוב: לכן זו משימה שעומדת בפנינו, אדוני היושב ראש, אבל כרגע בוודאי הצעד הוא מאוד מבורך של עליית המענק, שוב בתקווה שאולי אנחנו נגיע למצב של כל חצי שנה נגדיל את המענק הזה בעוד כי מספר האנשים שזכאים, לצערי הרב, עכשיו אני אומרת, הולך ופוחת כל יום.

<מרים גרייבר: היום שלושה אנשים נפטרו.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

טלי פלוסקוב: אנחנו שומעים מספרים על 30 בני אדם ביום, שזה מספרים מאוד קשים.

טלי פלוסקוב: אז אני אומרת, אם המדינה כבר שמה סכום איקס בסכום התקציבי לזה, ומספר האנשים הולך וקטן, אז אותו סכום צריך לחלק לאותם אנשים שנותרו בחיים, ולא להחזיר אותם לקופת המדינה, זה בעצם אומר, שאנחנו כל הזמן נגדיל את המענק שהאנשים יקבלו.

טלי פלוסקוב: זה מה שאני חושבת יהיה לנכון, ושוב ברכות על העוד צעד לטובת ניצולי שואה.

טלי פלוסקוב: תודה לנציגים של הרשות לניצולי שואה.

טלי פלוסקוב: אני חייבת לומר שאני תמיד נהנית לעבוד אתכם, ואת הדאגה ואת תרומתכם לטובת ניצולי השואה אי אפשר לא לראות, אז תודה רבה לכם.

נחמן שי: תודה רבה לך על הדיון, אני חושב שאנחנו שנינו מדברים באותה שפה.

נחמן שי: בכל זאת, אנחנו ראינו עוד את ניצולי השואה, עוד רואים אותם, ראינו הרבה מהם, ולכן, התחושה שלי היא כל הזמן - אנחנו מקבלים כל הזמן פניות.

נחמן שי: יכול להיות שהרשות עושה עבודה נפלאה, כל הזמן המייל שלנו מופצץ בפניות של אנשים שנפלו בין החור הזה לחור הזה, בין התאריך הזה לתאריך הזה - כי זה לא נגמר, הם נגמרים, אבל הפניות לא נגמרות.

נחמן שי: לכן, קודם כל באמת מוכרחים לגלות סבלנות ואורך רוח לכל פנייה כזאת כי היא תמיד משקפת משהו, אנשים לא מרמים, אולי פה ושם, בסך הכול הם מצפים לאיזשהו גמול.

נחמן שי: עכשיו השאלה שאני שואל את עצמי כל הזמן.

נחמן שי: למה הגישה הקמצנית הזאת - עוד קצת, ועוד קצת 48 מיליון שקל, באמת, רבותיי, באמת, תעלו מהר - הם לא יהיו פה עוד 15 שנה, הם לא יהיו, כבר יחסכו את ה-48 מיליון השקל האלה, זה עלויות זמניות, לא צריך להעלות את זה בבסיס התקציב, זה ייגמר.

נחמן שי: לכן, לתת להם לגמור את חייהם ברווחה יחסית, מיליונרים – אף אחד מהם לא ייהנה מזה - עוד תרופה, עוד שעתיים של הסקה בבית, עוד משהו לקנות לנכד או הנכדה, זה החיים שלהם, הם נגמרים.

נחמן שי: לכן אני אומר, שכל העלויות הקטנות האלה הן לא מטפלות במצב היסודי, הן קטנות.

נחמן שי: נכון שזה נובע – מי שיושב באוצר הילדים בני איקס - זה נורא, זה שוברים את גג הזכוכית.

נחמן שי: עמונה עולה לנו יותר, עמונה - ההקפצה הזאת מגבעה לגבעה חסרת משמעות, רק כדי שהאנשים האלה ירגישו שהם לא זזו ממבט לראות את עמונה שלהם עולה הרבה יותר למדינת ישראל מ-48 מיליון שקל, וזה כסף שזורקים אותו על האדמה.

נחמן שי: אז אני אומר, למה תעלו ב-10%?

נחמן שי: תעלו ב-20%, 30%, בעוד שנה יהיו כבר פחות אנשים שיקבלו את זה, לא יותר אנשים שיקבלו את זה.

נחמן שי: זו הטענה שלי.

נחמן שי: המחווה היא מאוד יפה.

