הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 82, 2016-12-13 14:45

ישראל אייכלר: ברוכים הבאים, שלום עליכם.

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה לפניות הציבור בנושאים – סעיף א' שירותי דת לאסירים, סעיף ב' – שיקום אסירים.

ישראל אייכלר: פה מדובר באסירים שכבר יצאו, אבל שניהם באותו נושא.

ישראל אייכלר: הוועדה מקיימת ישיבה זו במסגרת טיפולה בפניות של אסירים.

ישראל אייכלר: במשך שנות כהונתה הרבות של הוועדה, עוד לפני שאני נהייתי יושב ראש הוועדה.

ישראל אייכלר: פעם ראשונה הייתי יושב ראש הוועדה בשנת 2003, אז עוד לפני זה אנחנו עוסקים בפניות של אסירים.

ישראל אייכלר: הרב דוד אזולאי היה ממש אבי האסירים, כשהוא היה יושב ראש הוועדה, אתה זוכר אותו.

<קריאה: גם היום.

ישראל אייכלר: גם היום.

ישראל אייכלר: הנה, כתוב פה:

ישראל אייכלר: כל יושבי ראש הוועדה ייחסו תמיד חשיבות רבה לטיפול בפניות האסירים שהגיעו לוועדה וקיימו מספר דיונים בהשתתפות נציגי שב"ס בסוגיות רבות שקשורות לחיי האסירים בבתי הסוהר.

ישראל אייכלר: בכנסת הנוכחית קיימנו ישיבות בנושא תנאי ההמתנה של המשפחות.

ישראל אייכלר: אנחנו קיימנו דיון בנושא דו"ח ברלוביץ, על השירות הרפואי שניתן בשב"ס לאסירים וערכנו סיור בשב"ס.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מי מהחברים פה היה בסיור הזה, אף אחד, אבל אנחנו היינו שם.

ישראל אייכלר: בישיבה הנוכחית המטרה היא להתמקד בשירותי הדת שניתנים לאסירים ולעצורים במתקני השב"ס.

ישראל אייכלר: כל הפניות הפרטניות שמגיעות מאסירים מועברות ללשכתו של השר לביטחון הפנים, שמעביר אותם להתייחסות השב"ס וזאת בהוראת כל השרים - - - בעבר ובהווה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין פה, לצורך הפרוטוקול, שהיו זמנים שהקשר הזה בין הוועדה לבין שירות בתי הסוהר, דרך המשרד לביטחון פנים לקח הרבה זמן, והיו זמנים שזה היה הרבה יותר מהיר.

ישראל אייכלר: זאת אומרת כי יש פה איזו בירוקרטיה מסוימת, אבל אנחנו מסתדרים, ברוך השם.

ישראל אייכלר: האסירים פונים בבקשות לקבל אוכל בהכשר מהודר, כולל אוכל דיאטטי וכו', סוכרת, גם זו בעיה.

ישראל אייכלר: האסירים פנו בכמה וכמה נושאים ואני מעלה אותם פה לצורך הפרוטוקול ולצורך הדיון.

ישראל אייכלר: קודם כל יש העדר אפשרות להתפלל במניין במה שנקרא עצירי יום או משהו כזה, בתאי המעצר, גם אם בית הכנסת נמצא חצי מטר מהעצורים.

ישראל אייכלר: אגב, היועצת המשפטית, אני חושב שעצור, ששוללים ממנו זכויות אדם בסיסיות שיש לאסיר שפוט, זה חמור בבסיס, כי העצור הוא עדיין חשוד, עד שיורשע.

<ורד קירו-זילברמן: ל - - -

ישראל אייכלר: אבל זה מה שקורה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך שהתנאים של האסירים הרבה יותר טובים מאשר העצורים.

ישראל אייכלר: הרב יאשר לי?

ישראל אייכלר: בכללי, אני לא מדבר רק על ענייני דת.

ישראל אייכלר: יש טענה שהם לא יכולים לשמוע שיעורים וקלטות.

ישראל אייכלר: אני לא שמעתי את זה עד היום, אבל את רשמת את זה?

ישראל אייכלר: אסורים שמובלים לדיונים בבתי משפט, שזה מסע שנמשך שעות רבות, בשעות האלה נשללות מהם לגמרי זכויות הדת שלהם.

ישראל אייכלר: כל הסיפור הזה של הפוסטה והמעבר של אסירים לבתי משפט זה סבל של כל האסירים, זה סיפור ידוע, אבל אני מצפה שהעניין של הזכויות הדתיות שלהן, של התפילה והתפילין וכל מה שהם צריכים, יישמרו.

ישראל אייכלר: עצורים בטרם משפט ששוהים בבתי המעצר, כמעט ולא זוכים לשירותי דת, כך כתוב פה בתלונות.

ישראל אייכלר: באבו כביר, אני לא יודע איפה.

ישראל אייכלר: במגרש הרוסים אני חושב שזה קצת שונה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה לא נכון.

<יקותיאל יהודה ויזנר: תיכף אני אתייחס.

ישראל אייכלר: תתייחס בבקשה אדוני הרב, תיכף.

ישראל אייכלר: תלונות רבות מגיעות על המשך הגעה לדיונים לבתי משפט ואז אין אוכל שהאסירים נוהגים לאכול מבחינת מזון כשר.

ישראל אייכלר: יש תלונות שהשב"ס מונע העברת בגדים חמים ונעלי בית.

ישראל אייכלר: זה לא שייך בכלל לעניין של אסירים דתיים או שירותי דת, אבל עצם העובדה שמחייבים אסירים לרכוש ציוד רק בקנטינות בעלויות גבוהות מאד, יש סוגי לבוש שאין בקנטינות ואני מעלה את זה פה לדיון, למשל נעליים, אם לא נעלי ספורט, אי אפשר להשיג בקנטינות.

ישראל אייכלר: יש אסירים שנוהגים כל החיים שלהם לנעול נעליים שחורות או רגילות, אני קורא לזה רגילות, ואין את זה בקנטינה.

ישראל אייכלר: אז צריך לראות שזה יהיה בקנטינות.

ישראל אייכלר: אני לא יודע למה אין את זה.

ישראל אייכלר: הסעיף השני שמשולב בדיון, זה שיקום אסירים.

ישראל אייכלר: אסירים שחוזרים בתשובה ואסירים חרדים-דתיים שעוברים עבירה, אבל אחר כך חוזרים בתשובה גם, זכאים בהתאם להחלטות ועדות השחרורים שבאחריות הנהלת בית המשפט, לרצות את השליש האחרון בהוסטל תורני שפועל מטעם הרשות לשיקום האסיר.

ישראל אייכלר: והמטרה של השיקום התורני היא עיבוי הליך השיקום החברתי והמקצועי, תוך שימוש בעולם התוכן המוכר לאסיר הדתי והמסורתי.

ישראל אייכלר: היו בהוסטל במעלה אדומים אסירים מכורים נקיים מסמים וכאלה שלא השתמשו בסמים, וצוות המטפלים כלל מנהל ועובדים סוציאליים.

ישראל אייכלר: חלק מהאסירים עבדו - - - על ידי יועצי תעסוקה.

ישראל אייכלר: מסגרת הטיפול נמשכה תשעה חודשים עד שנה שהם היו במעקב.

ישראל אייכלר: לפי מחקרים שנעשו, לפי מעקב של ראשי תחום תורני ברש"א, אבינועם כהן שנמצא איתנו ותיכף ידבר, אחוז האסירים החוזרים לפשע לאחר שעברו שיקום תורני הוא מהנמוכים בעולם.

ישראל אייכלר: ההוסטל היחיד בארץ לאסירים משוחררים שפעל במעלה אדומים, לא קיים כבר שנתיים בגלל שתי שריפות, שלפחות לגבי אחת מהן מדובר בחשד להצתה מכוונת.

ישראל אייכלר: ההוסטל במעלה אדומים עבר לאחריות רש"א בשנת 2014.

ישראל אייכלר: לפני כן הופעל ההוסטל על ידי עמותות שונות.

ישראל אייכלר: ההוסטל היווה מסגרת לאסירים ברישיון.

ישראל אייכלר: לפני שנתיים, בדצמבר 2015, בא' בטבת תשע"ה, פרצה השריפה ראשונה בהוסטל.

ישראל אייכלר: אסיר משוקם שחזר מהעבודה דיווח על השריפה, הספיק לברוח.

ישראל אייכלר: השריפה נגרמה מתנור חימום שהושאר ללא השגחה ולא היה - - - להמשיך להשאיר משוקמים במקום והם הועברו לאכסניה בשכונת בית וגן בירושלים.

ישראל אייכלר: בשנה שלאחר מכן פרצה שריפה נוספת.

<שלומית אבינח-קואולמן: חודש.

ישראל אייכלר: לא, זה היה בשנת 2014.

<שלומית אבינח-קואולמן: דצמבר 2014 וינואר 2015.

ישראל אייכלר: אה.

ישראל אייכלר: צריך להסתכל על התאריך העברי.

ישראל אייכלר: בט' בשבט תשע"ה, זאת אומרת אחרי חודש, כן, כן, חבל שהלכתי ללועזי.

ישראל אייכלר: את רואה, צריך לשמור על התאריך העברי ואז היינו יודעים.

ישראל אייכלר: אני מכיר שני ילדים שנולדו בשנה אחת, אחד בסוף דצמבר ואחד בתחילת ינואר.

ישראל אייכלר: בט' בשבט תשע"ה פרצה שריפה נוספת במבנה שלא היה מאוכלס עוד.

ישראל אייכלר: בשריפה הועלה חשד שמדובר בהצתה מכוונת ונפתחה חקירה במשטרת מחוז ש"י.

ישראל אייכלר: סליחה, כשמדברים על הצתה מכוונת הכוונה לגורמים זרים או על ידי יושבי ההוסטל?

<אבינועם כהן: יושבי ההוסטל.

<אבינועם כהן: עד היום אף אחד לא הוכיח את זה.

<אבינועם כהן: זה בבדיקה כבר שנתיים ואין לאף אחד תשובות.

ישראל אייכלר: בקיצור, לא צריך את כל הפרטים.

