ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 242, 2016-07-19 10:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך התרבות והספורט של הכנסת, 19 ביולי 2016, י"ג בתמוז תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – אישור תשלומי הורים לשנת הלימודים תשע"ז, קיום היוועצות על פי סעיף 7 (ב) לחוק לימוד חובה – צו לימוד חובה.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה את הנושאים האלה אחד אחרי השני.

יעקב מרגי: ב-20-15 הדקות האחרונות של הדיון ניכנס להליך ההצבעה.

יעקב מרגי: אני אומר דברי פתיחה ולאחר מכן אפתח את הדיון.

יעקב מרגי: לגבי הערות לסדר, שאני לא אמצא את עצמי מעיר לנוכחים, נא להשתדל, כמובן חברי הכנסת, נא להשתדל לא לקרוא קריאות ביניים.

יעקב מרגי: לאורחים – אפס סבלנות לקריאות ביניים, כי אתם לא חברי כנסת, מה לעשות?

יעקב מרגי: אנחנו חוטפים הרבה בגלל הזכות הזו לקרוא קריאות ביניים.

יעקב מרגי: אנחנו קיים את הדיון בלב שלם ובנפש חפצה כדי להביא את הדבר הכי טוב והכי מתבקש למערכת החינוך ולתלמידי ישראל.

יעקב מרגי: נמצא איתנו, דבר שלא בשגרה, נמצא איתנו סגר שר במשרד ראש הממשלה, חבר הכנסת ירון מזוז, נמצאת איתנו מנכ"לית משרד החינוך, שתיתן סקירה על כל סוגיית תשלומי ההורים וחברי כנסת נכבדים ומתמידים בוועדת החינוך.

יעקב מרגי: אני פותח בקריאת נקודות שהבאנו אותן בסיכום בדיון של השנה שעברה ונראה לי שאם אני הייתי לוקח את הסיכומים של ועדות חינוך באישור תשלומי הורים, יכול להיות שנמצא דברים שחוזרים על עצמם מדי שנה, אבל כפי שאמרתי הפעם אנחנו, אני בכל אופן, מצהיר שאנחנו נתכנס בסיכום של הדיון הזה לקראת מעשים ולא הצהרות, כי עד היום הצהרנו הרבה הצהרות בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אין מנוס בגלל שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו – במצב שאנחנו מככבים בדו"חות על אי שוויון בתחומים רבים בחברה הישראלית וביניהם בחינוך – להרשות את העוולה הזו, של תשלומי הורים תוך כדי קיומו של חוק חינוך חובה חינם.

יעקב מרגי: זה נשמע כאילו, זה לא כאילו, זה תרתי דסתרי.

יעקב מרגי: אז אני מקריא לכם את הנקודות כפי שהבטחתי מהסיכום הקודם: בתום הדיון הגיעה הוועדה למסקנות הבאות: בלב כבד אישרה הוועדה את תשלומי ההורים לשנת תשע"ו.

יעקב מרגי: הוועדה מביעה מורת רוח שיש עדיין תשלומי הורים המובאים לאישורה.

יעקב מרגי: הוועדה מביעה דעתה שתשלומי הורים הם מס רגרסיבי שצריך להיעלם מהעולם.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך, בתיאום עם משרד האוצר, לקדם חקיקה שתבטל את תשלומי ההורים.

יעקב מרגי: הקראתי לכם רק ארבע נקודות סיכום מתוך עשר.

יעקב מרגי: במערכת החינוך הישראלית, בכל אופן בנתונים שיש לשנים 2014-2015 – תשע"ה מה שנקרא, יש במדינת ישראל כ-2,479,000 תלמידים.

יעקב מרגי: אני משער לעצמי שפחות או יותר זה גם מה שהיה בשנת תשע"ו, ואני לא אכנס לפירוט כמה יש בתיכון וחטיבה עליונה, חטיבת ביניים ובגני הילדים, אבל כ-2.5 מיליון תלמידים, שהוריהם נאלצים לשלם סכומים שנעים מ-150 שקלים בתחתית טבלת תשלומי ההורים, ואל תיבהלו – עד כ-7,000 ו-8,000 שקלים במוסדות מסוימים.

יעקב מרגי: ואני חושב שזו עוולה שצריכה קודם כל לקבל טיפול ונדבר תוך כדי דיון על דרכי הטיפול בתופעה הזאת.

יעקב מרגי: זאת תופעה שצריכה להיות מטופלת א' ברציונל שאנחנו שואפים אליו בכלל לביטול תשלומי ההורים, ובתהליך ההדרגתי, כל עוד הם קיימים, להגביר את האכיפה בסוגיה הזו, את השקיפות, כי לצערנו הרב תוך כדי דיונים גם גילינו שמוסדות עושים בתשלומי הורים כבתוך שלהם.

יעקב מרגי: יש גופים שגובים תקורה ומעבר לתקורה מצאו לעצמם ועשו לעצמם שבת והעבירו חלק מהתקציב הזה של ההורים, שיועד לתכניות לימודים נוספת, לגופים הארציים שלהם, לממן דברים אחרים.

יעקב מרגי: זה הכל על הגב של תשלומי ההורים, גם זה צריך להיות נדון ומטופל בוועדה.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם ברמה ההצהרתית, זה מה שאני מצפה היום ממשרד החינוך ואני אקריא למה אני מצפה את ההצהרה.

יעקב מרגי: שרי החינוך לדורותיהם מודיעים מזה שנים רבות על תמיכתם בביטול מוחלט של מס רגרסיבי ובלתי צודק זה.

יעקב מרגי: ייאמר לזכותם שכל שרי החינוך מביעים את העמדה הזו ויש קושי אמיתי ליישם אותו ונדבר על זה.

יעקב מרגי: גם ועדות החינוך, לא רק שרי חינוך, לדורותיהם כמעט, מצהירים את אותה הצהרה, מגיעים לאותה הכרה, ואיך אמר לי בצדק?

יעקב מרגי: תוכחה ישירה ונוקבת בדיון הקודם בשנה שעברה, עוד כשהייתי חדש בתפקידי זה כיושב ראש ועדת החינוך – אמר לי ד"ר קדמן שבינתיים פרש – נאחל הצלחה פעם נוספת למחליפתו – היא נמצאת פה ועוד מעט תציג את עצמה.

יעקב מרגי: אז הוא אמר לי ואני מבין שהכלבים נובחים והשיירה עוברת.

איילת נחמיאס ורבין: והכלבים מתרבים.

יעקב מרגי: אל תצהירי, כי מיד צער בעלי חיים והאגודות שמתפרנסות מזה יבואו ללכוד אותם.

איילת נחמיאס ורבין: לא, גם חשבתי שאצלי במפלגה יש.

יעקב מרגי: טוב, שלא יבואו ללכוד אותם.

יעקב מרגי: אני גם המשכתי איתך איילת, בסדר.

יעקב מרגי: את רואה שרוח השם נחה עלי והמשכתי באותו כן.

יוסף ג'בארין: הזאבים יתרבו.

יעקב מרגי: רבותי, הרציונל הוא שבאמת החלפת הגבייה האחידה והרגרסיבית ובניית טבלה חלופית הבנויה על מרכיב פרוגרסיבי, כהמלצת ועדת שושני.

יעקב מרגי: ובכל מקרה צריך לשאוף, מרגיעים אותי פה ואומרים – לא הרגיעו אותי – שמעתי פה תוך כדי מאתר הבנייה של הספרייה הלאומית.

זוהיר בהלול: הייתה רעידת אדמה?

יעקב מרגי: לא, לא.

זוהיר בהלול: כי נחליף את הדיון לרעידת אדמה.

יעקב מרגי: תראה, אנחנו יכולים לגרום לרעידת אדמה אם נעשה פה משהו בסוף הדיון.

יעקב מרגי: בכל מקרה, הרציונאל הוא גם בינתיים עד שייעלמו תשלומי ההורים, הוצאת הגבייה מבתי הספר.

יעקב מרגי: לא אחת מנהלי בתי הספר מנהלים על כך, בהעברתה עד שתבוטל, וזה יהיה מהר מאד, לרשויות המקומיות, תוך ניתוק קשר המורים, ילדים ותשלומים; והגברת האכיפה, כפי שאמרתי, זה הרציונל שאנחנו נצטרך לטפל בו.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, בסדר היום מופיעה גם סוגיית צו 7 (ב).

יעקב מרגי: 7(ב) לי שלא יודע, במשפט אחד, זה צו לימוד חובה.

יעקב מרגי: המדינה מחויבת בהיוועצות – גם עם שר הפנים וגם עם ועדת החינוך – בשיעור ההשתתפות של המדינה ושל רשויות החינוך המקומיות, בקיום מוסדות חינוך רשמיים לשנת הלימודים תשע"ז.

יעקב מרגי: אני אומר בגילוי נאות, זו פעם ראשונה שאני נדרש, למרות בתשע"ו כבר הייתי צריך לקיים את חובת ההיוועצות שלא התקיימה, אבל חיכיתי בכיסופים, מה שנקרא, לראות את הצו הזה – מה אני יכול ללמוד ממנו.

יעקב מרגי: רק כנראה מי שקבע את זה זה בעידן התום של המדינה, מאז שנשאר הצו הזה.

יעקב מרגי: אם הוא אמור להישאר ככה, עדיף שתבוטל חובת ההיוועצות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם מה הוא מכיל.

יעקב מרגי: זה לא מראה שום הקצאת משאבים.

יעקב מרגי: הצו הזה אומר כמה אחוז ההשתתפות של המדינה בשכר עבודה של מורה, שהוא עובד מדינה, כמה השיעור באחוזים השתתפות בפסיכולוג בכל אגרות השכפול.

יעקב מרגי: אתם זוכרים את המכונות?

יעקב מרגי: נעלמו, אבל יש מכונות צילום.

יעקב מרגי: דברים ארכאיים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני אוביל במהלך השנה הקרובה במושב הבא, לשינוי חקיקה שבצו הזה יופיע גם פירוט המשאבים וטבלה יותר פרטנית.

יעקב מרגי: אני חושב שהאזרח במדינת ישראל, ולפני האזרח, הכנסת, שאמורה ודנה ומזיעה כאן ימים, ורק לצורך לסבר את האוזניים של החברים פה, אנחנו קיימנו מתחילת הקדנציה – שזה שנה וחצי פלוס – 242 דיונים.

יעקב מרגי: אז אני חושב שראוי מאד שגם חברי הכנסת, שאמורים לפקח על עבודת הממשלה, יקבלו צו מפורט יותר.

יעקב מרגי: זה מתגלגל לפתחנו בקידום חקיקה בשינוי הצו הזה, ואנחנו נאשר את חובת ההיוועצות בסוף הדיון.

מירב בן ארי: אדוני, האם אי פעם הייתה באמת חובת היוועצות?

מירב בן ארי: הייתה היוועצות?

יעקב מרגי: כן, כן.

יעקב מרגי: זה מתבטא בכך שמציגים לנו את המסמך הזה ואנחנו מקריאים אותו.

מירב בן ארי: זו היוועצות?

יעקב מרגי: לשר יש את המנדט לקבוע את המדיניות שלו.

יעקב מרגי: זה לא מה שהתכוון המחוקק שהשר בנט יבוא ויתייעץ איתך כמה הוא הולך להעביר לזה ולזה.

מירב בן ארי: לא, אבל זו לא היוועצות, זה דיווחים.

יוסי יונה: זה יותר דיווח מאשר היוועצות.

מירב בן ארי: צריך לדייק.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: רבותי, על סדר היום כפי שאמרתי סוגיית תשלומי ההורים.

יעקב מרגי: רבותי, ידוע שסוגית תשלומי ההורים מורכבת מכמה קטגוריות.

יעקב מרגי: יש מה שנקרא תשלומי חובה – ויתקנו אותי המקצוענים אם אני מחלקי או מפספס משהו – תשלומי חובה צריך לשנות את זה מלשון רבים ללשון יחיד, כי נשאר בו רק ביטוח תאונות אישיות.

מירב בן ארי: תשלום.

יעקב מרגי: תשלום ביטוח תאונות אישיות, שאתמול, ברוך השם, בוועדה סיימנו לקדם את הצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית, שתבוא למליאה בקרוב.

יעקב מרגי: גם זה מתוך אילוץ.

יעקב מרגי: זה לא האופטימום, אבל זה לפחות מנסה לעשות הסדרה, אחידות של כל הסוגיה הזו ולהביא למצב שנקבע סכום סביר, ידידותי עד כמה שאפשר לקרוא לתשלום ידידותי להורים.

יעקב מרגי: אין שוויוני.

יעקב מרגי: שוויוני במצב לא שוויוני הוא אף פעם לא שוויוני.

יעקב מרגי: אי אפשר לעשות אותו פרוגרסיבי, אבל לפחות במצב הזה.

יעקב מרגי: לכן אמרתי, זה האופטימום של ההסדרה.

יעקב מרגי: נקווה שנביא אותו כבר לפני סוף הכנס הזה לאישור בקריאה שנייה ושלישית.

יעקב מרגי: זו סוגיית תשלומי החובה יש את סוגיית תשלומי הרשות.

יעקב מרגי: תשלומי הרשות מוגדרים, ידועים.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע מהמנכ"לית - - -

מסעוד גנאים: תשלומי רשות - - -

מירב בן ארי: רשות.

מירב בן ארי: מלשון רשאי.

יעקב מרגי: מרצון זה רשות.

איילת נחמיאס ורבין: האמת?

איילת נחמיאס ורבין: שהמילים יהיו ברורות.

יעקב מרגי: תקשיבי, אני אענה לך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לפתוח את הדיון אם זה מרצון, סליחה.

יעקב מרגי: אני אענה לך.

יעקב מרגי: זה לא חובה.

יעקב מרגי: אם את לא רוצה להוציא את הבן שלך לטיול שנתי - - -

יוסי יונה: אבל אדוני יושב הראש - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל אדוני יושב הראש, אסור להגיד את - - -

יעקב מרגי: אז סליחה, תנו לי לסיים את דברי הפתיחה.

יוסי יונה: אדוני יושב הראש, רק מילה.

יוסי יונה: מהמקורות היהודים – מה זה תשלומי רשות?

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל - - -

יוסי יונה: אני יודע, את צודקת.

איילת נחמיאס ורבין: וועד כיתה, ופעם היו קוראים לזה דמי שכפול - - -

יעקב מרגי: איילת, לא, לא, אני לא רוצה.

יעקב מרגי: תמתיני עם המקורות.

איילת נחמיאס ורבין: עצרתי, עצרתי.

יוסי יונה: זה הרמב"ם.

יוסי יונה: אתה לא רוצה את הרמב"ם?

יעקב מרגי: תאמר אותו בזמנך.

יעקב מרגי: למה לגנוב לך את זה?

יעקב מרגי: לא תמנע טוב מבעליו, תאמר את זה ברשות הדיבור.

יעקב מרגי: סליחה, לא להפריע לי.

יעקב מרגי: תנו לי לסיים את דברי הפתיחה, שהם קצת התארכו, אבל אני מיד מסיים אותו.

איילת נחמיאס ורבין: כי אנחנו עצבניים.

יעקב מרגי: אני מיד מסיים אותם.

יעקב מרגי: תשלומי הרשות, שהמנכ"לית תפרט ותיתן סקירה על זה, כמובן זה לא בחובה.