נחמן שי: העצמות שזורקים כל הזמן הם מאוד יפים, אני אומר, צריך לתת לזה טיפול גדול, משמעותי בסכומים גבוהים, ואל כל פעם איזה קצ'לה כזה קטן.

<מרים גרייבר: זה מרגיז, ואין לך מושג כמה שזה מרגיז.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הערה.

אלי אלאלוף: לא חשוב מה כל אחד מאתנו חושב על עמונה וההצבעה שלו.

אלי אלאלוף: יש לנו הערכה בלתי מסויגת לניצולי השואה, לעומת כל מה שמתרחש מסביב - אין מה להשוות, זה קדוש וזה עוד לא.

נחמן שי: יפה.

אלי אלאלוף: בבקשה, האוצר, אתה יכול לקחת על עצמך משימה לבדוק אפשרות להגדיל את הקצבה?

<מרים גרייבר: רק 40 שקל.

<יוגב גרדוס: אני מזכיר שהעברנו את ניכוי סעיף 2.

<יוגב גרדוס: החבילה הזאת נבנתה עם איזושהי מגבלת תקציב.

<יוגב גרדוס: התוספת של 40 שקל זה עוד 5 מיליון שקל.

טלי פלוסקוב: זה לא בחודש, זה בשנה.

<יוגב גרדוס: אנחנו מדברים פה על 40 שקל, אבל תכפילו את זה ב-130 אלף אנשים.

<מרים גרייבר: רק ב-88 אלף.

<יוגב גרדוס: בכל מקרה, מה שאני יכול להגיד, שהקצבה הזאת צמודה למדד, ועל-פי ההערכות שלנו היא תגיע ל-4,000 שקל כבר בסוף 2017, ולכן, אתם מבינים, המדד יעלה את זה - - -

טלי פלוסקוב: היא לא הייתה צמודה למדד, יוגב.

טלי פלוסקוב: היא קבועה לחלוטין, 3,600 זה היה כל הזמן מאז שעשו את זה.

אלי אלאלוף: אני מבקש, תעשו את הבדיקות הטובות שלכם.

טלי פלוסקוב: כנראה בגלל שהמדד לא עלה.

<תמי מרוז: לשנה.

טלי פלוסקוב: לשנה, זה כלום גדול.

נחמן שי: האוצר נותן 48 מיליון שקל כדי להעלות לכל אחד 133 אלף איש, נותנים להם כל שנה עוד 48 שקלים.

טלי פלוסקוב: זו תוספת שאתה מבקש.

טלי פלוסקוב: נותנים עכשיו 360 שקל, אנחנו מבקשים עוד 40 שקל.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לסכם את הנקודה.

אלי אלאלוף: אני מבקש מהאוצר לעשות את הבדיקה הנדרשת.

אלי אלאלוף: אני שוב חוזר, ב-24 לינואר יש לנו דיון על הנושא הזה, עד אז זה חיובי, בינתיים אתה יכול להגיד לנו את הבדיקות שעשית, ואם זה חיובי, אני מוכן לעשות ישיבה מיוחדת לפני ה-24 לינואר.

אלי אלאלוף: ברשותכם אנחנו עוברים לקריאה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להזמין אישור לחוק הזה, כדי שנתחיל להכין אותו.

<נעה בן שבת: סעיף 179, תיקון חוק הטבות לניצולי שואה.

<נעה בן שבת: בחוק הטבות לניצולי שואה התשס"ז-2007, בסעיף 4(ג) – במקום " 3,600 שקלים חדשים", יבוא "3,960 שקלים חדשים".

אלי אלאלוף: חברים, נעבור להצבעה.

אלי אלאלוף: מי בעד?

אלי אלאלוף: בעד – רוב

אלי אלאלוף: פרק י"ב, סעיף 179 (מענק ההטבות השנתי לניצולי שואה), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, נתקבל.

אלי אלאלוף: רוב.

אלי אלאלוף: תודה.

נחמן שי: אני מבקש להוסיף הסתייגות.

נחמן שי: אני מבקש להעלות את הסכום הזה מ-30 שקל לחודש, להעלות ל-1,000 שקל בשנה.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, שהסכום יהיה 4,600 שקלים.

נחמן שי: כן, זה מה שאני מבקש.

טלי פלוסקוב: אני יכולה רק להצטרף?

<נעה בן שבת: הוועדה לא קיבלה את ההצעה הזאת.

<נעה בן שבת: הוועדה הצביעה על נוסח אחר, אז זה יעלה כהסתייגות למליאה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכולם.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.