ישראל אייכלר: עצם סגירת ההוסטל ואי פתיחת הוסטל חדש, טוענים במקום, פוגעת קשה מאד באסירים רבים בסבירות גבוהה.

ישראל אייכלר: רשימת ההמתנה לשיקום האסירים התורניים מתארכת ואילו מועדי ועדת השחרורים שלהם שנקבעו נדחות עד אשר יימצא מבנה חלופי.

ישראל אייכלר: הנהלת בתי המשפט, שאחראית על ועדות השחרורים, ציינה כי אין כל קשר בין ועדות השחרורים לבין מועדי ההוסטל.

ישראל אייכלר: במידה וועדת השחרורים מחליטה על שחרור אסיר להוסטל, רש"א חייבת למצוא בפועל מקום עבור אסיר זה.

ישראל אייכלר: איך הדבר קורה בפועל הלכה למעשה?

ישראל אייכלר: לפי נתוני רש"א, בכל שנה משתחררים 7,500 אסירים פליליים.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים לציין שעלות החזקתו של אסיר בתוך הכלא מוערכת בכ-150,000 שקלים בשנה.

ישראל אייכלר: עלות אסיר המצוי בתהליכי שיקום עולה 28,000 שקלים בשנה, כך שמבחינה כלכלית זה הוא רווח של עשרות אחוזים.

ישראל אייכלר: כיום פועלים ברש"א שלושה הוסטלים ועלות ההוסטל לשיקום נעה בסך מיליון וחצי שקלים בשנה.

ישראל אייכלר: רש"א זקוקה לעוד 20 מיליון שקלים, נוכח הצרכים של רש"א.

ישראל אייכלר: את זה אומר מנכ"ל רש"א.

ישראל אייכלר: מנכ"ל רש"א זה הרשות לשיקום האסיר הכללית.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין שכבר ישבתי בישיבות בוועדה אחרת, שדובר על הנושא הזה וראש רש"א, מר דדון, קוראים לו?

ישראל אייכלר: הוא טען שאין לו מספיק תקציב ובוועדה, נדמה לי ועדת הרווחה, דובר שהוסיפו, משרד הרווחה טען ש - - -

<שלומית אבינח-קואולמן: יש לנו את התשובה של אגף התקציבים.

ישראל אייכלר: שמה?

ישראל אייכלר: שהוסיפו?

<שלומית אבינח-קואולמן: כן.

ישראל אייכלר: אז אנחנו תיכף נראה.

<שלומית אבינח-קואולמן: הנה, תקריא את זה לפרוטקול.

ישראל אייכלר: הנה, רותם פאר, רפרנט רווחה מוסר, תקציב רש"א - - -

<שלומית אבינח-קואולמן: לקראת הדיון.

ישראל אייכלר: לקראת הדיו הזה, כן.

ישראל אייכלר: תקציב רש"א צפוי לגדול בלמעלה מ-30% במהלך השנים 2017-2018, מ-29 מיליון שקלים בשנת 2016, ללמעלה מ-38 מיליון שקלים בשנת 2018.

ישראל אייכלר: ההחלטה על הקצאת המשאבים תתקבל במשרד הרווחה בתיאום עם הרשות לשיקום האסיר בהתאם לסדרי עדיפויות של משרד הרווחה.

ישראל אייכלר: ככל שישנה טענה על התקצוב, יש להפנות אותה למשרד הרווחה.

ישראל אייכלר: כך אומר משרד האוצר.

ישראל אייכלר: אז עכשיו אני שם את זה על השולחן ואני רוצה לתת את רשות הדיבור לרב יהודה ויזנר, הרב הראשי לשב"ס.

ישראל אייכלר: קודם כל לגבי הסעיף הראשון של שירותי הדת.

<יקותיאל יהודה ויזנר: טוב, קודם כל צריך לחלק בין עצירים לימים לעצירים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הקביעה שהועלתה שם כנושא שאין שירותי דת לעצורים, אינה נכונה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: יש לנו מאות עצורים שלומדים תורה במדרשות.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אלה יכולים להיכנס למדרשה בהגדרה של עצורים עד החלטה אחרת לוכסן עצורים עד תום ההליכים, ובכל בתי המעצר ישנם בתי כנסת וישנן מדרשות תורניות שפועלות ועובדות וברוך השם.

ישראל אייכלר: אני רוצה להבין את ההבחנה שאמרת.

ישראל אייכלר: יש הבדל בין עצורים עד תום ההליכים, שהם מקבלים את כל מה שאמרת, לבין עצירי יום?

<יקותיאל יהודה ויזנר: לא.

<יקותיאל יהודה ויזנר: יש עצירים עד החלטה אחרת ויש עצורים עד תום ההליכים ויש עצורים לימים.

ישראל אייכלר: מה הם העצורים לימים?

<יקותיאל יהודה ויזנר: עצורים לימים, מכיוון שהם נמצאים בחקירה, המשטרה, אנחנו בעצם מחזיקים את האנשים עבור המשטרה, על פי הנחיות המשטרה, כפי שידוע לי, אנחנו מנועים לתת להם להיפגש זה עם זה, מחשש שהחקירה תיפגע.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה הרציונל.

ישראל אייכלר: וכמה ימים?

<יקותיאל יהודה ויזנר: אז אין לי את ההגדרה כמה זמן זה מעצר ימים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה לא הרבה זמן.

ישראל אייכלר: זה שבוע?

ישראל אייכלר: זה עשרה ימים?

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה יכול להיות גם יותר משבוע.

ישראל אייכלר: אז זו פגיעה אנושה בזכויות האדם.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אבל מצד שני האדם נמצא בחקירה.

ישראל אייכלר: בסדר, התירוץ לא משנה.

ישראל אייכלר: המציאות היא, מה שהרב אומר זה נכון לגבי העצירים שהם יושבים הרבה זמן, אז אתה כבר מסדר להם מדרשות וכל זה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: לא, הרבה זמן זה אחרי שבועות בודדים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: מהרגע שהוא גמר את ההגדרה – עצורים לימים – הוא נכנס אלינו, הוא תלמיד מן המניין והוא מקבל את כל שירותי הדת.

<יקותיאל יהודה ויזנר: באמת, יש לנו בעיה עם עצורים לימים.

<הרצל שור: הם הופרדו באגפים נפרדים, בתאים נפרדים ואז גם אותו בית מדרש, אם הוא נמצא באותו מקום, אתה לא יכול לנהל אותו בתוך בית הסוהר ואז זה באמת יוצר כל מיני מגבלות.

<יקותיאל יהודה ויזנר: בתוך האגף.

<יקותיאל יהודה ויזנר: יש אגף מעצרים לימים גם.

<הרצל שור: נכון, אתה בתוך האגף ואתה מוגבל עם בית כנסת אחד.

<הרצל שור: נכון, אתה לא יכול להעביר אותו לאגף רגיל ואז אתה מתחיל עם בעיה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: גם בתוך האגף הוא אתה לא יכול - - -

<הרצל שור: אמרתי, אתה לא יכול לנייד אותו, יש בעיה.

ישראל אייכלר: אתם מודעים לאבסורד מבחינת זכויות האדם?

ישראל אייכלר: אדם שכבר בית המשפט ראה אותו כחשוד ועוצר אותו עד תום ההליכים, מתחילים לתת לו שירותי דת, אבל אדם שהוא חף מפשע מבחינת החוק, מבחינת הזכויות שלו, אין לו שום זכויות.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הבעיה היא בעיה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: העליתי אותה עשרות פעמים, נתקלנו בתשובה שזה באחריות המשטרה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אני רציתי מאד להגיע למצב שבאופן קטגורי כל אחד יוכל ללכת לבית כנסת גם אם אין מניין, כי הסיכוי שיהיה מניין הוא אפסי, אבל מי שלא יכול ללכת, זה שיש לגביו מניעה חקירתית.

ישראל אייכלר: או רוצים לשבור אותו.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הפוך.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אני לא איש משטרה, אני איש שב"ס, אבל אין לי שום ספק שכרב יש לי בעיה עם זה, אבל זה לא שב"ס.

ישראל אייכלר: אז מי עונה פה מטעם המשטרה?

<שלומית אבינח-קואולמן: לא הזמנו משטרה.

ישראל אייכלר: לא הזמנו משטרה.

<שלומית אבינח-קואולמן: נפנה לשר לביטחון פנים.

ישראל אייכלר: אז נפנה לשר לביטחון פנים ונשאל מה צריכה להיות התשובה.

ישראל אייכלר: אז הרב ייתן לו היתר לגבי שירותי הדת - - -

<יקותיאל יהודה ויזנר: עכשיו, לגבי עצורים יש פעילות מלאה של כל שירותי הדת מ-א' ועד תו.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הם לומדים בשיעורים ויש להם ביקורים ויש לנו פעילות.

<יקותיאל יהודה ויזנר: יותר מזה, המדרשות והפעילות הדתית בבתי המעצר, שלפעמים אדם יכול להיות בבית מעצר שנה, הם הפוטנציאל שמזרים את האנשים המתאימים לאגפים התורניים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה מנקז לי.

<יקותיאל יהודה ויזנר: בבית המעצר אני גם מאתר את האנשים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: מעבר לכך שישנם בתי מעצר שאנחנו נותנים להם להיות בחדרים דתיים, ישנם שירותי דת טובים לעצירים, אלה שאינם בקטגוריה עצורים לימים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אני עומד מאחורי המילה הזאת, ברמה באמת.

<הרצל שור: אני רק רוצה להדגיש את דברי הרב ויזנר.

ישראל אייכלר: מה קורה לגבי המזון בשעת הנסיעות לבתי המשפט?

<הרצל שור: אני אתייחס.

<הרצל שור: כבוד הרב, אני הרצל, אני ראש ענף מזון בשירות בתי הסוהר.

<הרצל שור: נושא המנות, כי אני קראתי גם את ההערה לגבי ניוד עצורים, אני ברשותך ארחיב קצת.

<הרצל שור: אנחנו משתדלים שהעצור, או האסיר שמגיע לבית המשפט, יתנייד כמה שפחות.

<הרצל שור: הרבה פעמים למשל אם הוא נמצא בבית סוהר בצפון והדיון שלו במרכז, יקדמו אותו למקום במרכז, כדי שיתקצר זמן הנסיעה שלו והוא יוכל בבוקר לצאת לבית המשפט.