יעקב מרגי: כשנאמר רשות זה לא בחובה.

יעקב מרגי: נכון, אם ניכנס לניואנסים ואילוצים חברתיים כאלה ואחרים, אנחנו נכנסים לאיזה מכבש לחצים רגשיים.

יעקב מרגי: לשם כיוונתם ולא נסתר מעיני, אבל אני חייב להיצמד להגדרות בחוק.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

איילת נחמיאס ורבין: בהערכה ליושב הראש אני - - -

יוסי יונה: אדוני יושב הראש, רק מילה, בבקשה.

יוסי יונה: אפרופו הרמב"ם שאומר – עד שיאמר - - -

יעקב מרגי: רוצה אני.

יוסי יונה: רוצה אני.

יעקב מרגי: כופין אותו עד שיאמר.

איילת נחמיאס ורבין: אני באתי באדום בגלל תשלומי ההורים.

יעקב מרגי: רבותי, יש לנו את סוגית התל"נים.

יעקב מרגי: התל"נים, לפני שאומר מה ראשי התיבות האמיתיים, אני אומר לכם מה התחושה מהשנה וחצי שאני משמש בתפקיד: זה שטח אפור, אפור מאד, ואמרתי ונגעתי עד כדי שמתקרב כמעט לשחור.

יעקב מרגי: הוא לא מתקרב לאפור הבהיר, לכיוון הלבן, לצערי הרב הוא הולך ומתפתח לכיוון השחור.

יעקב מרגי: אני יודע שבשנתיים האחרונות המשרד נכנס לאיזה מסלול פיקוח ואכיפה מוגבר בסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אני אישית יודע איזה מכבשים ואיזה לחצים, אשר כמעט גובלים ב-, וקיימתי לפני כחודש דיון על תשלומי ההורים וחקרנו והעלינו והצפנו כאן את התופעה במוסדות מסוימים ולא נסתר מעיני ומידיעתי גם שישנן קבוצות הורים שאומרים מה אתם מתערבים לנו.

יעקב מרגי: יש ביכולתנו ואנחנו רוצים לתת לילדים שלנו יותר.

יעקב מרגי: אז אני אומר להם בהי לישנה, בשיא הצניעות דעתכם נחשבת, רצונכם לגיטימי, אבל תתכבדו לעשות זאת במסגרות הלא ממלכתיות.

יעקב מרגי: כפי שהמדינה יודעת לומר את זה לזרמים או לקבוצות באוכלוסייה, שרוצות לחנך את ילדיהן בצורה כזו ואחרת, יש את הממלכה.

יעקב מרגי: הממלכה צריכה לקבוע גבולות ואני חושב שאם אנחנו כחברה הצבנו לנו כיעד לצמצם פערים בחברה ולתת הזדמנות שווה לכל ילד – הרציונל הוא שכל ילד בכל שכבת גיל יקבל את אותה הזדמנות שווה, את אותה נקודת זינוק לנקודה הבאה בצור שוויונית, זה האופטימום ואשרי המאמין.

יעקב מרגי: אבל חובה עלינו לשאוף לכך, לעשות הכל.

יעקב מרגי: רבותי, אמרתי ברמה הצהרתית.

יעקב מרגי: אנחנו נפתח את הדיון, ברשותך המנכ"לית, אני אתן לך לתת סקירה סביב הנקודות שדיברנו ולאחר מכן אנחנו נפתח את הדיון עם חברי הכנסת וסגן השר ונשמע את האורחים ואת הגורמים המקצועיים.

יעקב מרגי: אני מבקש סבלנות.

יעקב מרגי: אני יודע שייאמרו שיהיו כאלה שיחלקו עליהם, דברים מקפיצים.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה דיון איכותי, אנחנו גם מצולמים ומשודרים וזה מסר של ועדת החינוך.

דב חנין: מה מסגרת הזמן של הדיון, אדוני?

יעקב מרגי: אנחנו נסיים את הדיון ב - - -

<יהודית גידלי: בשתיים עשרה.

<יהודית גידלי: דקה לא אחרה.

יעקב מרגי: עד שתיים עשרה הדיון מסודר.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים לפנות את האולם ולכן נשתדל לא לחרוג.

יעקב מרגי: יש לנו גם ועדה נוספת באולם השני, לכן נשתדל להתכנס.

יעקב מרגי: גם חברי הכנסת שלא יאריכו, לא לחזור על דברים שנאמרו ונקיים דיון אמיתי.

יעקב מרגי: כפי שהצהרתי, אני הולך להוביל את הדיון הזה לקווים מעשיים, נקודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מיכל כהן: תודה רבה.

<מיכל כהן: ברשותך, אני אסקור בקצרה ואתייחס גם לאמירות לגבי תשלומים מרצון.

<מיכל כהן: צריך לומר שתשלומי מערכת החינוך, כפי שנאמר פה, נקבעים פה, בשולחן הזה, כפי שמשרד החינוך מציע ויש מנדט לוועדה לקבוע את סדרי הגודל.

<מיכל כהן: בשנים האחרונות אנחנו לא מעלים את תשלומי ההורים, גם צריך לומר ביושר בעיקר בגלל ההד הציבורי, בגלל המוטיבציה להקטין את תשלומי ההורים ולא להגביר.

<מיכל כהן: עוד צריך לומר שמערכת החינוך, כפי שהיא מקיימת את מסע התשלומים שלה, מכוונת לכך שתשלום הביטוח הוא תשלום חובה וכל השאר הם רשות.

<מיכל כהן: אתם צודקים בהחלט וההנחיה שלנו ובחוזרי מנכ"ל היא – אין ילד שלא יוצא לאירוע.

<מיכל כהן: אין ילד שלא יוצא לטיול.

<מיכל כהן: אין ילד שמשאירים אותו מאחור, מסיבה של אי תשלום.

<מיכל כהן: נכון שכשאנחנו כיוונו לשם, דיברנו על כך שילדים, שידם אינה משגת, לא יכולים להיות נתונים לתשלומים האלה ולכן יש לנו גם 100 מיליון של מלגות.

<מיכל כהן: זה אף פעם לא מספיק, אבל אנחנו בהחלט לא מאפשרים למוסדות החינוך לא לשתף את הילדים.

<מיכל כהן: זה נכון, כפי שאתם אומרים, שהרי אם היד משגת ותשלומי ההורים נקבעים כפי שהם נקבעים, ההורים נדרשים לשלם.

<מיכל כהן: ושהרי בלי זה לא יהיה טיול, לא תהיה מסיבת כיתה, לא יהיה סל תרבות, לא יהיו הרבה דברים שהיום החוק במדינת ישראל לא מאפשר אותם.

<מיכל כהן: באופן כללי אני אגיד ככה בשביל הפתיח, כי אני רואה ככה את כולם נורא להוטים, מערכת החינוך, בבקשה, אם מישהו רוצה שאנחנו נעשה את כל הפעילויות האלה ולוקח על עצמו – ואנחנו מעריכים את תשלומי ההורים גרוסו מודו במערכת החינוך – תקשיבו טוב – קרוב ל-5 מיליארד שקלים.

<מיכל כהן: מה זה אומר?

<קריאה: תשלומי הורים?

<מיכל כהן: כן, רגע, תנו לי להסביר.

<מיכל כהן: אני רוצה שתבינו.

<מיכל כהן: אני מזמנת לכם על מה לכעוס.

איילת נחמיאס ורבין: אבל - - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה, איילת, אל תפלי מהכסא.

יוסף ג'בארין: זה התשלומים מרצון.

יעקב מרגי: ג'בארין, אני עוזר לכם.

ענת ברקו: ברשות.

ענת ברקו: אתם יודעים כמה מזגנים קניתי להורים?

יעקב מרגי: ענת, זהו, נגמר.

יעקב מרגי: החיוך והגיחוך הסתיים.

יעקב מרגי: תקשיבו, רק לסבר את האוזן, דנו כאן בוועדה במוסד אחד במודיעין, שמתוך 12 מיליון שקלים מחזור של בית הספר, בין 5 ל-6 היה מההורים.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מיכל כהן: כפי שאמרתי, התשלומים האלה הם תשלומים עבור סל תרבות, מסיבות סיום, מסיבות כיתתיות, השאלת ספרי לימוד, ארגון הורים ארצי, ועד הורים יישובי, טיולים על פי תכנית, של"ח ועוד.

<מיכל כהן: כן, השם "מרצון" "ורשות", וכל הביטויים האלה - - -

דב חנין: אפשר להוסיף עוד שם: חוק חינוך חינם.

<מיכל כהן: רגע, השם הזה נועד לעשות את ההבחנה בין התשלומים השונים – בין מה המדינה מחייבת לבין מה לא.

<מיכל כהן: יחד עם זאת - - -

יוסף ג'בארין: זה 10% מתקציב משרד החינוך, נכון?

<מיכל כהן: אז יחד עם זאת צריך לומר - - -

יוסף ג'בארין: זה יוצא 10% מסך כל תקציב משרד החינוך.

<מיכל כהן: וזה בלי עוד עלויות של רשויות וזה בלי עוד דברים נוספים.

<מיכל כהן: זאת אומרת תקציב החינוך הוא תקציב של קרוב ל-53 מיליארד.

<מיכל כהן: יש לזה תקציבים נוספים, תוספתיים של רשויות, יש תקציבים נוספים של הורים.

<מיכל כהן: תתכבד מדינת ישראל ותחשוב שהיא רוצה לקחת את האחריות גם על תשלומי ההורים, זה יהיה בסדר מצדנו.

<מיכל כהן: אנחנו כרגע מבצעי מדיניות.

<מיכל כהן: עכשיו לנושא עצמו.

<מיכל כהן: בשלוש השנים האחרונות, הסיפור של תשלומי הורים נשמע אולי נורא נינוח במובן של צריכים להתנגד, אבל כפי שאמר יושב הראש, אנחנו חלופות לבקרים נמצאים בבתי המשפט דווקא עם הקבוצות שכנראה לא יושבות פה.

<מיכל כהן: אותן קבוצות של הורים שטוענות שזכותן לפצל כיתות.

<מיכל כהן: יש פה גם חלק שאמרו את זה שנה שעברה, רק הם פשוט פתרו את זה.

<מיכל כהן: שזכותן לפצל כיתות על ידי מימון הורים, שזכותן להשפיע על החינוך על ידי פיצול הכיתה לקבוצות יותר קטנות; שזכותן להשפיע על חינוך ילדיהן על ידי כך שהם יעשו אולי מיון של ילדים, שזכותן על פי שיקוליהן להשפיע על איזה לימודים הם ילמדו בנוסף ולא יכולה המערכת הממשלתית – אני בדרך כלל יושבת בצד הזה שתוקפים אותי למה אני - - -

אורלי לוי אבקסיס: המערכת מתקצבת גרעינים תורניים שנותנים שיעורים בתוך בתי הספר?

<מיכל כהן: מיד אני אענה.

<מיכל כהן: המערכת מתקצבת את מה שמוגדר לה בתוך תכנית הליבה שלה והיא מתקצבת את שעות ההוראה במוסדות החינוך והיא גם מתקצבת תכניות תוספתיות ולכן יש לה 53 מיליארד שקלים.

<מיכל כהן: יחד עם זאת, היא לא מתקצבת טיולים, היא לא מתקצבת מסיבות, היא לא מתקצבת את שאר הדברים.

<מיכל כהן: עכשיו, הסיפור של הורים שרוצים להשפיע הוא סיפור ערכי בין המקום.

<מיכל כהן: נאמר פה, בין המקום של שוויון.

<מיכל כהן: ישבה פה קבוצה מולי, שנה שעברה, בשיא הלהט והסבירה לי איך שוויון לא אומר לא לתת לילדים או לרשויות אפשרות, מכיוון שיש להם כסף, לפצל את - - -

יוסי יונה: קיבלת את ההסבר?

<מיכל כהן: לא, בוודאי שלא.

<מיכל כהן: לא קיבלתי את ההסבר ולא רק שלא קיבלתי את ההסבר, אני לא זוכרת שהייתה מלחמה פה על כך שלא לאפשר לרשויות לא לפצל כיתות.

<מיכל כהן: אני גם לא זוכרת שהייתה מלחמה מול ההורים שצועקים עכשיו שאני לא נותנת להם לגבות 17,000 שקלים באחד ממוסדות החינוך – אני לא זוכרת שזה בא לפה אלא להיפך.

<מיכל כהן: בדרך כלל זה בא אלינו בלחץ - תאפשרי להם, הם בית ספר ייחודי, משם יצאו כל הטייסים או כל זה.

<מיכל כהן: זאת אומרת שמערכת החינוך נמצאת בתווך, שצריך להכיר בזה.

<מיכל כהן: היא נמצאת מצד אחד במקום שרוצה לדאוג לשוויון ושוויון אמיתי והיא עוד רחוקה מזה, ומצד שני לא יכולה שלא להקשיב לקולות, ללחצים ולמוטיבציות השונות לחינוך של הורים במדינת ישראל.

<מיכל כהן: והמקום הזה, אין פה כנראה אמת אחת.

<מיכל כהן: כנראה שגם אם מערכת החינוך תקבל מחר, ככה בהוקוס פוקוס 5 מיליארד שקלים ממשרד האוצר, כנראה שהדיון הבא יהיה איך ההורה רוצה יותר תורני, איך ההורה רוצה יותר טבע, איך ההורה רוצה יותר מחול.

<מיכל כהן: איך ההורה רוצה יותר מדעים וכן הלאה וכן הלאה.

<מיכל כהן: לכן אני אומרת את זה באמירה לא שיפוטית, זה נושא מורכב.

<מיכל כהן: אם מערכת החינוך, אם תהיה החלטה איפה שהוא שמדינת ישראל לוקחת אחריות על כל תשלומי החינוך – בבקשה.

<מיכל כהן: אם מדינת ישראל תחליט שהגבייה, דרך אגב, אני תומכת בזה שהגבייה לא תהיה דרך מוסדות החינוך, כי מה לו למנהל בית הספר להכניס את היד לכיסם של ההורים?

יעקב מרגי: גברתי, שאלה - - -

איילת נחמיאס ורבין: וגם אנחנו ראינו את ה - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, איילת, סליחה.

יעקב מרגי: גברתי המנכ"לית, שאלה בשלב הזה שאת מצהירה, אני רוצה לשאול אותך שאלה.

יעקב מרגי: אנחנו מחר כוועדה נגיש הצעת חוק על קביעת מנגנון חלופי באמצעות הביטוח הלאומי, עמדת משרד החינוך תהיה?

<מיכל כהן: בוודאי שכן.

יעקב מרגי: לתמוך?

<מיכל כהן: בוודאי שכן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<מיכל כהן: בוודאי שכן.

<מיכל כהן: דרך אגב, אני אתמוך גם אם מדינת ישראל תתמוך שהיא רוצה לשלם את כל התשלומים - - -

יעקב מרגי: בואי, הלוואי.

יעקב מרגי: להביא את ה-5 מיליארד אנחנו לא אופטימיים שזה יהיה בשלב הזה.

<מיכל כהן: אבל אני רק רוצה לומר על זה עוד משהו.