<הרצל שור: כשהם יוצאים בבוקר לבית המשפט הם מקבלים ארוחת בוקר בבית הסוהר.

<הרצל שור: הנסיעה לבית המשפט יכולה לארוך זמן סביר, תלוי לפי המרחק וההגעה.

ישראל אייכלר: לא קלטתי.

ישראל אייכלר: אתם לוקחים אותו מהמקום שלו, נניח רימונים.

<הרצל שור: אם הוא ברימונים וצריך עכשיו להגיע לבית משפט בטבריה, אנחנו נקדם אותו יום לפני זה לבית סוהר צלמון, שהוא יישן שם בערב, במעבר יום לפני זה, ילון שם ו - - -

ישראל אייכלר: ובמעבר יש לו אוכל?

<הרצל שור: יש אוכל, ארוחת ערב, ארוחת בוקר, ומשם נקדם אותו למחרת לבית המשפט.

ישראל אייכלר: בבוקר בדרך כלל לבית המשפט הוא מגיע בתשע.

<הרצל שור: אז בבוקר הוא מקבל ארוחת בוקר בבית הסוהר ואז הוא מגיע לבית המשפט.

<הרצל שור: בארוחת צהריים, כבר עשינו גם כברת דרך עם זה, יש מכרז מיוחד ויש כריכים שהם משהו כמו איזה 400 גרם לכריך עם בשר וזו ארוחה מאד מזינה.

<הרצל שור: כריך ראוי, מכובד, עם שתייה ופרי.

<הרצל שור: הוא אוכל אותו.

<הרצל שור: כשהוא מתנייד חזרה לבית הסוהר וקרה והתעכב, והגיע גם לשעות הערב, מונחית היחידה, היא יודעת שממתינה לו ארוחת ערב.

<הרצל שור: אין אסיר שלא יאכל שלוש ארוחות ו - - -

ישראל אייכלר: גם ביום של פוסטה, מה שנקרא.

<הרצל שור: גם ביום.

<הרצל שור: ואם קרתה תקלה, זו תקלה שהיא לא תקינה והיא תטופל ותתוחקר אם האסיר יתלונן.

<הרצל שור: אבל יש מענה לשלוש הארוחות שלו.

<הרצל שור: יותר מזה, בנושא הכריכים מצאנו גם פתרון שיש גם כריכי בד"ץ.

<הרצל שור: אם יש אסיר שהוא דורש ומבקש ואנחנו יודעים, אנחנו דואגים שגם יגיע כריך בד"ץ, או טבעוני, או צמחוני, לבית המשפט.

<הרצל שור: זאת אומרת ניתנו בשנים האחרונות מענים לכל הבעיות האלה.

ישראל אייכלר: והחולים של סוכרת וכל אלה?

<הרצל שור: לגבי הנושא של מנת הבד"ץ הרגילה, יש לנו מכרז של חברה, אני מניח שאתה מכיר אותה, קוראים לה חברת המשביע, זו חברה שעובדת גם עם חברות תעופה.

ישראל אייכלר: אני מכיר אותה מהמטוסים של אל על.

<הרצל שור: נכון.

<הרצל שור: הם עובדים בסטנדרטים מאד גבוהים.

<הרצל שור: יש לי תפריט מסודר ומאורגן, שנקבע על ידי.

<הרצל שור: הם עומדים במכרז.

<הרצל שור: יש בו מנה שנקראת דיאטה מטבולית.

<הרצל שור: זאת דיאטה שבנויה על ידי דיאטנית קלינית שנותנת מענה לכל סוגי המחלות שאנחנו מדברים עליהן: סוכרת, יתר לחץ דם ונותנת מענה למקרים כאלה.

<הרצל שור: יש פתרון.

<הרצל שור: יותר מזה אני אגיד לך, שלא הגיע לשולחני בשנה האחרונה תלונה בסוגיה הזאת, ואם הייתה מגיעה הייתי מטפל בה.

<שלומית אבינח-קואולמן: הוועדה העבירה אפילו תלונה.

ישראל אייכלר: איזו תלונה העבירה הוועדה?

<שלומית אבינח-קואולמן: אני לא יכולה להגיד את השם לפרוטוקול.

<שלומית אבינח-קואולמן: יש לך אותה.

<שלומית אבינח-קואולמן: יש תלונה לגבי סוכרת.

<שלומית אבינח-קואולמן: אני אראה לך.

ישראל אייכלר: היה מישהו שהיה חולה סוכרת עם ניתוח, עם סיפור שלם.

ישראל אייכלר: על זה את מדברת?

<שלומית אבינח-קואולמן: כן, כן.

<הרצל שור: של מנת בד"ץ?

<שלומית אבינח-קואולמן: כן, שלא קיבל מנת סוכרת בד"ץ.

ישראל אייכלר: פה מדובר בדרך או ברגיל?

<שלומית אבינח-קואולמן: ברגיל.

<הרצל שור: אז יש מנה כזאת שנקראת מנת בד"ץ דיאטטית, שהיא דיאטה מטבולית ואם האסיר מבקש וברפואה אצלנו זה נקרא מערכת מבט, הזינו לו שהוא זכאי למנה דיאטטית, הוא יקבל.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הרופא יקבע אם הוא זכאי או לא זכאי.

<הרצל שור: הרופא יחליט.

<הרצל שור: הרופא קובע במערכת המבט הרפואית ואז אנחנו מזמינים לו.

<הרצל שור: רב היחידה מבקשת שזו תהיה מנה דיאטטית ואנחנו מזמינים לו.

<הרצל שור: אין שום בעיה פה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: רב היחידה לא מבקש.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הרופא קובע.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הרב קובע שהוא זכאי לבד"ץ.

<הרצל שור: כן, אבל הרב הוא איש הקשר מול ענף המזון.

<הרצל שור: הוא מעדכן שהמנה שהוא מבקש תהיה דיאטטית.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה לא מדויק, אבל לא משנה.

<הרצל שור: אחרי שהוא מופיע במבט.

<יקותיאל יהודה ויזנר: מי שמזין את זה זה ה - - -

<הרצל שור: הרופא.

<יקותיאל יהודה ויזנר: בדיקה, והרופא מאשר איזה סוג מגיע לו.

<הרצל שור: נכון.

<הרצל שור: יש פנייה שזו תהיה מנה דיאטטית.

<יקותיאל יהודה ויזנר: בסדר, אבל זה לא התכנית של הרב.

<יקותיאל יהודה ויזנר: לפעמים הרבנים עושים את זה, אבל זה לא הפעילות של הרב.

<הרצל שור: אחרי שיש אישור.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה לא משנה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה לא יקרה.

ישראל אייכלר: מר הרצל שור כתוב פה עליך סג"ד, מה זה?

<הרצל שור: סג"ד – סגן גונדר.

ישראל אייכלר: סגן גונדר, אז אני מתנצל שלא ידעתי את התואר.

ישראל אייכלר: אז סגן גונדר הרצל שור, אני רוצה להודות לך.

ישראל אייכלר: אנחנו שמענו, רשמנו, שכל אסיר שצריך וזקוק למזון הזה, אם זה אוכל דיאטטי ואם זה אוכל כשר ואם זה מהודר, וכשמעבירים אותו ממקום למקום, מכינים סנדביצ'ים מוכנים לדבר הזה גם.

<הרצל שור: יש גם.

<הרצל שור: וגם אם מדובר בעציר שהגיע לבית המעצר, לכל רב של בית מעצר אנחנו נותנים מנות בד"ץ יומיות, שאם יש לו מישהו, אסיר פלוני - - -

ישראל אייכלר: כולל עצירי יום.

<הרצל שור: כן, שהגיע ליום אחד ויש צורך במענה, הוא מחזיק ערכה שבועית.

<הרצל שור: לפעמים גם שב"ס במירכאות או לא במירכאות זורק אותה ומבזבז אותה, אבל אנחנו נותנים את המענה שיהיה לרב פתרון ביחידה למקרים של מעצרים בהפתעה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר לעמותת דרור למשפחה, הגברת מינדי בוקשפן, את זכות הדיבור.

ישראל אייכלר: בדרך כל אנחנו פותחים את הדיונים עם הפונים.

ישראל אייכלר: הם לא היו, אז עכשיו אנחנו ניתן להם.

ישראל אייכלר: בבקשה, הגברת בוקשפן.

<מינדי בוקשפן: דווקא דיברו עכשיו פה על הנושא של הכשרות ועל האוכל הכשר.

<מינדי בוקשפן: אז בשנה האחרונה החליפו את חברת המשביע והאוכל שמקבלים, חלק מהמזון מגיע אוכל מקולקל.

ישראל אייכלר: איזה חברה עכשיו?

<מינדי בוקשפן: המשביע.

ישראל אייכלר: עכשיו התחילו עם המשביע?

ישראל אייכלר: מה היה קודם?

<הרצל שור: לפני שנה וחצי.

<מינדי בוקשפן: לפני כן היה הדר פודים.

<הרצל שור: הדר פודים זו חברה אחרת שקיימת בשוק.

<מינדי בוקשפן: כן.

ישראל אייכלר: והמשביע זה לא אוכל טוב?

<מינדי בוקשפן: זה לא אוכל טוב.

<מינדי בוקשפן: 70% מהאוכל נזרק לפח.

<מינדי בוקשפן: האנשים לוקחים את האוכל ומוציאים רק את מה שטוב ומבשלים את זה בשביל שכן יוכלו לאכול את זה.

<מינדי בוקשפן: אנשים מאז התחילו לסבול מקלקולי קיבה.

<מינדי בוקשפן: אני ישבתי היום עם בן אדם שהוא מרכז את האוכל הכשר ברימונים.

<מינדי בוקשפן: הוא אמר לי – גם אם אנחנו פונים לשב"ס, אף אחד לא עונה לנו.

<מינדי בוקשפן: אנחנו פונים למשביע, הם לא מוכנים לדבר איתנו.

<מינדי בוקשפן: בהדר פודים הייתה מזכירה שהיא הייתה מיועדת לאנשים שהתקשרו מהשב"ס והם טיפלו בהם.

<מינדי בוקשפן: פה אין עם מי לדבר.

<מינדי בוקשפן: את הפסטות אי אפשר לאכול.

<מינדי בוקשפן: יש אוכל שבכלל מגיע שאם מחממים את זה זה הופך להיות לא אכין.

<מינדי בוקשפן: חמין, הם כותבים על זה פרווה והם מוצאים בזה בשר.

<מינדי בוקשפן: הם כותבים על החמין בשרי ואין בזה בשר.

<מינדי בוקשפן: סלטים – הם נותנים רק טחינה, חומוס ומטבוחה.

<מינדי בוקשפן: כשהיה סלמונלה אז לא הביאו להם בכלל סלטים.

<מינדי בוקשפן: אנשים פשוט מעדיפים לא לאכול את זה.

<מינדי בוקשפן: הפירות והירקות תמיד מגיעים בכמויות יותר קטנות ממה שצריך לקבל.

<מינדי בוקשפן: למשל אם על החמין כתוב פרווה וזה לא פרווה, אז בסופו של דבר זה גם פוגע ב - - -

ישראל אייכלר: על מה שציינת עכשיו אנחנו נבקש מהרב אחר כך לענות, כי לא יכול להיות מבחינתי שכתוב על זה פרווה וזה לא פרווה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אני אתייחס לנושא הזה.

ישראל אייכלר: למזלנו גם ראש אגף המזון נמצא פה.

ישראל אייכלר: אגב, הגיעו אליך כל התלונות האלה?

<יקותיאל יהודה ויזנר: רק הערה אחת לסדר.

<יקותיאל יהודה ויזנר: השתמשו במונח מהדרין ולא כשר.

<יקותיאל יהודה ויזנר: האוכל של השב"ס, הרגיל הוא כשר למהדרין.

<יקותיאל יהודה ויזנר: יש פה כאלה שרוצים בד"ץ, אז אנחנו נותנים את זה, אבל אני חותם על השכרות של שב"ס, שהיא שלי.

ישראל אייכלר: רשמנו את זה.

ישראל אייכלר: בסדר גמור.

ישראל אייכלר: אבל אתה יכול לתאר לעצמך שיש משהו שכתוב עליו פרווה ויש שם בשר?

<יקותיאל יהודה ויזנר: לא שמעתי על דבר כזה מעולם.

<הרצל שור: לא.

ישראל אייכלר: גם אני לא שמעתי מעולם, כך שזה דבר - - -

<הרצל שור: אני אתייחס.

ישראל אייכלר: אולי מר שור ידבר על הדבר הזה?

<הרצל שור: כן.

ישראל אייכלר: קודם כל האם הגיעו אליך תלונות כאלה.

<הרצל שור: הרב אייכלר, אני עוסק הרבה בתלונות.

<הרצל שור: לא ספציפית של הגברת פרטני על רימונים, אבל - - -

ישראל אייכלר: לא, אבל תלונות כאלה הגיעו אליך על המשביע?

<הרצל שור: לא ספציפית כאלה.

<הרצל שור: יש כל מיני ושונות.

<הרצל שור: אנחנו עושים בקרות.

<הרצל שור: עשינו לאחרונה גם ביקורת פתע, ממש לפני שבוע ובדקנו ושקלנו את הממצאים.

<הרצל שור: אנשים שהם מציגים כביכול את ההערות שלהם, הם לא מכירים עד הסוף את המפרט הטכני של המכרז.

<הרצל שור: אני מכיר אותו.

<הרצל שור: אני קבעתי אותו עם ההגדרות והמשקלים והחברה עומדת, ואיפה שיש תקלות ותיקונים, כי כשמייצרים 350 מנות על שבעה ימים, זה מעל 2,000, יש מדי פעם טעויות.

<הרצל שור: אבל באחוזים, הם עומדים בסטנדרט.

<הרצל שור: לגבי נושא החמין, אם אנחנו מעלים רגע, אז חשוב להבין שמנת החמין של אסירי הבד"ץ במפרט הופיעה ללא בשר.

<הרצל שור: אנחנו פנינו לחברה בגלל שהייתה דרישה להוסיף בשר בקר.

<הרצל שור: הם הוסיפו על חשבונם, ללא תוספת עלות.

<הרצל שור: לכל אסיר שמקבל מנת בד"ץ יש בשר בתוכה.

<הרצל שור: המנה היא כמובן מנה בשרית.

<הרצל שור: אם מישהו ראה איזו מדבקה, אלי לא הגיע.

<הרצל שור: גם אם זה קרה כתקלה, הייתי מטפל.

<הרצל שור: זה כנראה תקלה.

<הרצל שור: אני לא מכיר דבר כזה, כי היא מנה בשרית לכל דבר.

ישראל אייכלר: אין בזה היגיון.

ישראל אייכלר: הייתי יותר מאמין שאיפה שכתוב שיש בשר ואין בשר, זה עוד אני מבין.

ישראל אייכלר: אבל איפה שכתוב שאין בשר ויש בשר?

<הרצל שור: אני לא ראיתי כזאת מנה.

<הרצל שור: אין שום פנייה - - -

ישראל אייכלר: יש לכם שם של מישהו שהתלונן ספציפית, שיכול להעיד על זה?

<מינדי בוקשפן: זה היה ברימונים אגף 16.

ישראל אייכלר: לא משנה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה שתגידי את זה פה, אבל אם יש שם והכל, שנוכל להעביר את זה להרצל.

<הרצל שור: יש קצין לוגיסטיקה ביחידה, הוא מקבל, הוא פונה אלי.

<הרצל שור: יש צינורות מקובלים לגבי הערה או פנייה לחברה.

<הרצל שור: החברה לא מטפלת מול אסירים.

<הרצל שור: אני מטפל מול אסירים.

<הרצל שור: כל דבר מתרכז לענף שלי.

<הרצל שור: אני עושה פנייה מסודרת.

<הרצל שור: החברה עושה בימים אלה – יש מחר והיום – שלחתי אותם לכל המדרשות הגדולות עם נציג החברה ונציג שלי, לעשות שאלון וסקר שביעות רצון, לשמוע תגובות והערות מקהל הסועדים וגם מהרבנים.

<הרצל שור: אנחנו עושים עם החברה פעילות אחרי שנה של עבודה.

<הרצל שור: יש לנו עוד פעילות שבוע הבא, שבה בעצם אנחנו פותחים את כל התפריט בפני כל הרבנים עם הערות, במידה ויש, שהחברה - - -

ישראל אייכלר: כמה פעמים בשבוע מגיע אוכל טרי?

<הרצל שור: פעם בשבוע ביום רביעי מגיעה אספקה לשבוע לכל אסיר.

<הרצל שור: חלקו זה מנות קפואו.

ישראל אייכלר: הוא אוכל לחם של שבוע?

<הרצל שור: לחם הוא מקבל ממני מבית הסוהר, כי הלחם הוא בהכשר בד"ץ, לא מהחברה, אז הוא מקבל ממני כל יום לחם טרי.

ישראל אייכלר: אז מה המנות שהם שולחים?

<הרצל שור: יש שם מנות.

ישראל אייכלר: רק המבושלים?

<הרצל שור: יש קפואים, שזה בהקפאה עמוקה אז הוא מחמם את המנה.

<הרצל שור: זה במינוס 18 מעלות, זה בפריזר.

<הרצל שור: יש חלק שזה מנות טריות למשך שבוע, שהוא מחמם את ארוחת הבוקר וחלק מארוחת הערב, זה 50-50.

<הרצל שור: יש את הפירות, שזה טרי במקרר ואז יש לו מנה בעצם משולבת, של שלוש ארוחות.

ישראל אייכלר: ויש מקרר באגפים?

<הרצל שור: כן, בכל אגף יש מקרר ומקפיא.

ישראל אייכלר: טוב, יש עוד נושאים לגבי שירותי דת שדיברנו, חוץ ממזון?

<מינדי בוקשפן: יש את הדבר הזה שאנשים מכניסים ספרי קודש, אם זה גמרות יקרות כמו שוטנשטיין שמחייבים אותם להוריד את הכריכה הקשה, וזה ממש זלזול בספר.

<יוחנן בוקשפן: הוא גם נהרס.

<יוחנן בוקשפן: הוא עבה מאד.

<מינדי בוקשפן: הוא גם נהרס.

<מינדי בוקשפן: הם יושבים והשב"ס לא יכול לספק את הדברים האלה.

ישראל אייכלר: והם לא יכולים לבדוק את זה באיזה סורק?

<מינדי בוקשפן: זה מה שאנחנו מבקשים, ש - - -

<יוחנן בוקשפן: בטח שהם יכולים, הם לא רוצים.

<מינדי בוקשפן: זה מה שאנחנו מבקשים, שיעבירו את זה דרך - - -

<יקותיאל יהודה ויזנר: איך אתה קובע?

<יקותיאל יהודה ויזנר: אתה יודע מה המניעים הביטחוניים?

<יוחנן בוקשפן: להעביר בשיקוף.

<יקותיאל יהודה ויזנר: לא.

<יקותיאל יהודה ויזנר: לא כל דבר אתה יודע מבחינה ביטחונית.

<מינדי בוקשפן: לא, לא, כשמגיעה אישה חרדית שמביאה לבעלה - - -

<יקותיאל יהודה ויזנר: אתה לא מודע לכל.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אנחנו רואים כל אחד את הצד שלו.

ישראל אייכלר: כבוד הרב, זה לא - - -

<יוחנן בוקשפן: אני יודע שאפשר ואין בזה משהו חריג.

ישראל אייכלר: אני מניח שאם אני מגיע לשדה תעופה עם גמרא של שוטנשטיין ואני יכול להבריח שם כל מיני דברים, אף אחד לא יעיז לבקש ממני לקרוע את הכריכה של הגמרא.

ישראל אייכלר: אתה יכול להעביר לי את זה בשיקוף - - -

<יקותיאל יהודה ויזנר: הם לא מבקשים - - -

<מינדי בוקשפן: מבקשים.

<מינדי בוקשפן: אני דיברתי היום עם מישהו והוא אמר לי את כל הדברים האלה.