<מיכל כהן: בסוף, בעיני, אפשר לקבל כל החלטה, הכל בסדר, בסוף צריך לזכור שמערכת החינוך היא מערכת של כל אחד מפה וכל אחד מפה יש לו את הכיתה שלו ואת המורה שלו ואת מסיבת הסיום שלו ואת המוטיבציות שלו ואנחנו צריכים - - -

ענת ברקו: ואת המזגנים שלו ואת הספרים שלו - - -

<מיכל כהן: בסדר, ואת הספרים שלו ואת המזגנים שלו ואת הכל.

<מיכל כהן: כל מה שקשור.

<מיכל כהן: אנחנו לא מחביאים כלום וגם לא לוקחים אותם הביתה.

<מיכל כהן: אז זאת אומרת שבתוך המערכת הזאת - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתם מעלימים עין בחלק מהמקרים.

<מיכל כהן: אז רגע, עכשיו אני רוצה לדבר על האכיפה.

<מיכל כהן: את צודקת שלאורך שנים מערכת החינוך לא ידעה להתמודד עם זה.

<מיכל כהן: היא לא ידעה.

<מיכל כהן: היא לא ידעה לומר, כשמצד אחד אומרים הטיול יעלה נניח 126 שקלים ליום אחד ובפועל עולים המחירים, עולות העלויות והיא לא יודעת להגיד למנהל בית הספר תקשיב, אבל זה מה שאישרו לי, אז אני לא יודעת.

<מיכל כהן: ואז כנראה מנהל בית הספר גבה, כי הוא רצה להוציא את הילדים וההורים גם רצו שהוא יוציא והוא כנראה גבה יותר, אז לאורך הזמן היא לא ידעה מה לעשות עם זה והיא לא אכפה את זה.

<מיכל כהן: בשלוש השנים האחרונות – לפני שנה וחצי הקמנו מינהל אכיפה ובקרה, שלפני שבועיים הביאו אותי לפה להסביר למה אני עושה בקרה.

<מיכל כהן: אכיפה ובקרה ש - - -

איציק שמולי: לא, לא, זה לא היה הדיון.

איציק שמולי: הדיון היה למה מפעילים חוקרים פרטיים במסגרת הבקרה.

<מיכל כהן: וקיבלתם את התשובה - - -

איציק שמולי: לטעמך קיבלנו.

איציק שמולי: זה לא היה הדיון.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה שמולי.

<מיכל כהן: ומערכת ה - - -

איציק שמולי: אף אחד לא ביקר אותך מעולם על זה שאת עושה בקרה בתוך המערכת.

איציק שמולי: אל תעוותי את רצון חברי הכנסת.

איציק שמולי: עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: הערתך נרשמה והיא במקום.

<מיכל כהן: הסברתי גם שהאכיפה נועדה להיות במקום שיש חריגה בוטה מכל ההנחיות.

<מיכל כהן: הסברתי גם את זה.

<מיכל כהן: בקרת תשלומי ההורים בשלוש השנים האחרונות ובעיקר בשנתיים האחרונות, עושה זעזוע בתוך מערכת החינוך.

<מיכל כהן: לכן אנחנו בעיקר נמצאים בבתי משפט, כי בתי הספר לא מוכנים לקבל את ההתוויה הזו, שאומרת שהם לא יכולים לגבות מעבר למה שנקבע פה בתשלומי ההורים.

<מיכל כהן: יתרה מזאת, יש זרמים שונים.

<מיכל כהן: אנחנו יודעים, יש זרמים שונים בחינוך שלאורך שנים, אם לא עשרות בשנים, גבו ובנו את מרבית, או לא את מרבית, לא מעט מהסדירויות בבית הספר, על תשלומי הורים.

<מיכל כהן: גם לשם נכנסנו.

<מיכל כהן: זה לא פופולארי וזה מאד קשה ולא תמיד זה מגיע לפה כשזה מורכב - - -

יעקב מרגי: לא תמיד רוצים שזה יגיע לפה.

<מיכל כהן: נכון.

<מיכל כהן: ולכן אני אומרת שאנחנו נמצאים בתווך, בניסיון לאזן בין הרצונות לבין בסוף הנהלים, החוקים ומה שמערכת החינוך מתירה.

<מיכל כהן: עדיין זה לא מושלם.

<מיכל כהן: אנחנו יודעים להגיד שהיום, אם בשנים קודמות במערכת אפיק – שהיא המערכת שעוקבת אחרי תשלומי ההורים ונדרשת חתימה של מפקח – אם בעבר מתוך 4,000 מוסדות אישרו כ-1,000 מוסדות, היום אנחנו נמצאים עם 3,100 מוסדות שכבר אישרו.

<מיכל כהן: עדיין במקום שאנחנו מקבלים תלונה מהורה, תלונה מאיזה שהוא מקום, אנחנו נכנסים לבצע בקרה ואם צריך גם אכיפה.

<מיכל כהן: המוטיבציה שלנו היא לעשות הסדרה.

<מיכל כהן: יש בתי ספר – ובזה אני אסיים – שעדיין גובים מעל המותר.

<מיכל כהן: כל מנהל מחוז יש לו ועדה שהם נדרשים להגיע אליה ומותר לו לדון עם בית הספר מה הצרכים שלו ולעשות לו תהליך, עד 3 שנים של תהליך הפחתה, להתיישר עם התקרה הקבועה בחוזר המנכ"ל.

<מיכל כהן: עדיין יש בתי ספר שלא מקבלים את זה ולכן הלכו לבתי משפט.

ענת ברקו: למה 3 שנים?

<מיכל כהן: כי אם יש למשל בית ספר שגבה 17,000 שקלים או 13,000 שקלים, אם ביום אחד תורידו אותו למה שהוא צריך, הוא יתמוטט.

<מיכל כהן: ואז פונים אלינו – איך אתם ממוטטים בתי ספר של מצוינות.

<מיכל כהן: אז לכן, מתוך מקום והתחשבות גם ברצון ההורים – דרך אגב, אני אומרת, יש פה ציבור הורים שכנראה לא יושב פה היום, שפונה אלינו.

<מיכל כהן: אני עשיתי בעצמי משאים ומתנים עם ועדי הורים על כך שלא הסכימו לפגוע ב - - -

ענת ברקו: אבל כשמדובר על שלוש שנים ונאמר מדובר על בית ספר תיכון, זה אומר שההורים שלא אותם ילדים, במשך כל תקופת התיכון, משלמים תשלומים - - -

<מיכל כהן: רק מי שתבע אותי בסיפור הזה זה ההורים.

ענת ברקו: אוקיי, אבל צריך למצוא את הנתונים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לכן יש דיון היום.

<מיכל כהן: את צודקת.

יעקב מרגי: לכן הדיון היום הוא נוקב ו - - -

<מיכל כהן: את צודקת.

ענת ברקו: זה הדבר הנורא פה - - -

יעקב מרגי: ענת, לכן הדיון היום הוא נוקב והוא לא יהיה עוד דיון אחד.

ענת ברקו: בדיוק.

ענת ברקו: צריך להחליט וזהו - - -

<מיכל כהן: המשפט האחרון שאני אגיד, כל הרובריקות שיש לפניכם שזה רשות, מרצון, תל"ן, שזה תכנית לימודים, גם בזה עשינו הסדרה.

<מיכל כהן: שוב, יש מי שאמר מעט מדי, לא נתנו להם אפשרות לפרוח ויש מי שאמר הרבה מדי, נתתם בדרך הזו אפשרות לגבייה נוספת.

<מיכל כהן: כל הדברים האלה, יש תקרת שעות לתל"ן ויש תקרה לגבייה ויש אכיפה ובקרה.

<מיכל כהן: אנחנו בדרך, אנחנו עוד לא יכולים לומר שהגענו לכל מוסדות החינוך, גם לא לכולם אנחנו צריכים להגיע, אבל בכל מקום שלא מדווח אפיק או שאנחנו יודעים שיש תלונה או לחילופין לא מגיעים לוועדות המחוזיות, מנהלי המחוזות עושים מיפוי ומראים איזה בתי ספר לא הגיעו לא להסדרה, לא שלחו אפיק ושם אנחנו נשים את ההתערבות.

יעקב מרגי: סליחה גברתי, מה אחוז המוסדות שמדווחים בתוכנת אפיק היום?

מירב בן ארי: ומתוך כמה.

<מיכל כהן: 3,092 מתוך 4,557.

מירב בן ארי: מה הסנקציות שמוטלות על בית ספר כזה שלא עומד בכללים שנקבעו על ידי משרד החינוך?

יעקב מרגי: לא, קודם כל דיווח.

מירב בן ארי: עזוב את הדיווח.

מירב בן ארי: דיווח שהוא לא עשה, מה הסנקציה?

ענת ברקו: אבל הוא לא מדווח בכלל - - -

יעקב מרגי: אתם לא שומעות את עצמכן, שנייה.

מירב בן ארי: אתם לא שומעים.

מירב בן ארי: זה מה ששאלתי.

יעקב מרגי: רגע, לכן זו גורלה של קריאת ביניים.

יעקב מרגי: אני באמצע השאלה.

יעקב מרגי: א' מה הולכים לעשות עם אלה שלא דיווחו, כי אם לא דיווחו יש סיבה למה לא דיווחו.

יעקב מרגי: אני יודע איזה לחץ אני קיבלתי מאחורי הקלעים על זה שתבעתי בלחץ פיזי לא מתון מגורמי האכיפה במשרד החינוך בדיון הקודם, להאיץ את תהליך הדיווח.

יעקב מרגי: אני יודע איזה לחצים קיבלתי.

יעקב מרגי: קיבלתי מאחורי הגב הרבה הרבה לחצים מכל הגופים ומכל הזרמים, כך שזה לא התבטא רק בצד אחד.

יעקב מרגי: מה עושים עם אלה שלא דיווחו ומה הסנקציות?

<מיכל כהן: אז ככה, קודם כל לגבי סנקציות של כאלה שממשיכים, דרך אגב הם יכולים לדווח ולהמשיך לגבות מעבר ולכן אנחנו נכנסים בהתערבות.

<מיכל כהן: במקום הזה יש - - -

ענת ברקו: זאת אומרת את אומרת שהם יכולים לדווח דיווח שקר?

<מיכל כהן: לא.

<מיכל כהן: אמרתי שהם יכולים לדווח - - -

יעקב מרגי: מה את נופלת מהכסא?

ענת ברקו: אוקיי.

יעקב מרגי: זה יכול להיות.

יעקב מרגי: הם בני אדם.

יעקב מרגי: אם הם בני אדם – כן.

יעקב מרגי: אם הם לא תוכנת מחשב – לא.

מירב בן ארי: רגע, שנייה, אפשר לקבל תשובה?

מירב בן ארי: יש כאן 1,500 בתי ספר שלא מדווחים ואלה שמדווחים - - -

יעקב מרגי: מה הולך להיות איתם?

<מיכל כהן: אני אגיד מה הדברים שעשינו לא רק מה אנחנו הולכים לעשות.

יוסף ג'בארין: זה כמעט 30%.

מירב בן ארי: רגע, תן לשמוע את התשובה.

<מיכל כהן: כן, רק צריך להגיד שלפני 3 שנים 20% דיווחו.

<מיכל כהן: היום אנחנו נמצאים בזה שעדיין 30% לא מדווחים.

יוסף ג'בארין: כ-30% עדיין לא דיווחו.

<מיכל כהן: נכון.

יעקב מרגי: ולפני חודש היה יותר מזה.

<מיכל כהן: ואני אומרת את זה ששוב, זו מערכת של 4,500 מוסדות, אנחנו מגיעים ונגיע לכולם.

<מיכל כהן: הקמנו מנגנון שאומר ככה: בתי הספר צריכים לדווח לאפיק.

<מיכל כהן: אפיק מאושר על ידי מפקח בית הספר לאחר שהוא וידא שהם שלחו את חוזר תשלומי ההורים להורים.

<מיכל כהן: זו אמירה ראשונה.

<מיכל כהן: במידה והייתה סטייה ממה שהם דיווחו, אנחנו או מטילים קנס או עושים קיזוז תשלומים.

<מיכל כהן: יש לי פה דוגמאות של בתי ספר שנעשו בגין יתר התשלומים והחזרה להורים.

<מיכל כהן: יש שימוע למנהל בית הספר.

<מיכל כהן: במקרה שזו בעלות יש - - -

אורלי לוי אבקסיס: כמה פעמים אישרתם את הסטייה?

<מיכל כהן: סליחה?

אורלי לוי אבקסיס: כמה פעמים אישרתם את הסטייה?

<מיכל כהן: אמרתי שיש לנו ועדות חריגים.

<מיכל כהן: ועדות החריגים, אני חוזרת ואומרת, יש בתי ספר שגבו עד לפני שנתיים-שלוש – 17,000 שקלים, 13,000 שקלים וכדומה.

<מיכל כהן: אנחנו עושים איתם מתווה של שלוש שנים.

<מיכל כהן: בכל ועדה מחוזית יש להם תקרה עד גובה - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה התקרה?

<מיכל כהן: התקרה היא 6,800 לייחודיים והתקרה לבתי ספר רגילים היא כזו – אם בית הספר - - -

<קריאה: זה יסודי או תיכון?

<מיכל כהן: על כל הרצף.

<מיכל כהן: יש לנו למשל בית ספר שגובה 17,000 שקלים מכיתה א'.

יעקב מרגי: רבותי, אנחנו יכולים להסתפק, אני יכול להסתפק בסקירה של המנכ"לית, אני רושם לי נקודות לדיונים הבאים.

יעקב מרגי: הבעיה שהשעון רץ.

יעקב מרגי: אם נמשיך עוד שאלה מתוך שאלה ועוד שאלה, כי אני רוצה כבר להיכנס לדיון.

יעקב מרגי: יש מספר רב של חברי כנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני יושב הראש, זה מאד רלבנטי בדיוק בהקשר של המשפט האחרון.

יעקב מרגי: חשוב, בסדר, אני אתן, אבל מן הסתם זה יעלה גם תוך כדי הדיון וניתן לה הזדמנות להשלמת נתונים גם אחרי.

יעקב מרגי: מן הסתם יעלו עוד ועוד שאלות בדיון.

יעקב מרגי: נכון, הרצון שלנו הוא לשאוף לכמה שיותר מידע, אבל קחו את זה בחשבון, שלא תלינו, כי אני אעצור את הדיון בשעה 12.

יעקב מרגי: ברבע לשתים עשרה אני נכנס להליך הצבעה.

יעקב מרגי: בבקשה המנכ"לית, לסכם.

<מיכל כהן: יש לך פה את הנתונים של הועדות המחוזיות במקרה, גור?

<יהודה גור רוזנבלט: כל הוועדות המחוזיות במצטבר זה כמה עשרות לכל היותר.

<יהודה גור רוזנבלט: זה לא כמויות משמעויות.

<יהודה גור רוזנבלט: גם אלה שלא דיווחו, אותם 1,500 שלא דיווחו – 900 מתוכם זה בכלל במגזר החרדי, שם נכנסנו בשנה אחת יותר מאוחר לתוך התהליך.

<יהודה גור רוזנבלט: הם רק בשנה הראשונה לתהליך ולכן זה לוקח קצת יותר זמן.

<יהודה גור רוזנבלט: ולכן אנחנו עומדים היום באמת באזור ה-90% שכבר מדווחים בצורה מסודרת.

עליזה לביא: חוץ מהחרדים?

עליזה לביא: 90% חוץ מהחרדים?