ישראל אייכלר: יש כאלה מכשירים שמעבירים לך על הכיסים והכל.

<יקותיאל יהודה ויזנר: חל איסור לבקש מאסיר לקרוע את הכריכה.

ישראל אייכלר: חל איסור?

<יקותיאל יהודה ויזנר: חל איסור, כי שב"ס לא מוכן, אלא שלא מכניסים ספר עם כריכה קשה במגבלת הספרים שמותר לאסיר להכניס, נדמה לי שבעה ספרים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הוא לא יכול להכניס ספרים עם כריכה קשה מבחינה ביטחונית.

ישראל אייכלר: אז זו גזירה שהציבור לא יכול לעמוד בה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אז אם מישהו קרע מראש את הספר או החליף - - -

<מינדי בוקשפן: לא.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אסור על פי פקודות השב"ס, למיטב ידיעתי, ואני נזהר כי אני לא מומחה בפקודות, אני רב, להנחות אסיר לקרוע ספר קודש או כל ספר.

<מינדי בוקשפן: לא, אני מדברת כשמשפחה מגיעה ומביאה לבעל ספר - - -

<יקותיאל יהודה ויזנר: אסור להכניס ספר עם כריכה קשה, אמרתי.

<מינדי בוקשפן: אסור להכניס.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הסגנון.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אבל לא אומרים, זה הנחיות ביטחון.

ישראל אייכלר: אבל זה לא בסדר.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה הנחיות ביטחון.

ישראל אייכלר: אז צריך לשנות את זה.

<מינדי בוקשפן: אז צריך להעביר את זה בשיקוף.

ישראל אייכלר: אני מניח שיש מספיק מכשירי בידוק בכל שדות התעופה בעולם.

<יקותיאל יהודה ויזנר: דרך אגב, יש גם שוטנשטיין כבר ב - - -

ישראל אייכלר: מה?

<יוחנן בוקשפן: אבל אין מספיק.

<מינדי בוקשפן: לא, הוא אמר לי, הם לא יכולים לספק כשיושבים קבוצה של 20.

<יוחנן בוקשפן: יש 108 אסירים, אין מספיק.

ישראל אייכלר: איפה יש 108 אסירים?

<מינדי בוקשפן: ברימונים.

<יוחנן בוקשפן: הרב תמיד עזר, אבל זה לא בשליטתו לדעתי.

<יוחנן בוקשפן: פשוט הם לא עושים.

<יוחנן בוקשפן: אני הביאו לי ספרים שהורידו לי את הקרטון.

ישראל אייכלר: אז תרשמי, אני רוצה לבקש מהשב"ס שיקנו מכשור בידוק שיבטיח שאף אחד לא יעביר שום דבר בכריכות הקשות.

<שלומית אבינח-קואולמן: לא חייב גם כריכה קשה.

<יוחנן בוקשפן: הלחם יכול לעבור?

<יוחנן בוקשפן: בלחם אפשר להחביא הרבה יותר דברים וזה עובר, אז גם ספר יכול לעבור.

ישראל אייכלר: זה - - - להוריד את הכריכה הקשה?

ישראל אייכלר: זה לא איזה ספרון.

<שלומית אבינח-קואולמן: לא, אבל השאלה אם יש את זה לא בכריכה קשה.

ישראל אייכלר: אני לא חושבת שיש גמרות בכריכות רכות.

<מינדי בוקשפן: אנחנו מדברים על גמרא שעולה - - -

ישראל אייכלר: אני יודע מה זה שוטנשטיין.

<מינדי בוקשפן: כן, וזה נהרס.

<יוחנן בוקשפן: יש שיטה.

<יוחנן בוקשפן: כל דבר שאתה רוצה להכניס, זה פשוט לא לתת לך.

<יוחנן בוקשפן: בלחם השלם אפשר להכניס השם ישמור וזה עובר שיקוף ואין בעיה.

<יוחנן בוקשפן: בגמרא, שזה כריכה שאני בכלל לא מתאר לעצמי איך מכניסים לשם משהו, לא יעבור בידוק?

ישראל אייכלר: צריך לשקול מחדש את הסיפור הזה של הספרים.

ישראל אייכלר: מה עוד?

<מינדי בוקשפן: עכשיו אנחנו מתקרבים לחנוכה, לא נותנים להכניס שמן זית ולא מוכרים בקנטינה גם כן.

<מינדי בוקשפן: עקרונית הרבנים אמורים לספק את זה, אבל הוא אמר לי ברימונים, באגף של 108 אסירים, אז מספקים שם 70 בקבוקים.

<מינדי בוקשפן: זה לא מספיק לכולם.

ישראל אייכלר: למה?

<הרצל שור: נדאג שירכשו עוד כמה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: על פי ההלכה מספיק שאחד ידליק לכולם.

ישראל אייכלר: לא.

<מינדי בוקשפן: בסדר, אבל אצלנו כולם מדליקים.

<יוחנן בוקשפן: אשכנזים כולם מדליקים.

<יוחנן בוקשפן: אנחנו מחמירים.

<יוחנן בוקשפן: אנחנו נמצאים באגף תורני.

<יוחנן בוקשפן: מה ביקשנו?

<יוחנן בוקשפן: ערבי יכול להכניס שטיח ולהתכופף בו.

<יוחנן בוקשפן: אני לא יכול להכניס שמן בשביל להדליק נר חנוכה?

ישראל אייכלר: רגע, מה זה 70 בקבוקים?

ישראל אייכלר: כמה בקבוקים צריך לחנוכה?

<מינדי בוקשפן: צריך בקבוק לבן אדם.

ישראל אייכלר: איזה בקבוק זה?

ישראל אייכלר: בקבוק רגיל?

<מינדי בוקשפן: כן.

ישראל אייכלר: אני ב-70 בקבוקים מדליק 70 שנות חנוכה.

<יוחנן בוקשפן: לא, יש 108 אסירים.

<יוחנן בוקשפן: כל אסיר קונה לעצמו.

<יוחנן בוקשפן: אני למשל הדלקתי לבד.

<מינדי בוקשפן: כל אסיר צריך לקבל בקבוק שמן זית שיוכל להדליק את הנרות של חנוכה.

ישראל אייכלר: אה.

<יוחנן בוקשפן: גם בנרות מגבילים אותך.

ישראל אייכלר: אבל הוא לא יכול לקנות את זה בקנטינה?

<יוחנן בוקשפן: לא.

<מינדי בוקשפן: לא.

<מינדי בוקשפן: גם היום נרות - - -

<יוחנן בוקשפן: לא.

ישראל אייכלר: אז צריך להכניס את זה לקנטינה.

<הרצל שור: נטפל בזה.

<הרצל שור: אחרי הדיון נרים טלפון ונטפל בזה.

<מינדי בוקשפן: גם נרות שבת ונרות נשמה הוציאו מהקנטינה.

ישראל אייכלר: נרות שבת ונרות נשמה, למה?

<מינדי בוקשפן: הרב מספק לכל אסיר שני נרות שבת ושני נרות נשמה במשך השנה.

ישראל אייכלר: כן, אבל השמן זית, אומר לנו פה הרצל שור, ראש ענף מזון, שאפשר להכניס.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה ייפתר.

<הרצל שור: דרך הקנטינה.

ישראל אייכלר: אבל שלא ייקחו מחירים בשמיים בקנטינה.

<הרצל שור: יש מחיר במכרז.

<הרצל שור: חשוב גם שכל ההערות האלה – ברגע שהם לא עברו לשב"ס בציר המקובל, דרך מחלקת הרכישות, אף אחד לא יכול לתת להם תגובה.

<הרצל שור: אלה דברים שעולים פה פעם ראשונה.

<הרצל שור: צריך לטפל בהם בצורה מסודרת.

<מינדי בוקשפן: הבעיה היא שאנחנו מעבירים את זה ולא עונים לנו.

ישראל אייכלר: למי העברתם?

<מינדי בוקשפן: העברנו את זה למחלקת פניות הציבור, גם בענף המזון.

<שלומית אבינח-קואולמן: גברת בוקשפן, אני כמנהלת הוועדה, אנחנו הזמנו אתכם, אבל כל מה שאתם מעלים אתם לא העברתם אלינו.

<הרצל שור: לא, אנחנו לא מכירים את זה.

<שלומית אבינח-קואולמן: אז אני כמנהלת הוועדה, זה כמו חתול בשק.

<שלומית אבינח-קואולמן: אתם מעלים פה טענות ואני כמנהלת הוועדה לא יודעת.

<שלומית אבינח-קואולמן: אני שומעת על זה פעם ראשונה.

<שלומית אבינח-קואולמן: אנחנו לא העברנו להתייחסות.

ישראל אייכלר: לא, תעבירי את זה אלינו פשוט.

<שלומית אבינח-קואולמן: בדרך כלל אנחנו מעבירים את זה לפני הדיון.

ישראל אייכלר: תעבירו את זה אלינו ואנחנו מבקשים תשובות בדרך כלל לפני הדיון ואז הם צריכים להשיב לפני וזה הרבה יותר יעיל.

<שלומית אבינח-קואולמן: אנחנו לפני הדיון מבקשים את זה.

ישראל אייכלר: אם הם לא עונים לכם בפניות הציבור של השב"ס, או במקביל כשאתם שולחים, תעשו העתק לוועדה לפניות הציבור של הכנסת.

<שלומית אבינח-קואולמן: אנחנו לא קיבלנו את הטענות האלה.

<מינדי בוקשפן: אין בעיה.

<מינדי בוקשפן: בסדר גמור.

ישראל אייכלר: שלומית מטפלת בכל הפניות.

ישראל אייכלר: זהו.

ישראל אייכלר: אני חושב שמיצינו, או שיש עוד משהו דחוף?

<מינדי בוקשפן: את הנרות – נרות שבת ונר נשמה, אם אפשר.

ישראל אייכלר: את אומרת שהרבנים מספקים את זה.

<מינדי בוקשפן: הם מספקים רק שני נרות נשמה במשך השנה.

ישראל אייכלר: כמה נשמות יש?

<מינדי בוקשפן: אם זה חג.

ישראל אייכלר: יום כיפור.

<מינדי בוקשפן: יום כיפור וכל הזכרת נשמות.