<יהודה גור רוזנבלט: כן.

<יהודה גור רוזנבלט: עם הצגת החרדים, שהם שנה אחת מאחור - - -

מירב בן ארי: כן, אם את מוציאה את ה-900 מתוך ה-1,500 - - -

<יהודה גור רוזנבלט: אבל גם אצל החרדים אנחנו נכנסים.

<יהודה גור רוזנבלט: נכנסנו השנה ואנחנו נמשיך את זה גם בשנה הבאה ואנחנו נעשה סדר גם בהקשר הזה.

<יהודה גור רוזנבלט: צריך לזכור שבוועדות החריגים מדובר גם כן על - - -

<מיכל כהן: גור הוא מנהל מינהל אכיפה ובקרה.

יעקב מרגי: הוא לא הציג את עצמו.

<מיכל כהן: אני הצגתי אותו.

<מיכל כהן: סליחה.

<יהודה גור רוזנבלט: וצריך לזכור שגם מדובר על כמה עשרות בודדות של מוסדות.

<יהודה גור רוזנבלט: לא מדובר בכמויות מאד גדולות וגם בהן אנחנו מדברים על מתווי הפחתה, שבהם אנחנו נותנים להם שנה-שנתיים-שלוש – להתכנס לסכומים המותרים ואנחנו לא מדברים על חריגות קבועות בכלל בהקשרים האלה.

<יהודה גור רוזנבלט: צריך גם לזכור שכל מערכת האישורים הזאת הולכת ומשתכללת משנה לשנה.

<יהודה גור רוזנבלט: כמות בתי הספר שמדווחים גדלה וכל הסדר במערכת נהיה יותר גדול.

<יהודה גור רוזנבלט: כמות התלונות שאנחנו מקבלים מההורים – בסך הכל אנחנו מקבלים תלונות וכל התלונות - - -

יעקב מרגי: וזה במגמת עלייה?

<יהודה גור רוזנבלט: סליחה?

יעקב מרגי: התלונות במגמת עלייה?

<מיכל כהן: כן, ככל שיש - - -

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: כלומר זה רק שלוש שנים גם ככה עובד.

<מיכל כהן: כן, זה חדש.

יעקב מרגי: זה לא חד משמעי.

<מיכל כהן: כן אני אומרת שככל שיש יותר מודעות, יש יותר - - -

מירב בן ארי: יש יותר מודעות ויש חשיפה.

<יהודה גור רוזנבלט: אני אומר דבר כזה: כל תלונה שמגיעה אלינו מטופלת עד הסוף, כולל במקרים הנדרשים בתי הספר מחזירים כספים להורים.

יעקב מרגי: אתה לא ענית לי.

יעקב מרגי: המנכ"לית ענתה לי.

יעקב מרגי: תודה.

<יהודה גור רוזנבלט: אין לי נתונים על לפני שהמינהל הוקדם.

<יהודה גור רוזנבלט: אני לא יודע.

מירב בן ארי: אתה יכול רק להגיד כמה מנהלים עברו שימוע.

מירב בן ארי: אתה שלוש שנים וקודם כל כל הכבוד, אבל כמה מנהלים עברו שימוע?

זוהיר בהלול: אני מתערב איתך שאף אחד.

<יהודה גור רוזנבלט: עוד פעם, אין לי נתון על כמה עברו תהליך של שימוע, אבל צריך לזכור דבר כזה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמענו את "האף אחד".

יעקב מרגי: לא צריך יותר.

<יהודה גור רוזנבלט: אני לא מחפש, אנחנו לא מחפשים להעניש, אנחנו מחפשים להסדיר.

<מיכל כהן: נכון.

ענת ברקו: גם אנחנו לא מחפשים להעניש, אגב.

<יהודה גור רוזנבלט: רגע, שנייה, אני אסביר.

יעקב מרגי: אתה יודע, העונש הוא הכרח שלא יגונה לפעמים.

ענת ברקו: אבל כנראה אם לא תעניש, לא תסדיר.

<יהודה גור רוזנבלט: לא, לא, אני לא מקבל את זה שאם אני לא אעניש אני לא אסדיר.

<יהודה גור רוזנבלט: אם אומרים למנהל בית ספר חרגת והוא אומר הנה, אני מפסיק את זה, אני עוצר את זה, אני מסדר את זה, זה מבחינתי - - -

ענת ברקו: אבל אתה נותן לו שלוש שנים לסדר את זה - - -

<יהודה גור רוזנבלט: לא, לא - - -

יעקב מרגי: רגע ענת, לא, לא.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: גור, תודה.

ענת ברקו: שלוש שנים לסדר את זה?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אומר הערה למה שאמרת ולא נפתח עליה דיון.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, אם מוסד חינוכי דאג גם להעביר סכום, נתח מכספי ההורים לתל"ן, לגוף הארצי שלו, זה לא רק שצריך להעניש וגם צריך לצוות להשבה.

יעקב מרגי: תודה.

<יהודה גור רוזנבלט: אנחנו - - -

יעקב מרגי: בוא, אני לא נכנס לזה.

יעקב מרגי: זה לא הדיון.

יעקב מרגי: יהיה דיון אחר, אני אומר לך שיהיה דיון במהלך הכנס הבא על הקריטריונים של ועדת החריגים, מה התקרה שתותר, כי לא יתכן שמדינה, שמשרד של הממלכה, שמצד אחד אני בא לטפל במוסדות חינוך אחרים, אומרים אני צריך לחזק את הממלכה.

יעקב מרגי: אני צריך לחזק את מערכת החינוך של הממלכה ותוך כדי ובאותה נשימה - - -

מירב בן ארי: איזו ממלכה?

יעקב מרגי: ממלכה זה ממלכתי.

יעקב מרגי: זה מושג משפטי, מה קרה?

יעקב מרגי: אני מנסה להיות עורך דין, את מקלקלת לי?

יעקב מרגי: עכשיו תקשיבו, לא יתכן שבאותה נשימה המשרד יודע להשתמש בטיעון הזה הרבה פעמים ודורית מורג מחייכת.

יעקב מרגי: אם משתמשים בזה הרבה פעמים ובאותה נשימה אנחנו יכולים לאשר, רבותי, לאשר למוסד חינוכי לגבות 7,000 שקלים ו-6,000 שקלים לילד, ולפעמים שני ילדים ושלושה ילדים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אז רבותי, גם ברמת אביב וגם בכפר סבא וגם בהוד השרון וברמת השרון יש אנשים שקשה להם.

נורית קורן: נכון, גם בהרצלייה.

יעקב מרגי: עכשיו אני אקח את כל המפה?

יעקב מרגי: אמרתי כדוגמא.

מירב בן ארי: הוא התכוון לפריפריה החברתית.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: תודה למנכ"לית.

יעקב מרגי: רבותי, יש מספר רב של חברי כנסת.

יעקב מרגי: אני אחרוג ממנהגי, אני לא אעשה לסירוגין של אחד, אבל אני אעשה לסירוגין של שניים – שני חברי כנסת ואורח.

יעקב מרגי: סגן השר ירון מזוז, בקצרה, בבקשה.

יעקב מרגי: אני אגביל אתכם.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, תבינו אותי.

יעקב מרגי: אני אגביל אתכם בזמן.

יעקב מרגי: אני אתן לכם להתחיל.

יעקב מרגי: בבקשה.

ירון מזוז: בוקר טוב לכולם, חברים, מכובדי יושב ראש הוועדה מר מרגי, מנכ"לית המשרד, חברי חברי הכנסת וקהל נכבד.

ירון מזוז: אני בדרך כלל לא מגיע לישיבות, אבל הגעתי לישיבה החשובה הזאת היום, למרות שזה לא תחום אחריותי, וזאת משום שהנושא יקר לליבי ובוער בקרבי.

ירון מזוז: תשלומי ההורים לבית הספר הם נטל כלכלי כבד.

ירון מזוז: במצב הקיים בתי הספר גובים סכומים גבוהים יותר מתקרות הגבייה שנקבעו.

ירון מזוז: תשלומי הרשות כביכול הם לא תשלומי רשות כלל וכלל, ובאמצעותם לוחצים המנהלים על ההורים, מאיימים שמי שלא ישלם את תשלומי הרשות, לא ייצא לטיולים ואפילו לא יקבלו תעודה.

ירון מזוז: אתה מוכן בבקשה, אדוני יושב ראש הוועדה - - -

יעקב מרגי: בבקשה.

ירון מזוז: אני הגעתי לכאן, כבדו ותנו לי להגיד את מה שיש לי לומר.

ירון מזוז: יש לי המשך.

ירון מזוז: ואפילו הם מאיימים עליהם שהם לא יקבלו את התעודות של התלמידים.

ירון מזוז: המצב הקיים גורם להגדלת הפערים החברתיים, לפרק משפחות שלמות.

ירון מזוז: ההורים עומדים חסרי אונים אל מול הנהלת בתי הספר, אשר קובעת לעצמה תוספת לשכר הלימוד.

ירון מזוז: ספרי לימודים, תשלומים לטיולים שנתיים, תגבורים, שיעורי העשרה ומסיבות בסיום אינם כלולים בתשלומי ההורים.

ירון מזוז: אתמול, כידוע לכם, נחשף בערוץ 2 כי יש בתי ספר שמסיימים את השנה עם עודף תקציבי שמן, ההורים שילמו והתלמידים לא קיבלו.

ירון מזוז: מערכת החינוך לא קבעה נהלים ברורים בנושא עודפי התשלומים.

ירון מזוז: אני הגעתי לכנסת מהתחום המוניציפאלי, ואני קצת מכיר את זה לעומק ויש צדק במה שאמרו אתמול בערוץ 2.

ירון מזוז: הורי תלמידים בכלל ובפריפריה בכלל כורעים תחת הנטל הזה.

ירון מזוז: אני היום מנהל את הפרויקט מחשב לכל ילד מטעם משרד ראש הממשלה ואני נחשף בארץ למקרים מזעזעים של ילדים והורים שידם לא משיגה לרכוש לילדים את המחשבים ואנחנו עוברים מיישוב ליישוב ובכל יישוב שאני מגיע אני נתקל בנושא של התשלומים, באיומים של המנהלים כלפי התלמידים, שלא נותנים להם ולא מכבדים את ההורים שמגיעים לקבל את התעודות וכל הילדים האלה ממש נמצאים במצב הסוציו הכי נמוך, וההנהלה והנהגת בית הספר לא מצליחים למצוא לזה פתרון.

ירון מזוז: אני חושב שהגיע הזמן באמת לקדם חקיקה, שתביא לביטול תשלומי ההורים ולקבוע מנגנון גבייה באמצעות הביטוח הלאומי, כמו שאמר חברי יושב ראש הוועדה, מר מרגי ולעשות סוף לסאגה הזאת ולכל העניינים שבמיוחד מי שנפגע מהם זה האנשים החלשים בחברה, האנשים לא נותנים להם צ'אנס, והסיפור הזה פה גורם באמת להפרדה שלמה בין החלש לבין החזק.

ירון מזוז: אני מבקש שבאמת יימצא פתרון סופי לכל העניין הזה, כי ההורים, שאני מגיע אליהם לחלוקה של מחשבים, הם באים מהמצב הסוציו הכי נמוך שיש במדינת ישראל ואני מזועזע ממה שקורה שם ואני עוד פעם אומר:

ירון מזוז: תנו סוף לסיפור הזה לכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה לסגן השר ירון מזוז.

יעקב מרגי: באמת שוב תודה שמצאת לנכון להגיע.

יוסף ג'בארין: אבל זו עמדה אישית?

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: עמדתו האישית.

יוסף ג'בארין: זו לא עמדת הממשלה?

יעקב מרגי: אם היית נותן לי רק להשלים משפט והיינו חוסכים זמן, היית שומע גם את העמדה.

יעקב מרגי: אתה שבא מהרשות המבצעת, רשות הממשלה, אנחנו ברשות המחוקקת ושמעת את הקולות כאן, שמעת את העוצמות.

יעקב מרגי: אנא, אנחנו נגיש את הצעות החוק שדיברנו עליהן וכלל חברי הכנסת יצטרפו אליהן.

יעקב מרגי: אנחנו נצטרך רוח גבית בוועדת השרים בממשלה ונמצא אותך שם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.

יוסף ג'בארין: אנחנו נתמוך בך באופן חריג בעניין הזה.

<קריאה: למה חריג?

יוסף ג'בארין: כי בדרך כלל לא תומכים בהצעות - - -

מירב בן ארי: הוא לא תומך בקואליציה.

יעקב מרגי: תודה, בבקשה מוטי.

יעקב מרגי: אני מגביל את חברי הכנסת לדקותיים.

יעקב מרגי: שתי דקות קטנות מה שנקרא.

זוהיר בהלול: דקתיים.

יעקב מרגי: דקתיים.

יעקב מרגי: תודה על התיקון.

יעקב מרגי: אם אומר זוהיר, אני אפילו לא מנסה לבדוק.

יוסף ג'בארין: אני דווקא חושב שזה דקותיים.

יעקב מרגי: יפה, קיבלתי, בבקשה.

מרדכי יוגב: תודה רבה אדוני יושב הראש.

מרדכי יוגב: ברשותך וברשות סגן השר, המנכ"לית וחברי חברי הכנסת וכל מי שהגיע כי איכפת לו והגיעו לפה רבים, אני אומר כמה דברים קצרים.

מרדכי יוגב: באמת, הפער הזה שבין חוק חינוך חובה לבין העלויות על ההורים, הוא פער כבד, בעיקר למרובי ילדים או פריפריה חברתית ולכן היה נכון שנצמצם אותו, אדוני יושב הראש.

מרדכי יוגב: הדבר שאני מציע, אדוני יושב הראש, שום דבר לא יכול להיעשות בבום, כי הוא בסוף תקציבי.

מרדכי יוגב: אני כן מציע שנחפש את הדרך איך יוצרים שני תהליכים – האחד שמקיימים שיח רציף באמצעות המעקב של הוועדה, ושתיים, איך באים אולי לאחד מהאפיקים שהוא נדון בשנה זו, וזה נושא הביטוח.

מרדכי יוגב: הביטוח נדון וטוב עושה המשרד באכיפה שנעשית על ידיו בבתי הספר וגם כשהוא לוקח את הביטוח אליו והביטוח יירד כפי הנראה, להערכתי, במכרז שנתי מ-75 שקלים לילד, אינני יודע לכמה.

מרדכי יוגב: ל-50 שקלים.

מרדכי יוגב: לו יצויר שאת ה-50 שקלים האלה, שהם 75 שקלים במקור של הוצאה הורית, המשרד ייקח על עצמו עם 2 מיליון התלמידים, כן ירבו, אז תחשב לבד מה תהיה העלות של המשרד לדבר או של הממשלה.

מרדכי יוגב: אני חושב שזה סכום שיהווה כיוון שאליו הולכים יחד עם זה שבינתיים המשרד החליט שהוא לא מעלה, אבל אני חושב שיש מקום גם להוריד.

מרדכי יוגב: הדברים הנוספים שאני חושב שצריכים לעמוד בעקרונות העבודה של הוועדה יחד עם המשרד ויחד עם ועדי הורים, ואני חסיד של השיתוף, הם שני דברים: אחד לבחון תוספת שעות לימוד, שיוכלו לשמש לאחד משניים, אדוני יושב הראש.