ישראל אייכלר: הזכרת נשמות, נו?

<מינדי בוקשפן: אם יש מישהו שיש לו ילד או אחים.

ישראל אייכלר: בקיצור צריך איזה חמישה נרות בשנה כאלה, נו.

<מינדי בוקשפן: או שימכרו בקנטינה, כמו שמכרו עד לפני כמה חודשים.

ישראל אייכלר: או שימכרו בקנטינה.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה הדבר הכי פשוט.

ישראל אייכלר: נכון או לא?

<יקותיאל יהודה ויזנר: הוציאו את זה מהקנטינה.

ישראל אייכלר: למה?

<יקותיאל יהודה ויזנר: הייתה בעיה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: זה הפך להיות שכל אגף הפך להיות כמו קברי צדיקים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: התחילו להיות שם ונשרפו והיו שריפות והחליטו לעשות – שב"ס מוכן לשלם, אבל ליצור בקרה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: היית נכנס לתאים בהפרדות, היית רואה פתאום שם אתה נמצא באיזה שהוא - - - ברוך חי.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אז החליטו לעשות סדר וזה בסדר ואני יכול לומר שכשיש בעיה - - -

<יוחנן בוקשפן: ברוך השם.

ישראל אייכלר: אני מבין מה שהרב אומר.

ישראל אייכלר: יש הבדל בין אדם שמדליק לעילוי נשמת אביו לעילוי נשמת אימו - - -

<יוחנן בוקשפן: אפשר לעקוב אחרי זה.

ישראל אייכלר: לבין מישהו, ואני מכיר אנשים ש - - -

<יקותיאל יהודה ויזנר: יש הנחיות ביטחון והשב"ס עושה - - -

<יוחנן בוקשפן: אבל לא כולם צריכים לסבול.

<יוחנן בוקשפן: אני למשל אבא שלי נפטר.

<יוחנן בוקשפן: אני לא הדלקתי נרות נשמה.

<יוחנן בוקשפן: הייתי צריך לבקש כל פעם.

ישראל אייכלר: כן, כן, אבל אני מבין מה שהרב אומר.

<יוחנן בוקשפן: אפשר לבקש להדליק רק בבית כנסת.

<יוחנן בוקשפן: אין בעיה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לצורך הדיון - - -

<יוחנן בוקשפן: יש אחד - - - וכולם צריכים לסבול?

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לצורך הדיון.

ישראל אייכלר: כולנו מסכימים שנר נשמה לאבא, לאמא, לכל מה שצריך, את הדברים האלה צריך לספק לכל אסיר, אין שום ספק.

ישראל אייכלר: הרב דיבר על תופעה, יש תופעה כזאת, של אנשי שמדליקים לרבי שמעון בר יוחאי, לרבי מאיר בעל הנס, לבאבא סאלי, הוא יכול להדליק לך כל יום 20 נרות.

ישראל אייכלר: אתה מכיר את זה, הרב?

<אבינועם כהן: כן, אבל אם אתה מסתכל על הפן השיקומי, מדובר על אמונה, משהו שמאד מחזק אותם.

<אבינועם כהן: אני לא הייתי פוסל את זה.

<אבינועם כהן: הייתי אולי מגביל, אבל לא פוסל.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הרב, חבר הכנסת ישראל אייכלר, אני חושב שיצרנו איזון.

<יקותיאל יהודה ויזנר: ניפקנו ואנחנו יצרנו איזו שהיא הגבלה ואני חושב שיש איזונים.

ישראל אייכלר: בקיצור, אני חושב שמתקן יכול לפתור את הבעיה הזאת וצריך לאפשר לקנות את זה, לפחות בקנטינה, אם לא לתת את זה.

<אבינועם כהן: כל אחד יחליט למי הוא מדליק נר.

ישראל אייכלר: אנחנו נתקדם בדיון ונעבור לנושא שהוא נושק, לגבי שיקום האסיר שדיברתם, שהוא גם נושא חשוב מאד, שאין הוסטל כבר שנתיים.

ישראל אייכלר: ד"ר רותם אפודי, שיש לה זכות ראשונים, לפי דברי מנהלת הוועדה, שאת היית פה לפני - - -

<שלומית אבינח-קואולמן: 19 שנה.

<רותם אפודי: ב-B.A שלי, בעבודה סוציאלית.

ישראל אייכלר: באיזו שנה?

<שלומית אבינח-קואולמן: 19 שנה, 1997.

<רותם אפודי: וודאי.

<רותם אפודי: אנשים חושבים שאני בת 20, את יודעת, אבל בסדר.

<שלומית אבינח-קואולמן: בסדר, את נראית.

<רותם אפודי: לא, אני לא.

ישראל אייכלר: בבקשה, זכות הדיבור.

ישראל אייכלר: ראש מחלקת מחקר והדרכה.

<רותם אפודי: תודה אדוני.

<רותם אפודי: אז קודם כל אני אקדים ואני אומר שתחום השיקום התורני התפתח ברש"א עת שקיבלנו אלינו את מר אבינועם כהן, שאנחנו מאד שמחים וזה אחד התחומים היותר מתפתחים ברשות, ואני גם כראש מחלקת מחקר רוצה לומר שזה אחד התחומים שהציגו את התוצאות המחקריות הכי טובות והכי מובהקות ובאמת, כפי שאמרת בדברי הפתיחה שלך, נתוני המועדות של אסירים בשיקום התורני, הם נמוכים באופן משמעותי ודרמטי, מנתוני מועדות של אסירים אחרים.

<רותם אפודי: אנחנו מייחסים את זה לכמה סיבות, אבל בין היתר בגלל שתכנית השיקום היא כל כך הוליסטית ותומכת והשילוב של אמונה ודת וטיפול, כנראה שהם עוזרים לאסיר בדרך שיקומו ובאמת יש תוצאות מאד מאד טובות.

<רותם אפודי: לחיוב אני רוצה לציין גם את הקשר שמתקיים בין אבינועם לבין הרבנות שב"ס, שאז אנחנו יוצרים גם רצף בין השיקום התורני שמתקיים בשירות בתי הסוהר, לבין הרשות לשיקום האסיר.

<רותם אפודי: בהקשר לתקציב שציינת, אז אכן משרד הרווחה, ברשות השר, פעלו להגדלת תקציב רש"א, אבל אני חייבת לשים בסוגריים ולסייג, שרובו של הגידול הזה הוא בעצם תקציב צבוע לטובת שיקום נוער וצעירים, ולכן רש"א מנועה מלעשות שימוש בתקציב הזה, לטובת צרכים אחרים.

<רותם אפודי: אז אכן הגידול קרה, אבל זה בטח - - -

ישראל אייכלר: אין להם נוער וצעירים?

<רותם אפודי: יש להם נוער וצעירים, אבל זה לא.

<רותם אפודי: מן הסתם נוער וצעירים שיהיו בתורני יזכו בתכניות השיקום ובגידול הזה.

ישראל אייכלר: אז יהיה להם הוסטל?

<רותם אפודי: אנחנו רק עכשיו בשלב בניית התכניות, עדיין לא קיבלנו תקציב.

<רותם אפודי: אנחנו בשלב בניית התכניות, אנחנו מאד מקווים.

ישראל אייכלר: אז תבנו הוסטל תורני לנוער ולצעירים ברש"א, ואם יבוא איזה מבוגר, אז לא תזרקו אותו החוצה.

<אבינועם כהן: כשהיא תסיים אני אדבר.

<רותם אפודי: כן.

<רותם אפודי: זו עשויה להיות קצת בעיה.

<רותם אפודי: אני רוצה לומר מעבר לתקציבים ולסכומים שאתה הצגת ואני פונה אליך באמת כנבחר ציבור.

<רותם אפודי: אני לא מרגישה שמדינת ישראל מספיק מבינה את המשמעות ואת התקציב שדרושים לשיקום אסירים והכתפיים של רש"א הן מאד מאד צרות, וגם עמיתנו מהשב"ס בטח יסכימו עם זה, והצרכים שלנו הם רבים.

<רותם אפודי: לצורך הדוגמא, שירות בתי הסוהר תוקצב עכשיו.

<רותם אפודי: בתיקון 42 לפקודת שב"ס העניק משאבים אדירים לשירות בתי הסוהר לטובת טיפול, שיקום, השכלה וכן הלאה ואני חושבת שזה נהדר.

<רותם אפודי: אני חושבת שנהדר שדואגים לשיקום אסירים, אבל מישהו גם צריך לדאוג ליום שאחרי.

<רותם אפודי: אסירים האלה משתחררים.

<רותם אפודי: הם משתחררים ולא תמיד יש להם בית לאן ללכת ולא תמיד יש להם השכלה ולא תמיד יש להם מקצוע, והמדינה, כמו שהיא תקצבה את כל השיקום והטיפול בשב"ס, צריכה גם לתקצב בהתאם את רש"א.

<רותם אפודי: זה כבר לא מדובר על מיליון פה, מיליון שם או על 30%, אלא באמת תקציב שיאפשר לרשות לשיקום האסיר לממש את היעדים שלה.

<רותם אפודי: והיום לצערי, על אף השתדלויות וניסיונות ורצון מאד מאד טוב, אנחנו לא מצליחים לעמוד בכל היעדים שלנו.

ישראל אייכלר: היית מעדיפה שכל התקציב שלכם יהיה משב"ס ולא ממשרד הרווחה?

<רותם אפודי: ששב"ס יהיה הצינור שלנו?

ישראל אייכלר: כן.

<רותם אפודי: אנחנו כפופים למשרד הרווחה.

ישראל אייכלר: אולי זה לא טוב.

ישראל אייכלר: אם השב"ס מקבל תקציבים גדולים לשיקום ורווחה לא מקבלים את זה, אז אתם פשוט - - -

<רותם אפודי: אבל אין בזה רציונל.

<רותם אפודי: אנחנו גוף שיקומי.

<רותם אפודי: אנחנו גוף טיפולי.

<רותם אפודי: הרי אם מדינת ישראל רוצה לשקם היא צריכה להחליט לא רק מי הצינור.

ישראל אייכלר: אבל אתם אחרי המאסר וזו הבעיה.

<רותם אפודי: זו לא בעיה.