יעקב מרגי: אני איתך.

יעקב מרגי: יש לי חלוקת קשב.

מרדכי יוגב: לתוספת שעות לימוד ולתוספת טיולים שבעיני הם אקוויוולנטיים וערכיים לשעות הלימוד.

מרדכי יוגב: לעומת זה, להוריד בסכומי המסיבות.

מרדכי יוגב: חלק מהערכים הם ערכים של צניעות.

מרדכי יוגב: ניתן להוריד בסכומים הללו.

מרדכי יוגב: ניתן לממש בפחות.

מרדכי יוגב: אלה הם תשלומי רשות, אבל ניתן להוריד בהם את הסכומים ובכך לא ליצור מציאות של תחרות כל כך גדולה, בשל מחויבות של הורים גם שאין להם, ביחס להורים אחרים שאולי יכולים יותר.

מרדכי יוגב: ושום דבר פה לא רק מתמטיקה, אלא גם בהחלט חברה, כפי שהעירה המנכ"לית.

מרדכי יוגב: אני מציע שלשם נלך.

מרדכי יוגב: ברוח הזו של הדברים.

מרדכי יוגב: שנמצא לפחות עוד דבר אחד וזה תשלומי החובה של הביטוח, שהמשרד לקח לעצמו כדי להוזיל ונראה איך שם אפשר להוזיל ונמשיך לקדם את הדיון המשותף הזה, כדי להוזיל עוד יותר, עד לצמצם למינימום ואולי אפילו לבטל את נושא תשלומי ההורים על ליבת הדברים.

מרדכי יוגב: על הלימודים, על הטיולים ועל הביטוח.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה ולאחר מכן מנכ"לית המועצה לשלום הילד.

יעקב מרגי: בבקשה.

יוסי יונה: אדוני, תראה, הבעיה מתחילה מלמעלה.

יוסי יונה: אתמול נשא ראש הממשלה נאום במליאה ואמר את הדבר, מבחינתי, השערורייתי הבא: פיתחנו את הכלכלה ושמרנו על ההוצאות.

יוסי יונה: ותביאו במה דברים אמורים.

יוסי יונה: שמרנו על ההוצאות, זאת אומרת אנחנו דואגים לכך שההוצאות של הממשלה תלכנה ותקטנה וזה דבר אבסורד.

יוסי יונה: כבר 15 שנים קמות ונופלות ממשלות.

יוסי יונה: 15 שנים קמות ומתחלפות ועדות חינוך, אדוני יושב הראש, ואנחנו עדיין דנים בנושא הזה ולא קיבלנו את ההחלטה האמיצה שאנחנו צריכים לקבל.

יוסי יונה: במרס האחרון לדוגמא הגשתי את הצעת החוק שהקואליציה הפילה, ששם דרשתי בדיוק את מה שאנחנו יושבים עליו כאן ומבקשים, שיהיה פיקוח פרלמנטארי על תשלומי ההורים והממשלה סירבה לעשות זאת.

יוסי יונה: אני שמח מאד על דבריו של סגן השר ירון מזוז, שהוא אכן חושב שזה הדבר הנכות והנאות שיש לעשות.

יוסי יונה: אז אני רוצה, כדי שנבהיר, ותראו, המנכ"לית אמרה ודיברה בצדק, כי היא מבחינתה מנסה לאכוף, מנסה להסדיר, אבל היא גם יודעת שהפתרון האידיאלי יהיה אם הממשלה תתחב את ידה לכיסה ותיתן את המשאבים החסרים.

יוסי יונה: וזו זו בעצם בעיית היסוד.

יוסי יונה: ממשלת ישראל בעצם מעבירה באורח הדרגתי את האחריות לחינוך הילדים אל ההורים.

יוסי יונה: ואנחנו מדברים, גברתי המנכ"לית, כשאת מציינת את הסכום הזה של 5 מיליארד שקלים, שזה גם החישוב שאני עשיתי פחות או יותר על פי ממוצע של 2,000 שקלים לתלמיד, בוא נאמר שזה עדיין הערכת חסר.

יוסי יונה: כי בואי תראי על מה אנחנו מדברים.

יוסי יונה: רבותי, בואו נראה על מה אנחנו מדברים, אדוני יושב הראש - --

יעקב מרגי: יש לך דקה.

יוסי יונה: דקה?

יעקב מרגי: נתתי לך דקה וחצי תוספת.

יעקב מרגי: עוד דקה.

יעקב מרגי: לא יותר.

יוסי יונה: אדוני יושב הראש, זה כל הזמן שאותו אני צריך.

יוסי יונה: בגרות, אנחנו מדברים על תוספות של 1,00-1,500 שקלים ש - - - על חיזוק לבגרות.

יוסי יונה: אנחנו מדברים על אמצעי קצה טכנולוגיים, הטאבלטים ועוד כהנה וכהנה, שלפעמים זה מגיע ל - - -

יעקב מרגי: סליחה, מי שעומד, לשבת ולא לדבר.

יוסי יונה: העלויות מגיעות עד 3,000 שקלים.

יוסי יונה: השאלת ספרים – בין 280 ל-320 שקלים.

יוסי יונה: אנחנו מדברים על תל"ן שעומד על גובה של 3,450 שקלים לתלמיד.

יוסי יונה: אנחנו מדברים על הפעלת בתי ספר אחר הצהריים, ששם ההורים מתבקשים לשלם 600 שקלים פלוס מה שנקרא תשלומים מרצון.

יוסי יונה: אז אם אנחנו ניקח את כל המרכיבים הללו, אנחנו רואים מציאות מאד מאד עגומה.

יוסי יונה: המציאות הזאת אומרת שממשלת ישראל מוותרת על הערך הזה שנקרא שוויון הזדמנויות בחינוך.

יוסי יונה: ממשלת ישראל פועלת בניגוד לחוק חינוך חובה חינם ולכן אנחנו רואים את התוצאות, אדוני יושב הראש.

יוסי יונה: בואו נדבר על התוצאות של הדבר הזה.

יוסי יונה: זאת אומרת אנחנו יודעים היום, על פי היכולת הכספית של ההורים בכיתה א' ואולי גם בגן חובה – מי יגיע לפקולטות יוקרתיות בסופו של יום באוניברסיטה ומי ישתרך מאחור.

יוסי יונה: לכן יש לעשות כאן צעד מאד מאד דרמטי, לשנות את המדיניות הכלכלית - - -

יעקב מרגי: תודה.

יוסי יונה: אדוני, רק שנייה.

יוסי יונה: את המדיניות הכלכלית של ממשלת ישראל ולהקצות משאבים גדולים יותר למערכת החינוך.

יוסי יונה: ולך אדוני יושב הראש, אני קורא פשוט להיות אמיץ.

יוסי יונה: אנחנו איתך.

יוסי יונה: פשוט לבוא ולומר – אנחנו לא נאשר את תשלומי החובה אם אנחנו לא נקבל בפנינו גם את תשלומי הרשות ומרצון, והם יובאו לפיקוח ובקרה של ועדת החינוך של הכנסת.

יוסי יונה: תודה, אדוני יושב הראש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ורד וינדמן, בבקשה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

<ורד וינדמן: תודה אדוני.

<ורד וינדמן: ורד וינדמן, מנכ"לית המועצה לשלום הילד.

<ורד וינדמן: נדמה לי שאנחנו מקבלים כאן היום, כפי שאנחנו מקבלים מדי שנה, שיעור מאד מעניין בחינוך ובשפה בחינוך.

<ורד וינדמן: כי חינוך חינם הוא חינוך בתשלום ותשלומי רשות הם תשלומי חובה ורכישה מרצון היא רכישה בלית ברירה והתשלומים הם בכלל לא תשלומים, הם מס והם עוד מס רגרסיבי.

<ורד וינדמן: ואנחנו יודעים שעניים משלמים יותר ומשפחות מרובות ילדים משלמות יותר ובכלל אין מה לדבר על שוויון בהזדמנויות, כי המשמעות של שוויון בהזדמנויות הגדלת פערים בחינוך ואין מערכת יותר בלתי צודקת ויותר מגדילת פערים מאשר תשלומי הורים.

<ורד וינדמן: עכשיו אני רוצה להיות פרקטית ואני יכולה לנאום את הנאום שאנחנו נואמים מדי שנה על העבודה שמלפני 23 שנים בוועדת לנגרמן שאדוני הזכיר, יש המלצות לביטול תשלומי הורים.

<ורד וינדמן: הן קיימות.

<ורד וינדמן: אני רוצה להיות פרקטית ולבקש מאדוני, שעשה אתמול היסטוריה בנושא תשלום החובה היחיד שקיים, לבקש שלושה דברים.

<ורד וינדמן: אני קראתי במכתב לחברי הוועדה לא לאשר את תשלומי ההורים, אבל אם יאושרו תשלומי ההורי, אני רוצה לבקש שניים.

<ורד וינדמן: אחד זה קודם כל להוציא את הגבייה ממערכת החינוך.

<ורד וינדמן: די עם הלבנת פניהם של תלמידים במערכת החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: מאה אחוז.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: היא לא צריכה קהל מעודדים ומעודדות.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הרגשתי צורך.

איילת נחמיאס ורבין: היא אמרה דבר נכון.

יעקב מרגי: אז יצא לך.

יעקב מרגי: זהו.

יעקב מרגי: נגמר.

יעקב מרגי: לא צריך להוסיף על זה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ורד וינדמן: זה עלבון למורים, זה עלבון למנהלים ולפני הכל זה עלבון לתלמידים.

<ורד וינדמן: דבר שני או שלישי שאני רוצה לבקש מאדוני ומחברי הוועדה, זה לקיים את הדיון הבא בנושא תשלומי ההורים באופן סמלי ב-1 בספטמבר ולא לדבר על אישור התשלומים לשנת תשע"ח, אלא להתחיל לדבר על ביטול התשלומים לקראת תשע"ח.

יעקב מרגי: תודה לך.

יעקב מרגי: אני שמח שחזרת על חלק מהדברים שנשענו גם על העמדה שלכם, אני אומר את זה בגילוי נאות.

יעקב מרגי: ואני אמרתי והצהרתי זאת, אנחנו נתחיל את הכנס, אבל אני לא יודע אם ב-1 בספטמבר, בתהליך החקיקה של קביעת מנגנון גבייה אחר, לא באמצעות בתי הספר.

יעקב מרגי: העדפה שלנו היא המוסד לביטוח לאומי ואנחנו לא פוסלים על הסף, נכון, למרות שאנחנו לא אופטימיים, לגייס את אותם 4-5 מיליון שקלים מהמדינה, כתקציב תוספתי.

<קריאה: מיליארד.

יעקב מרגי: מיליארד.

יעקב מרגי: באלפי שקלים, בסדר.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אלה חברים לויאליים, אתה מבין?

יעקב מרגי: באלפי שקלים, אתם לא יכולים להבין?

יעקב מרגי: אז 4-5 מיליארד שקלים לטובת הנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אנחנו ממשיכים עם חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

יעקב מרגי: לאחר מכן חברת הכנסת נחמיאס-ורבין.

מירב בן ארי: נכון, תודה רבה אדוני.

מירב בן ארי: ראשית, גברתי מנכ"לית המועצה לשלום הילד, קודם כל ברכות על התפקיד שלך.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך שאני ניהלתי את הוועדה הזאת ב-31 באוגוסט 2016, זה אומר שהפעם עוד הקדמנו ליולי, למרות שזה עדיין לא בסדר- - -

יעקב מרגי: ביוזמת הוועדה.

מירב בן ארי: אבל לפחות זה הוקדם וב-1 בספטמבר לא תהיה ועדה, אז אני לא רוצה להרוס לך את הציפיות, כי כבר לא ייאמר.

מירב בן ארי: לפחות ייאמר לזכותנו, אני בן אדם מציאותי ופרקטי, אני לא אבוא ואגיד משהו - - -

יוסי יונה: היא מכירה את שר האוצר שלה.

מירב בן ארי: שלא יקרה, אבל לפחות ייאמר לזכות הוועדה שהקדימה לחודש יולי.

מירב בן ארי: אני גם רוצה להגיד שזה ברכות שלא מעלים את תשלומי ההורים, כי גם יכולנו עוד פה לאשר ההעלאה.

אורלי לוי אבקסיס: מה העלאה?

אורלי לוי אבקסיס: הרע במיעוטו.

מירב בן ארי: נכון, רגע.

אורלי לוי אבקסיס: שלא - - -

יעקב מרגי: תודה, תודה.

מירב בן ארי: תודה, אני לא צריכה את העזרה שלך, אני מסתדרת.

יעקב מרגי: אורלי, תודה.

יעקב מרגי: אורלי, הערתך נשמעה, זהו.

מירב בן ארי: שמעתי.

מירב בן ארי: דבר שני, אני רוצה גם ל - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שומעים - - -

מירב בן ארי: אני רוצה גם, רגע, אל תדאגי - - -

יעקב מרגי: אורלי, למה לפוצץ את הדיון?

יעקב מרגי: מירב, תמשיכי לדבר.

מירב בן ארי: לא, אל תפריעי לי, כי יש לי גם דברים להגיד נגד כל התהליך הזה.

מירב בן ארי: אני רק מצאתי 10% טוב, אוקיי?

מירב בן ארי: שזה גם על זה שלא העלו, גם על גור והתפקיד שלו שלוש שנים בתוך אכיפה, שלוש שנים במערכת חינוך שקיימת שנים ורק שלוש שנים יש אכיפה.

מירב בן ארי: את יודעת, זה מה שנקרא הרע במיעוטו, אבל לפחות יש משהו.

מירב בן ארי: יש התחלה, כי - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה לא אכיפה, זה מאגר.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא אכיפה, זה מאגר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא, יש אכיפה.

אורלי לוי אבקסיס: אתם בונים שאנחנו נשלם מתוך - - -

יעקב מרגי: אורלי, תודה.

יעקב מרגי: מירב, את לא מדברת איתה.

מירב בן ארי: רגע, וכמובן הצעת החוק של ביטוח תאונות אישיות, שעברה הכנה לקריאה שנייה ושלישית ותאושר עוד במושב הזה.

מירב בן ארי: זה אחד.

מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה לומר משהו לעניין תשלומי ההורים.

מירב בן ארי: אני חושבת שצריך לבטל את תשלומי ההורים.

מירב בן ארי: נכון, אני חושבת ש-5 מיליארד שקלים צריכים לבוא מהמדינה.

מירב בן ארי: זה מה שאני חושבת.

מירב בן ארי: אני שותפה דרך אגב ונראה לי שכל מי שיושב באולם הזה חושב שתשלומי ההורים לא צריכים להיות על ההורים, אלא בכלל, כל המונח הזה הוא מטריד ובעייתי.

יעקב מרגי: לסיכום.

מירב בן ארי: מה לסיכום?

מירב בן ארי: אני דיברתי חצי דקה.

יעקב מרגי: דקה.

מירב בן ארי: אני כן רוצה להגיד את הדברים שאנחנו כן יכולים לעשות ולא הדברים ששוב פעם נגיד צריך לבטל ושוב פעם נאשר, כי אני כבר שנה וחצי והבנתי מה קורה פה.

מירב בן ארי: זו הוועדה שאני נמצאת בה הכי הרבה.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו אחד, ומיכל, זה קריטי בעיני.

מירב בן ארי: העניין הזה של הרכישה מרצון, בו הרצון החופשי של ההורים מבוטל – והיא אמרה – ובזה אני מתחברת לדברים שלך – זה נושא בעייתי.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שמינהל החינוך יתכנס בימים הקרובים.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שהוא יוציא חוזר מנכ"ל.

מירב בן ארי: הייתי כאן בוועדות של הטאבלטים, שגם זה היה נושא בפני עצמו של רכישה מרצון, אבל אף אחד לא שאל את ההורה אם מתאים לו, אלא הוכפף.

מירב בן ארי: אני חושבת שהמינימום שאפשר לעשות פה לטובת הוועדה הזאת, שכנראה בסוף הוועדה הזאת תאשר תשלומי הורים, זה לבוא ולהגיד מה משרד החינוך מתכוון לעשות בנושא הרכישה מרצון, אשר אינה שואלת את ההורים לרצונם.

מירב בן ארי: ואני גם רוצה לשאול עוד משהו אחד ורק להוסיף.

מירב בן ארי: גור, דיברתי על הדיווח.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מירב בן ארי: משפט אחרון.

מירב בן ארי: אני מסתכלת על השעון, ראיתי בדיוק.

יעקב מרגי: לא, לא, עברת.

מירב בן ארי: התחלתי ב-31, מרגי, תאמין לי.

מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך גור, על העניין הזה של הדיווח.

מירב בן ארי: האם כל ועדי ההורים, שאגב שותפים - יש פה הרבה חברי כנסת, אז ועדי ההורים עברו אחורה – האם הם אלה שגם מדווחים או אנחנו מסתמכים אך ורק הדיווח של מנהל?

מירב בן ארי: כי אם ועד ההורים אומר סכום אחר, אנחנו צריכים לדעת ולא תמיד להסתמך על מנהל בית הספר.

יעקב מרגי: תודה, הוא יענה.

מירב בן ארי: ויש פה ועד הורים חזק מאד.

מירב בן ארי: אני יודעת שפז שם מאחורה, בטח היא תעבור קדימה אחר כך, אבל צריך לראות.

מירב בן ארי: תגיד אם אתה מדווח להם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותי, תשובות יהיו בסבב השני של המנכ"לית ושל גור.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו רשימת ראשי ועדי הורים שאני לא אתן לכולם.

יעקב מרגי: הלוואי ויכולתי לתת לכולכם את רשות הדיבור, אבל בגלל ששילמתם כרטיס נסיעה עד לירושלים וטרחתם, אני אציין אתכם.

מירב בן ארי: הם תמיד באים לפה.

מירב בן ארי: כל ועדה הם פה.

יעקב מרגי: טוב, את זאב אני לא אציין, כי הוא הפך להיות חבר קבוע.

מירב בן ארי: כן, נכון.

יעקב מרגי: אופקים – ערן דמרי.

יעקב מרגי: תל אביב – ענת הוכנר.

יעקב מרגי: ירושלים – פז כהן.

יעקב מרגי: יבנה – גיא ירינצקי.

יעקב מרגי: גדרה – יצחק מנחם.

יעקב מרגי: לוד – ניסים דהן.

יעקב מרגי: אבו גוש – מוסא.

יעקב מרגי: טירה – מרוואן עבדל אחי.

יעקב מרגי: מעלות – אביטל בורשטיין.

יעקב מרגי: באר שבע – אבנר ביטון.

יעקב מרגי: כפר תבור – איריס הרינג.

יעקב מרגי: יהוד – דנה קישוני.

יעקב מרגי: שוהם – נורית שכטר.

יעקב מרגי: נתניה – סמדר סגל.

יעקב מרגי: רעננה – רון סגל.

יעקב מרגי: גבעתיים – זאב גולדבלט.

יעקב מרגי: בת ים – צביקה כספי.

מירב בן ארי: מי מדבר מההורים?

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תני לי לנהל.

יעקב מרגי: לנשום אוויר אחרי.

יעקב מרגי: זאב גולדבלט, אתה מדבר בשם הפורום כולו.

יעקב מרגי: תודה.

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: זה לא פייר שרק הוא ידבר.

מירב בן ארי: זה לא בסדר.

יעקב מרגי: לגבי ירושלים יש את חוק עיר הבירה.

מירב בן ארי: מרגי, זה לא צריך להיות רק הורה אחד.

יעקב מרגי: הוא מיצג את כולם, נקודה.

מירב בן ארי: למה?

<זאב גולדבלט: הנושא שעליו אנחנו מדברים בעצם - - -

יעקב מרגי: רבותי, אני אדרוש את השקט באולם.

<זאב גולדבלט: הנושא שעליו אנחנו מדברים כאן נמצא בליבת הוויכוח בינינו ובין משרד החינוך עשרות שנים ואליו התייחסו שתי ועדות שמונו על ידי משרד החינוך.

<זאב גולדבלט: הזכירו כאן את ועדת לנגרמן אבל הייתה גם ועדת דברת, שהיא מעט צעירה יותר.

<זאב גולדבלט: שתי הוועדות המליצו חד וחלק לבטל את תשלומי ההורים.

<זאב גולדבלט: אני קודם כל רוצה להתחיל מהתודה לכל חברי הכנסת, לא רק חברי הוועדה, על נוכחות מאד מאד מרשימה ויוצאת דופן.

<זאב גולדבלט: תודה רבה.

<זאב גולדבלט: זה סימן שקולנו נשמע.

יעקב מרגי: וזה לא מתווה הגז.

<זאב גולדבלט: וזה לא מתווה הגז.

<זאב גולדבלט: סתם אנקדוטה: לפני למעלה מעשור - - -

יעקב מרגי: אני חוטא בזה כל הזמן ומעורר תגובות.

מירב בן ארי: אתה מביא את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: התוודיתי.

יעקב מרגי: יאללה.

יעקב מרגי: מודה ועוזב ירוחם.

<זאב גולדבלט: חברה, יש כאן יותר מ-20 יושבי ראש, אני מבקש, תנו לי לדבר.

<זאב גולדבלט: לפני למעלה מעשור, בסיכום של ועדת החינוך של כנסת ישראל, קבעה ועדת החינוך בהחלטה תקדימית שלא יאושרו גביית תשלומי ההורים.

<זאב גולדבלט: הוועדה קבעה שהטיולים, הסיורים הלימודיים, סל תרבות וכל הפעילויות שממומנות באמצעות התשלומים האלה, הם חלק בלתי נפרד מתכנית הלימודים ולכן אין לבסס אותם על תשלומי ההורים.

<זאב גולדבלט: הוועדה גם כמובן התנתה את אישור התשלומים בהקמת ועדה מיוחדת לבחינת הפחתת התשלומים באופן הדרגתי, עד לביטולם המוחלט.

<זאב גולדבלט: זה היה לפני 11 שנים.

<זאב גולדבלט: בפועל לא התקדמנו אפילו מילימטר אחד, לצערי.

<זאב גולדבלט: מילימטר אחד לא זזנו.

<זאב גולדבלט: באותה ישיבה, לפני 11 שנים, באפריל 2005, משרד החינוך, בהמשך לדיון שהתקיים בוועדה, מינתה מנכ"לית משרד החינוך ועדה ברשות מנהלת המינהל הפדגוגי, על מנת לבחון דרכים לביטול הדרגתי של תשלומי ההורים, תוך הסתמכות על המלצות ועדת לנגרמן מראשית שנות ה-90.

<זאב גולדבלט: לאיפה התקדמנו?

<זאב גולדבלט: אפילו לא מטר.

<זאב גולדבלט: לצערי, למרות שחלפו אותן 11 שנים, אנחנו נמצאים בדיוק באותה נקודה.

<זאב גולדבלט: אם לא יהיה שינוי דרמטי, לא תהיה לנו ברירה אלא להמליץ לוועדי ההורים המוסדיים בכל הארץ להימנע מצירוף חתימתם לחוזר התשלומים ונצא בקריאה להורים להימנע מתשלום מס גולגולת, ואין לי שום ביטוי אחר אלא לקבוע שזה מס גולגולת.

יעקב מרגי: תודה, תסיים בשיא.

<זאב גולדבלט: שנייה, רק רגע.

יעקב מרגי: בשיא.

יעקב מרגי: למה לך לרדת?

<זאב גולדבלט: אני לא יורד.

<זאב גולדבלט: אני מבקש בכל לשון של בקשה שהוועדה תימנע מאישור של הבקשה של משרד החינוך לתשלומי ההורים כרגע, לפחות לפרק זמן של שבוע-שבועיים או מעט יותר, שבמהלכם יוקם צוות בין משרדי שיבחן את ביטול תשלומי ההורים, אבל חשוב לא פחות שיינתן מענה מיידי מדוע מערכת שנקראת המדינה, לא אוכפת את החוקים שלה עצמה ולא מחייבת את - - -

יעקב מרגי: תודה, זאביק.

יעקב מרגי: אתה לא הולך לעזוב אותנו בשנה הזו.

יעקב מרגי: אתה עובד איתנו בוועדה.

יעקב מרגי: תודה.

<זאב גולדבלט: אני גם מייצג את - - -

יעקב מרגי: המסר המרכזי, איכותי.

יעקב מרגי: הכמות, אתה יודע, לא תמיד מעידה על האיכות.

<זאב גולדבלט: דרך אגב, סתם אנקדוטה.

<זאב גולדבלט: צו, כל הרעיון שלו שיהיה מוגבל בזמן ולא יימרח על פני 20-30 שנה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אבל הצהרתי שאני הולך לטפל בזה בחקיקה.

יעקב מרגי: תודה זאב.

יעקב מרגי: יהיה לנו עוד בהמשך.

איילת נחמיאס ורבין: זה השכינה - - -

יעקב מרגי: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

איילת נחמיאס ורבין: שלום כבודו.

יעקב מרגי: על חשבונך הנימוסים כלפי חבר הכנסת מוזס.

יעקב מרגי: בבקשה, נא לאפשר לחבר הכנסת מוזס לשבת.

מירב בן ארי: מוזס, היא קוראת לך לשם.

איילת נחמיאס ורבין: "מוזס היא קוראת לך" – זה קצת כמו אייל גולן קורא - - -

יעקב מרגי: איילת, אם את לא מדברת אני - - --

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה לדבר.

יעקב מרגי: דברי, יש מיקרופון, דברי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת, אני רוצה להגיד משהו, אדוני יושב הראש וחברתי חברת הכנסת מירב בן ארי - אני מאד מאד שמחה שאת הקדמת את הדיון החשוב הזה וכמובן מודה לוועדת החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד שאני מלאת התפעלות מוועדי ההורים, אדוני יושב הראש - חשובה לי תשומת הלב שלך – שמגיעים לכאן מדי שבוע כדי להילחם על כך שהורים במדינת ישראל לא יקרסו וזאת האמת.

איילת נחמיאס ורבין: וזה לא רק תשלומי ההורים וזה לא רק הקייטנות וזה לא רק הצהרונים וזה לא רק ימי החופשה הלא מסונכרנים, זה הכל ביחד, שלאט לאט, עקב בצד אגודל, ממוטטים את ההורים במדינת ישראל.

איילת נחמיאס ורבין: אם 11 שנים מדברים כאן על כך שמדברים על איך מייצרים באמת חינוך חובה חינם, כפי שאמור להיות על פי החוק, אנחנו מדברים ונניח שזה לא היה 5 מיליארד שקלים בכל שנה – מנכ"לית משרד החינוך – נניח שזה היה 4 מיליארד שקלים – אנחנו מדברים על משהו שנאמד כבר בסדרי הגודל של תקציב שנתי של משרד החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר לכם, כרגע, השנה אנחנו מדברים על 5 מיליארד שקלים, זה 10% מתקציב משרד החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לבקש מכם, באמת, באמת, אדוני יושב הראש, תראו, בכנסת הזאת צריך להגיד, יש אני חושבת את הכי הרבה הורים שהיו אי פעם לילדים צעירים.

איילת נחמיאס ורבין: כלומר, אנחנו לא מדברים על מה שאנחנו חושבים, אנחנו לא מדברים על מה שאומרים לנו או מספרים לנו, או אבות ששומעים שהאימהות מקטרות.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא משנה.

איילת נחמיאס ורבין: כולנו הורים גם ביחד לילדים, אנחנו מרגישים את התשלומים האלה, אנחנו מכירים אותם מקרוב.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, הסכומים האלה, אני מוכרחה להגיד לך, אדוני יושב הראש, לא לגמרי מוכרים לי.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאני משלמת הרבה יותר על כל הילדים, אבל אני רוצה להגיד משהו.

<קריאה: בטוח שאת משלמת יותר, כי - - -

יעקב מרגי: לא להפריע לה כי היא מסכמת.

איילת נחמיאס ורבין: לא מזמן התעסקתי בנושא תרומות לצבא.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע הבא ייערך דיון ב וועדת חוץ וביטחון.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע למה, אדוני יושב הראש?

איילת נחמיאס ורבין: משום שגם הורים לחיילים בצבא משלמים כסף כדי שילדים שלהם יהיו נעליים וברכיות, ופנס ראש ומה שאתה לא רוצה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נחזור לחינוך.

איילת נחמיאס ורבין: ברור, אבל זה נגזר מאותו מקום מסוכן שאנחנו הפכנו להיות קו האשראי של משרד החינוך.

יעקב מרגי: תודה איילת.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, אני רוצה לומר מילה אחרונה.

יעקב מרגי: קחי משפט.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה לך אדוני יושב הראש.

איילת נחמיאס ורבין: אני באמת מדברת וסליחה על הסערה, אבל אני - - -

יעקב מרגי: מותר לך.

מירב בן ארי: מדם ליבך.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לבקש ממך משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת איך משרד החינוך מחליט על לוח החופשות של מדינת ישראל, של תלמידי ישראל ואני לא מבינה - - -

יעקב מרגי: יהיה דיון אחר על זה, לא היום.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, אז אני רוצה לבקש, כי שם נמצאות עלויות כבדות מאד של הורים - - -

יעקב מרגי: תודה, יהיה דיון.

יעקב מרגי: מיצינו.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להבין למה אין סנכרון בין ימי החופשה במשק לבין ימי החופשה במערכת החינוך.

איילת נחמיאס ורבין: זה דבר שחייבים לדיון בו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיצינו.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יעקב מרגי: לאחר מכן יוסף ג'בארין.

דב חנין: תודה, אדוני יושב הראש.

דב חנין: אני רוצה להגיד שלושה דברים על תשלומי ההורים.

דב חנין: ברמה החברתית, זה בדיוק ההיפך משוויון הזדמנויות בחינוך.

דב חנין: בדיוק ההיפך.

דב חנין: ברמה הכלכלית, זה מס רגרסיבי, אולי המס הרגרסיבי ביותר; וברמה המשפטית, אדוני יושב הראש, זה גם לא חוקי.

דב חנין: כי יש לנו חוק חינוך חינם במדינת ישראל, ואם הכנסת מתייחסת בכבוד לעצמנו ולחוקים שאנחנו מחוקקים, הגיע הזמן שאנחנו נפסיק לעצום את עינינו מול הפרה של החוק.

דב חנין: חוק חינוך חינם משמעותו פשוט חינוך חינם.