<רותם אפודי: זאת אומרת המאסר עצמו הוא נתון, הוא פונקציה.

ישראל אייכלר: אם אני חיים כץ וחיים כץ הוא האיש המופלא ביותר כשר הרווחה והוא צריך לתקצב ילדים נכים, קשישים, חולים, אלף משימות ויש לו עוד משימה אחת של שאריות הפליטה של אסירים.

ישראל אייכלר: מה אני צריך לעשות?

<רותם אפודי: בזה אתה תצטרך לפנות למר חיים כץ.

<רותם אפודי: אני יודעת, אני מכירה את המצוקות של משרד הרווחה.

ישראל אייכלר: לא, יכול להיות שהפתרון הוא שהשב"ס ימשיך ללוות את האסיר עד סיום השיקום.

<רותם אפודי: אני חושבת שכרגע זה לא על הפרק.

<רותם אפודי: אני גם לא בטוחה שמקצועית זה נכון, מכיוון שאסיר משוחרר צריך הפרדה בין הגוף שהעניש אותו לבין הגוף שמשקם אותו.

<רותם אפודי: אני חושבת שזה נכון - - -

ישראל אייכלר: הרי עושים שיקום בתוך השב"ס.

<רותם אפודי: אני חושבת שזה נכון שאנחנו לא לובשי מדים.

<רותם אפודי: אני לא בטוחה שהאמון שאנחנו זוכים לו מהאסירים המשוחררים, היה אותו אמון ואותו קשר, לו היינו אנשי שב"ס.

ישראל אייכלר: יש לנו תחושה, אני אומר את זה כנבחר ציבור, שיש איזו שהיא אפליה בתוך הרשות לשיקום האסיר בין הוסטל תורני לבין הוסטל אחר.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אם הוסטל אחר נשרף, לא לוקח שנתיים לבנות חדש.

<רותם אפודי: בסופו של דבר אם נסתכל אחורה, הרשות נאלצה לסגור, כמה?

<רותם אפודי: ארבעה הוסטלים, אם אני לא טועה.

<רותם אפודי: שלושה או ארבעה הוסטלים, כך שההוסטל התורני הוא לא היחיד שנפגע ואני אומרת את זה בכאב לב.

<רותם אפודי: אני חושבת שההוסטל הוא פתרון שיקומי מאד מאד טוב ונכון.

<רותם אפודי: יחד עם זאת, צריך לזכור, שיקום בהוסטל הוא שיקום מאד יקר, מכיוון שהוא נותן מענים הוליסטים, מצוינים, אבל למספר יחסית מצומצם של אסירים.

<רותם אפודי: ואם אנחנו בהסתכלות מערכתית רוצים להסתכל על שיקום והתקציב שלנו נתון, וכמו שאתה יודע הוא לא מן הגבוהים, אז כמובן ששיקום בקהילה מאפשר לך לשקם יותר.

<רותם אפודי: לו היה לנו תקציב נוסף – ואני פונה לכבודו בבקשה אם באמת תוכלו להרים את הכפפה ולסייע – לו היה לנו תקציב נוסף, אין לי שום ספק שהיה מוקם הוסטל.

<רותם אפודי: אני רוצה שאבינועם רוצה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע בשלב הזה את אבינועם כהן, ראש תחום שיקום תורני.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<אבינועם כהן: תודה רבה רותם על הפרגון ואנחנו קולגות הרבה שנים ועובדים ביחד.

<אבינועם כהן: יש לרותם הרבה זכויות בשיקום התורני.

<אבינועם כהן: אני חייב להגיד שאני פה בוועדה מרגיש אזרח מספר 3, לא 2.

<אבינועם כהן: לפני יש ככה – יש את השיקום הכללי, הרגיל, הלא דתי, יש את השיקום הערבי, שאני שמח בשבילם שיש להם הוסטל וטוב שיש להם הוסטל, כי הם זקוקים לו, הם לא פחות מהאחרים וככה צריך להיות, רק אני מספר 3, עם הישגים כאלה, כמו שד"ר רותם אפודי אמרה והדגישה.

<אבינועם כהן: כאילו, הייתי צריך להגיד אוקיי, אז אם אתה כל כך מביא הישגים למדינת ישראל וחוסך משאבים כאלה של ביטחון בחוץ ומשטרות ועורכי דין ובתי משפט, אז בוא ניתן לך עכשיו יותר וגם נלמד את כולם, בוא תלמד אותנו איך אתה עושה את זה.

<אבינועם כהן: תהיה המודל.

<אבינועם כהן: דא עקא, מה קורה?

<אבינועם כהן: שאני צריך בשנתיים האחרונות לדבר עם אסירים שיושבים בבתי הכלא ואין להם לא יום ולא לילה.

<אבינועם כהן: גם לי אין יום ולא לילה.

<אבינועם כהן: כי כשאסיר צריך לשבת עכשיו בכלא מספר חודשים על השליש שלו, כי אין לי הוסטל לתת לו, אני הולך עם מצוקות נפשיות הביתה.

<אבינועם כהן: כי אני בשליחות ואני מכיר את גברת בוקשפן ואת יוחנן, גם כשלא היה לי כסף הבאתי להם מתנדבים בתחילת הדרך.

<אבינועם כהן: היא יודעת את זה.

<אבינועם כהן: עזרתי להם, עשיתי להם פילוח בכל הערים שהיה להם.

ישראל אייכלר: אתה אומר משהו נורא.

ישראל אייכלר: יכול להיות שאדם יושב בבית הסוהר בגלל שלך אין הוסטל?

<אבינועם כהן: כן, כן.

<אבינועם כהן: למרות שוועדת השחרורים משחררת אותו?

<אבינועם כהן: כן.

<אבינועם כהן: חודשים על חודשים.

<אבינועם כהן: יש פרוטוקולים, אני אין לי אותם פה.

<יוחנן בוקשפן: זה ממש ככה.

ישראל אייכלר: אבל זה לא שאלה של כסף, זו שאלה של חירות האדם שוועדת השחרורים משחררת אותו.

<אבינועם כהן: תלוי איזה אדם אתה.

<אבינועם כהן: מדינת ישראל פושעת כלפי האסירים הדתיים.

<אבינועם כהן: אני פה אגיד את זה חד משמעית.

ישראל אייכלר: אגב, לגבי הערבים, אני הייתי בדיון בוועדת הרווחה.

ישראל אייכלר: יש שם איזה סבסוד עצמי של העמותה הזאת?

ישראל אייכלר: אולי היועץ המשפטי יספר לנו מה קורה עם ההוסטל הערבי, ואני בעד שיהיה הוסטל לערבים, גם לכולם.

<אלעד דהן: אז כפי שנוכחת לראות בוועדה הקודמת, בעקבות המצוקה התקציבית של רש"א, עמד על הפרק המשך ההתקשרות עם עמותת בית החסד, שזה לא הוסטל של הרשות.

<אלעד דהן: הרשות משלמת עבור השתתפות באחזקת אסירים וכרגע הושג תקציב עבור מימון בית החסד לשנה הנוכחית.

ישראל אייכלר: כמה?

<אלעד דהן: זה משהו כמו סכום של 600,000 שקלים, שזה מכסה את העלות עבור השנה הזאת.

ישראל אייכלר: מדובר על 700,000 שקלים.

ישראל אייכלר: אלי אלאלוף, יושב ראש הוועדה, נלחם מאד קשה בשביל זה שזה ימשיך.

<אלעד דהן: כן.

<קריאה: וודאי.

<קריאה: למה לא?

<אלעד דהן: זה כרגע מבחינת ההוסטל של בני המיעוטים.

ישראל אייכלר: לשנה הקרובה הם כבר מתוקצבים?

<שלומית אבינח-קואולמן: לשנת 2017.

<אלעד דהן: כן.

ישראל אייכלר: בכמה?

<אלעד דהן: באותו סכום.

<אלעד דהן: אנחנו מדברים על הסכום הזה של 600,000 שקלים.

ישראל אייכלר: ובית החסד משתתף במימון השאר, או שזה עצם כל ה - - -

<אלעד דהן: תראה, בעיקרון המבנה שייך להם.

<אלעד דהן: זו כנסייה.

<אלעד דהן: זאת אומרת אין להם עלויות של השכרת מבנה או זה, הרשות משלמת עבור אחזקת האסירים שם.

ישראל אייכלר: ואת ה-700,000 שקלים האלה למשל, תוכלו לתת גם 700,000 שקלים לשיקום התורני?

<אלעד דהן: תראה, כרגע מבחינת התקציב, כמו שציינה גברת רותם, מדובר על גידול בתקציב שכרגע הכספים שאמורים להיות מועברים הם צבועים.

<אלעד דהן: זאת אומרת אם זה לתחום הנוער, זה סעיף תקציבי שמדבר על תחום הנוער בלבד.

ישראל אייכלר: זה לא כולל הוסטלים.

<אלעד דהן: וזה לא כולל ההוסטלים.

<אלעד דהן: עכשיו, מה שכן, אנחנו רצינו ליזום עם השר שיחה בנוגע להוסטלים.

<אלעד דהן: זאת אומרת לקיים איזו ישיבה, מגעים בנושא הזה.

ישראל אייכלר: דיברתי עם השר ואני רוצה להגיד לכם, לצורך הפרוטוקול אני צריך לדייק, אז אני לא יכול להגיד במפורש מה שהוא אמר לי, אבל אני הבנתי ממנו שמבחינתו הוא נתן מספיק כסף לרשות לשיקום האסיר, תוספות, ושהם יסתדרו.

ישראל אייכלר: זאת אומרת זה לא החלטה של השר לתת להוסטלים זה ולהוסטל אחר לא.

ישראל אייכלר: זו החלטה של הרשות עצמה.

<אלעד דהן: תראה, כמו שאמרנו, הרשות, בגלל מגבלות התקציב, אין מה לעשות, העוגה הזאת קטנה וצריך לחלק.

ישראל אייכלר: אולי אמנון דניאל ייתן לנו איזה פתרון?

ישראל אייכלר: בבקשה, אמנון.

<אמנון דניאל: יש לי מניין בכותל בשבת ואני פוגש אנשים, אומרים לי גוד שבאס, אני אומר להם גוד רש"א.