דב חנין: ולכן, אדוני יושב הראש, האתגר של הוועדה הזו, כי יש פה הרבה מאד חברי כנסת היום, זה לסגור את הפער בין המילים שלנו לבין המעשים שלנו ולקבל החלטה.

דב חנין: המנדט נמצא בידי הוועדה והוועדה צריכה לקבל החלטה ברורה וההחלטה צריכה להיות – אין תשלומי הורים במערכת החינוך.

דב חנין: יש חינוך חינם חובה במדינת ישראל.

דב חנין: אני רוצה להגיד דבר אופטימי.

דב חנין: אומרים לנו שיש בעיה תקציבית.

דב חנין: אז בואו אני אספר לכם.

דב חנין: התגלה שיש המון כסף.

דב חנין: שר האוצר בישר לנו שיש יותר מדי כסף ולכן שר האוצר מוליך מהלך של הפחתה דרמטית במס החברות.

דב חנין: המשמעות של הדבר הזה – מיליארדי שקלים הורדת מיסים.

דב חנין: בואו נחליט מה יותר חשוב – חינוך לכל הילדים או מתנות לטייקונים.

דב חנין: אם אנחנו נמשיך בכיוון הנוכחי, המציאות שלנו רק תלך ותחמיר.

דב חנין: ומילה אחרונה לוועדה ההורים.

דב חנין: אני מקווה שוועדת החינוך של הכנסת תקבל היום את ההחלטה הנכונה, אבל אני לא במאה אחוז בטוח בזה.

דב חנין: אדוני, אתה דיברת על מס גולגולת.

דב חנין: בואו נלמד מאיך נעצר מס הגולגולת של מרגרט תאצ'ר בבריטניה.

דב חנין: הפרלמנט לא עצר אותו, אבל הציבור עצר אותו, כשאנשים הפגינו וסרבו ועשו מעשה.

דב חנין: אז אנא, ועדי ההורים, תודיעו מעכשיו: אין מס גולגולת על הילדים שלנו ואנחנו מסרבים לשלם אותו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דרור אלוני, יש לך בדיוק דקה.

יעקב מרגי: אני יודע שאתה עומד במשימות כאלה ואני מאמין שלך גם כנציג של כפר שמריהו, גם של מרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: אם תצליח בדקה להכניס גם את עמדתך האישית ולא הממלכתית, גם בשמחה.

<דרור אלוני: ברשותך אני רוצה - - -

זוהיר בהלול: נגמר הזמן.

<דרור אלוני: קודם כל אני מברך על המהלך שהצהרת בתחילת דבריך, על כך שתשלומי ההורים בכלל צריכים לעבור מתשלומי ההורים לביטוח לאומי.

<דרור אלוני: אנחנו מברכים על זה וראוי שזה יהיה.

<דרור אלוני: לגבי צו החינוך כפי שהוצג לנו, בעצם מביאים לנו את הצו בדיעבד וההחלטה היא – אין מה להחליט בעצם.

<דרור אלוני: אנחנו מדברים על מה שהיה ולא על מה שיהיה ואני מציע לחייב את משרד החינוך לקיים צו חינוך לשנת הלימודים הקרובה לאלתר, באופן כפי שהצגת אדוני יושב הראש, שיאפשר חשיפה ושקיפות של העלות האמיתית - - -

יעקב מרגי: הצהרתי ואני עומד להיאבק על כך שאכן הצו יכלול פירוט.

<דרור אלוני: את כל המרכיבים והחלוקה בין המשרד לשלטון המקומי.

<דרור אלוני: אני חושב שראוי ש - - -

יעקב מרגי: תודה, משפט אחרון.

<דרור אלוני: הנושא של תשלומי הורים כולל טיול.

<דרור אלוני: טיול הוא חלק מתכנית לימודים.

<דרור אלוני: אי אפשר להשאיר את זה לרמת יכולת ההורים לשלם.

<דרור אלוני: זה לא עולה על הדעת.

<דרור אלוני: טיולים צריכים - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לא צריך להרחיב.

יעקב מרגי: אמרת.

<דרור אלוני: הערה נוספת לגבי תשלומים מרצון.

<דרור אלוני: אנחנו ממליצים לא לאשר תשלומים מרצון, משום שהם כוללים מרכיבים לא ברורים.

יעקב מרגי: לא ברורים, אמרתי – זה אפור שקרוב לשחור.

<דרור אלוני: אנחנו מציעים לא לאשר את זה, ואם רוצים להביא לדיון, צריך להיות מאד מדויקים.

<דרור אלוני: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: טוב, כבוד יושב הראש, אני אתייחס תחילה לצו עצמו, שאנחנו נצביע נגדו ואני רוצה להגיד לך שאם אתה תתייחס ברצינות, אתה איתי, כבוד יושב הראש?

יעקב מרגי: כן, איתך, איתך.

יעקב מרגי: גם הפרוטוקול איתך.

יעקב מרגי: גם אם אני לא כאן, יוצא עכשיו, הפרוטוקול איתך.

יוסף ג'בארין: אם אתה תתייחס ברצינות לדיונים שהיו לנו גם על מימון פסיכולוגים וקציני ביקור סדיר והשירותים הנלווים, כל הזמן אתה הגעת למסקנה שצריך כאן להכניס את התקציב הדיפרנציאלי לפי האשכולות.

יוסף ג'בארין: לא יתכן שכל הזמן אנחנו מדברים על הנושאים הללו ואנחנו מגיעים לאישור הזה ואתה בכלל לא מתייחס לזה.

יוסף ג'בארין: זה לעניין הזה ואני חושב שזה נושא חשוב והוא מופיע במסקנות של הוועדה.

יוסף ג'בארין: אנחנו שמענו מהרבה רשויות מקומיות שפשוט לא מצליחות לעמוד בנטל הזה, שלא לדבר גם על המצב של קציני הביקור הסדיר והפסיכולוגים.

יוסף ג'בארין: לעניין תשלומי הורים.

יוסף ג'בארין: כל מי שהיום מעכל שאנחנו מדברים על 5-6 מיליארדים, על 5-6 מיליארדים – זה פשוט סכום אדיר.

יוסף ג'בארין: אז איך אפשר לדבר בכלל על חינוך חינם?

יוסף ג'בארין: זאת אומרת זה יותר מ-10% ממערכת החינוך.

יוסף ג'בארין: אז איפה החינם?

יוסף ג'בארין: יותר מ-10% מכל התקציב של מערכת החינוך.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: זה יכול להגיע ל-15%.

יוסף ג'בארין: אז בעצם מה?

יוסף ג'בארין: אני חושב שהמצב הזה, ודיבר כאן יושב ראש ועדי ההורים, המצב הזה שוועדות אחרי ועדות מגיעות למסקנה שצריך לבטל את תשלומי ההורים הללו ואנחנו חוזרים כספיראלה כל הזמן על אותן טענות ומצב בלתי נסבל וחבל לי.

יוסף ג'בארין: חבל לי שהקואליציה תאשר היום את המצב הזה ולכן אני קורא לך לדחות את ההצבעה היום ולתת יותר זמן, לשקול את זה יותר ברצינות.

יוסף ג'בארין: מיכל דיברה על תקציבים.

יוסף ג'בארין: כל שנה לקראת סוף השנה מדברים על לפחות 50 מיליארד שקלים לא מנוצלים, ואני אגיד לך, גם השנה 50 מיליארד שקלים מתקציב המדינה זה כסף לא מנוצל.

יוסף ג'בארין: אז לכן השאלה היא לא העדר כסף.

יוסף ג'בארין: יש כסף, זה עניין של סדר עדיפויות.

יוסף ג'בארין: אי אפשר להשלים עם המצב הזה.

יוסף ג'בארין: וזה דווקא האוכלוסיות החלשות, דווקא היושבים במעמד הסוציו אקונומי הנמוך הם אלה שנפגעים והם אלה שנוטלים בנטל הזה, של תשלומי ההורים.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

זוהיר בהלול: אם אדוני יערוך עכשיו הצבעה רנדומאלית פה האולם הזה, הוא יקבל 99.9% של אנשים שיאמרו לך שצריך לבטל את תשלומי ההורים למשרד החינוך והתרבות.

זוהיר בהלול: יתרה מכך, אינני מבין מדוע הדיון הזה נמשך, לאור הודעתו הדרמטית של ירון מזוז.

זוהיר בהלול: נדמה לי שאף אחד כמעט לא מתייחס לזה.

זוהיר בהלול: הנציג שאמור כאן להדוף את הטענות, האיש ממשרד ראש הממשלה שמתנגד לעניין הזה ומנסה להכפיף אותנו לאותם תשלומים, מודיע שהוא מתנגד לתשלומי הורים.

זוהיר בהלול: בנקודת הזמן הזו הדיון היה צריך להיפסק, מכיוון שזו העמדה של הגוף האופרטיבי.

יעקב מרגי: ירון עזוב, עזוב.

יעקב מרגי: אהבתי את זה, זוהיר.

זוהיר בהלול: ירון מזוז - - -

יעקב מרגי: חבל, זה מזמנך.

מירב בן ארי: לא, אם הוא בא עם אמרה, שיבוא גם עם חמישה מיליארד ואז כולנו - - -

יעקב מרגי: תודה מירב.

יעקב מרגי: מירב, את מפריעה לי.

יעקב מרגי: לא רוצה.

מירב בן ארי: שראש הממשלה יביא כסף - - -

יעקב מרגי: מירב את מפריעה לי, אין לי זמן.

יעקב מרגי: אני בישורת האחרונה של הדיון.

יעקב מרגי: אני לא מוכן - - -

מירב בן ארי: לא, כי גם אני - - -

ענת ברקו: צריך להוריד מהחברות, שייקחו את הכסף - - -

יעקב מרגי: ענת, את הולכת לדבר, נו.

יעקב מרגי: זוהיר, משפט אחרון.

יעקב מרגי: זוהיר, תסכם.

זוהיר בהלול: מה לסכם?

יעקב מרגי: אין לי זמן.

יעקב מרגי: יש לי עוד חברי כנסת.

אורלי לוי אבקסיס: זה די מוזר שדווקא ענת ברקו מבקשת שאת העודפים ייקחו לחינוך והשר החברתי רוצה לתת את זה לבעלי הון.

יעקב מרגי: אורלי, את הולכת לדבר.

יעקב מרגי: תודה.

ענת ברקו: אני - - - החינוך - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני מסכימה איתך, אבל זה נראה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני עכשיו מבין, ענת - - -

ענת ברקו: החינוך זה הכל, זה הביטחון, זה הכל.

יעקב מרגי: כל חברות הכנסת שמתפרצות, חברי הכנסת, אני מבין עד כמה האמירות שלהם על חובת הביטול, הרצון לבטל מול לעשות בפועל, רק מפריעים, סימן שהלב מתחיל להרהר בכוונות האמיתיות.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

זוהיר בהלול: לא, מה משפט אחרון?

זוהיר בהלול: עוד לא אמרתי מילה.

יעקב מרגי: לא נורא.

יעקב מרגי: בחרת בזמנך החופשי לשלוח עקיצה לירון.

יעקב מרגי: בבקשה.

זוהיר בהלול: אתה, אדוני יושב הראש, קיבלת את ירון מזוז בחגיגיות כנציג הבכיר של משרד ראש הממשלה.

זוהיר בהלול: אל תגמדו אותו עכשיו.

זוהיר בהלול: הוא אמר את הדברים כהווייתם והם רשומים בפרוטוקול.

יעקב מרגי: הבנו.

זוהיר בהלול: ואין דעה אישית.

זוהיר בהלול: אין פה בבניין הזה דעה אישית.

זוהיר בהלול: יש דעה ממסדית.

זוהיר בהלול: הוא מייצג את הרשות.

זוהיר בהלול: הוא מייצג את משרד ראש הממשלה.

זוהיר בהלול: זה דבר אחד.

זוהיר בהלול: נקודה שנייה, אנא גברתי מיכל, הערכה גדולה יש לי אלייך ואל משרדך.

זוהיר בהלול: אתם עושים עבודה מופלאה, אבל צריך לבטל את העניין הטרנדיאלי הזה, לעזאזל סוף סוף – שבתי הספר הפכו לחברות כלכליות.

זוהיר בהלול: יותר מאשר אוריינטציה חברתית - - -

יעקב מרגי: תודה, הבנו.

יעקב מרגי: לא צריך לפרט.

זוהיר בהלול: שנייה - - -

יעקב מרגי: זוהיר, לא.

יעקב מרגי: אני לא יכול להרשות לעצמי, אני באילוץ זמן.

זוהיר בהלול: הם הפכו לגופים, לחברות גבייה וחבל שזה הדבר - - - מהמקור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

<קריאה: מה זה רנדומאלי?

יעקב מרגי: לא להפריע.

יעקב מרגי: אחר כך תשאל אותו בחוץ מה זה רנדומאלי.

יעקב מרגי: בבקשה, ענת ברקו.

<קריאה: אדוני יושב הראש, אני רוצה להבין.

<קריאה: זוהיר, מה זה רנדומאלי ומה זה טרנדיאלי בעברית.

זוהיר בהלול: זה פנומנאלי.

<קריאה: זה באידיש?

זוהיר בהלול: שיעורי עברית בחוץ, לא פה.

ענת ברקו: אדוני יושב הראש, סגן השר, גברתי המנכ"לית.

יעקב מרגי: עכשיו בלי כבוד ונימוסים, רק למהות.

מירב בן ארי: אין זמן.

מירב בן ארי: אין זמן.

ענת ברקו: הפכו את תשלומי ההורים לתאגיד כלכלי ענק ובלתי אפשרי.

ענת ברקו: לדעתי היום, ואנחנו רואים שזה חוצה מפלגות וחוצה מגזרים, אין שוויון בחינוך.

ענת ברקו: אין.

ענת ברקו: אנחנו שילמנו למזגנים בבית ספר, למסיבות, לטיולים, לדברים שהיו חייבים להיות חלק מתכנית הלימודים.

ענת ברקו: אני חושבת שהקריטריונים צריכים להיות ברורים ועל זה קם ונופל העניין והגדרת את זה, אדוני יושב הראש.

ענת ברקו: קריטריונים ברורים במשורה, חד משמעיים, כדי שהורים לא יתפזרו ולא לאפשר מרצון, כשעומדים עם אקדח על הרקה של הורים, תשלמו או שהילדים שלכם יעמדו עם דמעות בעיניים ויגידו לכם למה אתם לא משלמים.

ענת ברקו: אתם פוגעים בנו.

ענת ברקו: וסנקציות על דיווחי שקר.

ענת ברקו: בכל מערכת הבקרה, אם אין סנקציות על דיווחי סקר, אז איזו מין מערכת בקרה זאת?

ענת ברקו: שלוש שנים נותנים לתקן, שלוש שנים מורחים את התהליך של שינויים?

ענת ברקו: זה הרבה מאד זמן.

ענת ברקו: ילדים כבר מסיימים תיכון וההורים שלהם, זה חד פעמי עבורם שהילדים שלהם, ילד או שניים כבר היו בתיכון, גמרו את הלימודים.

ענת ברקו: לכן כל האמצעים המיותרים, כמו טאבלטים שמקרינים, כמו כל מיני אמצעים טכנולוגיים שרק פוגעים בבריאות של הילדים, שנכנסים בדלת האחורית למרות שאסרנו את זה, אדוני יושב הראש, בוועדה הזאת.

ענת ברקו: אסרנו את הדברים הללו ללא אישור, מתוך הכרה שיש פגיעה בבריאות.

ענת ברקו: יש בהם נזק לילדים שלנו ואנחנו צריכים לבדוק שתשלומי ההורים הם באמת ממוקדים, במושרה, מועטים ביותר ולא דרך מערכת הגבייה של משרד החינוך.

ענת ברקו: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נורית קורן ולאחר מכן איציק שמולי.

נורית קורן: סליחה, אני אקצר.

נורית קורן: אני מצטרפת לכל הדברים שנאמרו פה - - -

יעקב מרגי: תודה, כל הכבוד לך.

נורית קורן: ואני חושבת שצריך להוציא לגמרי את התשלומים מרצון ולא לבייש את הילדים.

נורית קורן: אנחנו לא רוצים להגיע לזה שכמו הנערה הזאת, שלא לקחו אתה לטיול, הלכה והתאבדה אחר כך.

ענת ברקו: טוב, היא לא התאבדה בגלל זה.

יעקב מרגי: איציק שמולי, בבקשה.

יעקב מרגי: שכולם יאמצו את הגישה - - -

איציק שמולי: תודה רבה אדוני יושב הראש.

איציק שמולי: אני חושב שאמנם חוק חינוך בישראל אמור להיות חינם, אבל אמרו פה תאגיד וכל מיני מילים.

איציק שמולי: זה נכון, בסוף מה שקורה בפועל זה שההורים הפכו להיות הקופה הקטנה של המערכת.

איציק שמולי: והיום בדיון הזה, בזכות הכנות של המנכ"לית - - -

ענת ברקו: הגדולה, לא הקטנה.

איציק שמולי: מתברר שהקופה הקטנה היא בכלל לא קטנה, היא מגיעה ל-5 מיליארד שקלים.

איציק שמולי: יש פה שני בלופים שמסתובבים.

איציק שמולי: א', שבאים לנו זו השנה השנייה ואומרים לנו מה אתם מתלוננים?

איציק שמולי: משאירים את המחירים כמו שהם ביחס לשנה שעברה, אבל יודעים בפירוש שמה שקורה בפועל בשטח ושמה שגובים חלק מבתי הספר זה אפילו לא – אתם יודעים, מה שאנחנו נאשר פה זה אפילו לא יהיה 20% ממה שהם יגבו בפועל.

איציק שמולי: זה אחד.

איציק שמולי: שניים, קורה פה תהליך מאד מאד מסוכן, שלוקחים שירותים מאד מאד בסיסיים בחינוך, כמו טיולים.

איציק שמולי: כמו אם בית ספר החליט שהוא מלמד בעזרת טאבלטים, אז זה דבר אלמנטארי באותו בית ספר, אבל מה עושים?

איציק שמולי: אנחנו פה מתכנסים כמו ועדת חכמים, מאשרים את תשלומי החובה, אבל דוחפים בדלת האחורית את כל הדברים האלמנטאריים האלה שמגיעים לאלפי שקלים.

יעקב מרגי: תודה שמולי.

יעקב מרגי: לסיכום.

איציק שמולי: אני רוצה להגיד לכם, מערכת החינוך שלנו חוטאת לתפקידה, כי אם מערכת החינוך באה ואומרת להורים שלכם שיותר ויותר שירותים בבתי הספר תלויים בכמה כסף יש להורים בבנק, זאת מערכת חינוך שלא מצמצמת פערים.

איציק שמולי: זו מערכת חינוך שמגבירה את הפערים ונגד הדבר הזה אנחנו צריכים להילחם בכל הכוח.

איציק שמולי: ואגב, גברתי המנכ"לית, רק עוד משפט אחד.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אין הצעה לסדר.

יעקב מרגי: יש לי דקה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: שמולי, תסיים.

איציק שמולי: להגיד שבמערכת החינוך, כאשר בתשלומי ההורים זה אולי מחולל הפערים מספר אחת בתוכה, אין ילדים שנשארים מאחור, כאשר אנחנו כאן בוועדה פעם אחרי פעם אחרי פעם, פעם המסע לפולין ופעם בטאבלטים ופעם במסיבות, פוגשים את אותם ילדים שנשארים מאחור.

יעקב מרגי: שמולי, תודה.

יעקב מרגי: יהיו עוד דיונים שתוכלו להרחיב.

איציק שמולי: ואני חושב שבסופו של דבר הכאב הגדול ביותר זה על זה שהמערכת לא עסוקה היום לדאוג לאותם ילדים שנשארים מאוחר.

יעקב מרגי: אורלי.

יעקב מרגי: אני נותן לך דקה.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך אדוני יושב הראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני אנסה לא לחזור על דברים שנאמרו, אבל קשה שלא.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שלא האזנו ככה בתשומת לב מספיקה, לדבריה של מנכ"לית משרד החינוך שאומרת די בצדק – אתם דנים פה עכשיו על שוויון.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן שהשוויון הזה הוא שוויון פורמאלי שעוצר את העיוות הגדול ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם הורה מקריית מלאכי נאלץ לשלם כמו הורה שנמצא למשל או מבקש לשלם יותר מהאזורים החזקים במדינת ישראל מבחינה סוציו אקונומית, אי השוויון הוא הרבה יותר גדול.

אורלי לוי אבקסיס: אבל היא באה והיא אומרת כאן אין בידינו לאפשר בעצם את צמצום הפערים.

אורלי לוי אבקסיס: ולמה אין בידיהם לצמצם פערים?

אורלי לוי אבקסיס: כי מדברים על כך שהאכיפה התחילה והיא טרייה, בסך הכל שלוש שנים.

אורלי לוי אבקסיס: זו לא אכיפה, זה איסוף מידע.

אורלי לוי אבקסיס: ואם אתם תגידו לי אכיפה, אני אשאל איפה הסנקציות.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה להגיד לכם שתוך כדי שאנחנו מדברים מגיעים אלי מכתבים מהורים שיושבים מאחורנית ולא יכולים לדבר.

אורלי לוי אבקסיס: אין הענשה של מנהלים פושעים.

אורלי לוי אבקסיס: נותנים לדוגמא את בית הספר בבת ים, שגם נקבע בבית המשפט המחוזי שגבו למעלה מ-211,000 שקלים גביית יתר.

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא דרש מהם להחזיר את הכסף להורים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לאנשי משרד החינוך, אתם אמורים לתת את השירות.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אמורים לבנות את התכנית.

אורלי לוי אבקסיס: אתם אמורים לדעת את העלות שלה ואתם אמורים לתקצב אותה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שאתם עושים היום, אתם מבקשים מצ'ינג מההורים.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני לא סיימתי.

יעקב מרגי: השעון סיים.

אורלי לוי אבקסיס: עוד שני משפטים.

יעקב מרגי: טוב, משפט אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: אחד: מצ'ינג מההורים בלי להבדיל מה היא היכולת שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: כי אם זה 10% מהסך העלות של מערכת החינוך, לקחת מההורים, פרט למה שלקחתם מהמועצה האזורית או מהמועצה המקומית שלהם, עוד 10% מצ'ינג.

יעקב מרגי: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו בעניין הטאבלטים.

אורלי לוי אבקסיס: אני נפגעת מהסיפור הזה, כי אני אמא לילדה, שאתם לא יודעים - - -

יעקב מרגי: יהיה דיון נוסף, אחר על הטאבלט.

אורלי לוי אבקסיס: איזה לחץ היה על הילדה שלי, כשאני אמרתי זה יעלה ויגדיל את אי השוויון.

אורלי לוי אבקסיס: והילדה שלי אמרה לי בבקשה, אמא, אני מתחננת בפניך, לא, את אל תדפקי לשאר הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: ככה אמרה לי, וכמי שנמצאת בחינוך אני נמצאת בדילמה.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר אני אספר לכם מה קרה - - -

יעקב מרגי: לא, אל תספרי לי, לא.

אורלי לוי אבקסיס: כל הורה שילם 2,000 שקלים, קנה טאבלט ובסופו של דבר החליטו במערכת החינוך ל - - -

יעקב מרגי: תודה, אני לא יכול להמשיך, אני חייב לסיים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותי, אני עוצר בשלב הזה.

יעקב מרגי: כפי שהבטחתי, חייבים לפנות את האולם.

אורלי לוי אבקסיס: בבקשה תגבו דרך המועצות האזוריות.

אורלי לוי אבקסיס: ועדי ההורים - - -

יעקב מרגי: סליחה, כפי שהצהרתי, ההצהרות שהצהרתי בתחילת הדיון לגבי הליך - - - רגע, רבותי, אנחנו נאלצים לעזוב את השולחן.

יעקב מרגי: לכן, מאחר ש - - -

<קריאה: אבל - - -

יעקב מרגי: אל תנהל אותי בבקשה.

יעקב מרגי: היו לנו שני נושאים על סדר היום.

יעקב מרגי: מיצינו את סוגית תשלומי ההורים ואנחנו נביא את זאת להצבעה.

יעקב מרגי: בשעה 14:00 תיפתח ישיבה נוספת לגבי חובת ההיוועצות בצו 7 (ב).

<קריאה: רגע, יש לי הצעה לסדר - - -

יעקב מרגי: לא, לא, לא.

יעקב מרגי: רגע, רגע - - -

יעל גרמן: אדוני יושב, אני מבקשת, אנחנו לא דיברנו - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אז מה?

יעל גרמן: אני כמעט מההתחלה יושבת כאן - - -

יעקב מרגי: אני מתנצל.

יעקב מרגי: זה יהיה דקה.

חיים ילין: כבוד יושב הראש, אי לכך שה-1 בספטמבר עד ה-31 בדצמבר זה ארבעה חודשים, אני מבקש שתשלומי ההורים יהיו רק על ארבעה חודשים ומינואר 2017, נראה את התקציב הדו שנתי - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמעתי אותך.

יעקב מרגי: זה הצעה לסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אז רגע, מה המסקנה של הוועדה?

אורלי לוי אבקסיס: מה המסקנה?

יעקב מרגי: סליחה, אמרתי את המסקנות בפתיחה.

אורלי לוי אבקסיס: איך מסקנות בפתיחה, אדוני יושב הראש?

יעקב מרגי: שנייה.

יעקב מרגי: אני מביא כרגע את תשלומי ההורים להצבעה.

יעקב מרגי: מי בעד תשלומי ההורים - - -

<קריאה: רגע, אתה לא יכול.

מרדכי יוגב: אדוני יושב הראש, אדוני יושב הראש - - -

יעקב מרגי: רבותי, לא.

יעקב מרגי: אני מקריא שמות.

יעקב מרגי: לא רוצה, אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: אני אוציא אותך באמצע ההצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, רגע.

חיים ילין: כבוד יושב הראש, הצעתי לך פשרה הוגנת.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

חיים ילין: הצעתי לך משהו שהוא הוגן.

יעקב מרגי: שמעתי אותך.

חיים ילין: בין החפיפה בין שנת הלימודים לשנת התקציב.

יעקב מרגי: בסדר, בשעה שתיים יש דיון, תבוא לדבר.

יעקב מרגי: אבקש להקריא את השמות של חברי הכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה היה, הצגה להורים?

יעקב מרגי: אבקש - - -

<קריאה: וועדי ההורים, תצאו לרחובות תמצאו את הכסף תאמינו לי.

<קריאה: אל תשלמו, תצאו לרחובות.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: יהודית קורן.

נורית קורן: אני מצביעה אבל במחאה, רק על תשלומי רשות.

ענת ברקו: נורית, את לא יכולה להצביע, נורית.

יעקב מרגי: ענת ברקו, בעד?

יעקב מרגי: ענת ברקו את בהצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תצביעו.

אורלי לוי אבקסיס: אל תהפכו את עצמכם לחותמת גומי.

יעקב מרגי: ענת ברקו בעד?

יעקב מרגי: מיקי זוהר?

יעקב מרגי: מי מחליף אותו?

יעקב מרגי: אוחנה – בעד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מגחכים את עצמכם.

יעקב מרגי: יוסי יונה?

יעקב מרגי: נגד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מגחכים את עבודת הכנסת.

יעקב מרגי: איציק שמולי?

איציק שמולי: נגד.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים?

מסעוד גנאים: נגד.

יעל גרמן: אל תצביעי, אפשר לשנות.

יעקב מרגי: יוסף ג'בארין?

יוסף ג'בארין: נגד, נגד, נגד .

יעקב מרגי: חנין זועבי.

יעקב מרגי: יעל גרמן מחליפה אותה.

יעקב מרגי: יעל, בעד או נגד?

יעל גרמן: אני לא מצביעה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מירב בן ארי?

יעקב מרגי: מוטי יוגב?

רויטל סויד: נגד.

רויטל סויד: נגד.

מרדכי יוגב: לצערי אני - - -

יעקב מרגי: אני אוציא אתכם.

יעקב מרגי: מוטי.

מרדכי יוגב: אני אומר שלצערי אני בעד ואני בעד שהוועדה תפנה לשר כדי שמיליארד שקלים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מרגי, אני הצבעתי נגד.

יעקב מרגי: מרגי יעקב - בעד.

מירב בן ארי: תפנה לשר החינוך מהמפלגה שלך.

מירב בן ארי: אל תפיל את זה עלינו.

מירב בן ארי: הוא אומר - - -

יעקב מרגי: מירב, את מפריעה לי.

מירב בן ארי: הוא מהמפלגה של שר החינוך.

יעקב מרגי: יוליה, את במקום עודד פורר.

יעקב מרגי: בעד.

יעקב מרגי: מנחם אליעזר מוזס?

מרדכי יוגב: מירב, אני לא מפיל עליך כלום.

יעקב מרגי: רבותי, אני מקריא.

יעל גרמן: מרגי, ברור שאני נגד, אבל אין לנו כאן

יעל גרמן: זכות הצבעה כי ליש עתיד אין נציג.

יעקב מרגי: לא, יש, יש.

יעל גרמן: אז נגד.

יעקב מרגי: תודה.

חיים ילין: יעל, אני פה, אני מצביע נגד.

יעקב מרגי: אתה לא יכול להצביע, היא הצביעה נגד.

חיים ילין: היא לא צריכה, זה אני החבר בוועדה.

יעקב מרגי: טוב, בסדר.

חיים ילין: אני מצביע נגד.

אורלי לוי אבקסיס: עשיתם הצגה לוועדה, מרגי.

אורלי לוי אבקסיס: מרגי, הפכת את הוועדה לחותמת גומי.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה, כולנו אומרים תגידו תודה שלא מעלים?

אורלי לוי אבקסיס: בעד – 8

אורלי לוי אבקסיס: תשלומי ההורים לשנת הלימודים תשע"ז אושרו.

יעקב מרגי: רבותי, אני מקריא את התוצאות: 8 בעד.

יעקב מרגי: 5 נגד.

יעקב מרגי: תשלומי ההורים אושרו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יש ישיבה בשעה שתיים.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאה: אנחנו לא נשלם את תשלומי ההורים.

<זאב גולדבלט: אישרתם, אבל אנחנו נמנע מתשלום.

יעקב מרגי: סעיף 7 (ב) בשעה שתיים באולם הוועדה.

<זאב גולדבלט: שלא יהיו אי הבנות, אנחנו נמנע מתשלום.