<אמנון דניאל: אני מכיר את הרשות לשיקום האסיר עוד כשהייתי פה עוזר פרלמנטארי והפגישה הראשונה שלי הייתה בקרן התשובה.

<אמנון דניאל: הלכתי עם יורם מרציאנו וראינו שם וקודם כל הסתכלתי איך הם עובדים.

<אמנון דניאל: עמדתי מהצד וראיתי איך הם עובדים.

<אמנון דניאל: אתה יודע מה, נפעמתי.

<אמנון דניאל: אהבתי את כל מה שראיתי.

ישראל אייכלר: אז מה הפתרון.

<אמנון דניאל: אני אגיד לך.

<אמנון דניאל: תוך כדי שהתחלתי בשיקום האסיר, ראיתי מה זה עושה.

<אמנון דניאל: הייתי מבקש שם הרבה.

<אמנון דניאל: לפני שבועיים היה פה דיון בכנסת שצילמתי אותו, איך דיברו שם בשבחה של הרשות לשיקום האסיר, במיוחד - - - הרב - - - לראות מה זה שיקום תורני.

<אמנון דניאל: באופן אישי פונים אלי הרבה מאד אנשים, בלי שום קשר, מחוסרי דיור, ושואלים אותי אם יש הוסטל בכלל.

<אמנון דניאל: אין הוסטל בכלל וקל וחומר אין הוסטל בפרט של התחום התורני.

<אמנון דניאל: שב"ס זה שב"ס.

<אמנון דניאל: רש"א זה רש"א.

<אמנון דניאל: זה שני גופים שונים.

<אמנון דניאל: השיקום התכלס צריך להיות בחוץ ולזה צריכים להביא את כל המשאבים.

<אמנון דניאל: אני אמור להפעיל את כל הדברים האלה.

<אמנון דניאל: אני שומע על נושאים תקציביים, אני לא רוצה להגיב על הנושא.

ישראל אייכלר: אז לא תביא לנו פיתרון, כי פה צריך 700,000 שקלים בשנה לפחות.

<אבינועם כהן: אני אחזור על זה ואני אגיד את זה עוד פעם - - -

<אמנון דניאל: סליחה, סליחה, את האמת, כשמדברים על הוסטל ערבי, זה נשמע יותר טוב מאשר חרדי.

<אמנון דניאל: כי חרדים לא אוהבים.

<אבינועם כהן: ברור.

<אבינועם כהן: תגיד דתי, לא חרדי.

<אבינועם כהן: אל תגיד חרדי כי אתה עושה אותם מספר 4, אתה יודע.

ישראל אייכלר: ההגדרה היא תורני.

<אבינועם כהן: חרדי - אתה עכשיו תשים אותנו ברצפה.

<אמנון דניאל: זה נשמע יותר טוב.

<אמנון דניאל: זה בומבסטי.

<אמנון דניאל: זה קליט.

<אמנון דניאל: אני לא רוצה להגיד, איך אומרים את זה בעברית?

<אמנון דניאל: זה משהו אחר.

<אלעד דהן: אני רק רוצה לציין שהעלות של הוסטל זה לא 700,000 שקלים אלא כמיליון וחצי שקלים, כי בבית החסד הסיפור הוא שונה.

<אלעד דהן: זאת אומרת אין לנו עלויות של השכרת מבנה.

<רותם אפודי: וגם בגלל שזו עמותה.

<אלעד דהן: וזו עמותה.

ישראל אייכלר: וזו עמותה שהיא משתתפת?

<רותם אפודי: הם מקבלים גם תרומות מחו"ל, בגלל שזו עמותה ש - - -

<אלעד דהן: מהאיחוד האירופי.

<רותם אפודי: הם מקבלים תרומות.

ישראל אייכלר: כי בטח הם מחנכים לשלום, אז האיחוד הרפואי מממן, כי זה מאד חשוב.

ישראל אייכלר: רעיון השלום הוא מאד חשוב.

ישראל אייכלר: זה לא סתם.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: יש לנו בשנה כ-450 אנשים שאנחנו בפוטנציאל מעבירים לראיונות לרש"א.

ישראל אייכלר: כמה?

<אבינועם כהן: מתוך 1,100 אסירים - - -

<יקותיאל יהודה ויזנר: כ-450 בשנה, אנשים שאנחנו מעבירים אותם לאבחון, לבחינה של רש"א.

<יקותיאל יהודה ויזנר: 1,200 לומדי תורה שמלמדים אצלנו במדרשות ובפעילות התורנית הבלתי פורמאלית.

<יקותיאל יהודה ויזנר: מתוכם, אני מעריך, אני אומר בגדול, קרוב ל-200 מתקבלים בערך.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הרב אבינועם?

<אבינועם כהן: כן.

<אבינועם כהן: 230.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אני מבקש לא לדקדק אותי בנתונים של אחד אחד, אבל בגדול אלה הנתונים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: יש אנשים שאין לנו מענה בשבילם.

<אבינועם כהן: והם נשארים בכלא.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אני לא יודע, אני לא נכנס לזה.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אני לא - - -

<אבינועם כהן: אני יודע.

<אבינועם כהן: הרב, אני יודע.

<אבינועם כהן: אני מקבל את הטלפונים.

<יקותיאל יהודה ויזנר: כי אין לי את הנתונים - - -

<אבינועם כהן: אני עובר את הבכיות.

<אבינועם כהן: אני עובר את הצרות.

<אבינועם כהן: אני עובר את המצוקות הנפשיות.

<אבינועם כהן: אני לא רוצה להיות יותר מספר 4 במדינת ישראל.

<אבינועם כהן: תפתרו את זה.

<אבינועם כהן: יש לאסירים זכויות דתיות – תתנו להם אותן.

<אבינועם כהן: תנו להם אותן.

<יקותיאל יהודה ויזנר: עכשיו אני אומר משהו שלא במסגרת תפקידי כרב ראשי לשב"ס ואני אומר את זה בחלל.

<יקותיאל יהודה ויזנר: הייתי במגעים, במשאים ומתנים עם כל מיני אנשי טיפול חרדים, שניאותו לקחת על עצמם את הנטל הזה, את המשימה הזאת, את האתגר הזה שנקרא הוסטל חרדי.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אם הייתה השתתפות – אני אומר בגדול – בסכום שמדובר פה על ההוסטל האחר – אני מעריך שאפשר יהיה לשכנע את הרב גרוסמן, שייקח על עצמו את ה - - -

<אבינועם כהן: אני רוצה לומר משהו, ברשותכם.

<אבינועם כהן: אני לא רוצה יותר הוסטל מפורט שיריב איתי על 400 גרם טחינה או 300 גרם טחינה.

<אבינועם כהן: אני נתון לחסדי המפעיל שכל מגמתו לפעמים היא כסף, בעיקר כסף, לשים את הכסף והוא יחליט לי אחר כך מי.

<אבינועם כהן: אין הוסטל מופרט.

<אבינועם כהן: אם מופרט, כל ההוסטלים של רש"א מופרטים.

<אבינועם כהן: אני שווה זכויות ברשות לשיקום האסיר.

ישראל אייכלר: הרב אבינועם, הלוואי והיית כבר בדיון הזה.

ישראל אייכלר: אם הייתי שומע ממשרד הרווחה שהם אומרים תביאו לנו את התנאים שיש בבית החסד של האוכלוסייה הערבית ואז הייתי חושב על הרעיון שאומר הרב ויזנר, שאיזה גוף – ויש הרב גופים דתיים שרוצים לשקם אסירים – מוכן לתת את המבנה והרשות לשיקום האסיר תיתן להם את התקציב, אז הייתי נכנס איתך לשאלה האם זה כדאי או לא כדאי.

ישראל אייכלר: אבל אתה עכשיו בזירו.

ישראל אייכלר: גראנד זירו.

<אבינועם כהן: אני לא בזירו, אני מאמין שאם אנחנו נעשה מאמץ כמו שעשו אחינו, בני דודנו הערבים, אז אנחנו נצליח.

<אבינועם כהן: אבל אם אנחנו נשב פה ונחליט שאנחנו רוצים להיות אזרח מספר 3, אז אנחנו לא נעשה שום דבר.

<אבינועם כהן: אני לא רוצה להיות יותר אזרח מספר 3.

<אבינועם כהן: הספיק לי.

ישראל אייכלר: אני רוצה לבשר לכם ואני אומר את זה לחיוב, שלא הערבים דאגו לערבים, יהודים, כמו יושב ראש הוועדה אלי אלאלוף, דאג להם ונלחם עם הרשות עד שבאמת המשיכו את השנה הקודמת ועכשיו אני מבין שזה כבר סודר לשנה הבאה.

<אבינועם כהן: כן.

ישראל אייכלר: אני ביקשתי, נדמה לי שאתה היית שם בישיבה.

<אבינועם כהן: הייתי שם בדיון.

ישראל אייכלר: שיהיה דינו של הרשות לשיקום התורני, כמו הערבי.

<אבינועם כהן: לא כך היה.

ישראל אייכלר: לא יותר טוב חס וחלילה, אבל שיהיה אותו דבר.

<אבינועם כהן: זה לא כך היה.

ישראל אייכלר: ולא כך היה?

<אבינועם כהן: שום דבר.

<אבינועם כהן: כלום.

ישראל אייכלר: אמרו לי שאין תקציב.

ישראל אייכלר: אני איזום עוד פעם דיון, אולי במשותף של הוועדה שלנו עם ועדת הרווחה, אם זה יעזור.

ישראל אייכלר: אני אבדוק את זה קודם עם חבר הכנסת אלאלוף.

ישראל אייכלר: אם יש לזה סיכוי, אנחנו נעשה עוד פעם דיון.

ישראל אייכלר: אם לא, אנחנו פשוט נפנה לשר הרווחה ונראה איך הוא יתמודד עם השאלה הזאת, שאנשים יושבים בבית סוהר.

ישראל אייכלר: יכול להיות שצריכים להעלות את זה במליאת הכנסת.

<אבינועם כהן: יושבים, יושבים.

ישראל אייכלר: אנשים יושבים בבית סוהר בגלל שאין להם איפה לשבת.

<יקותיאל יהודה ויזנר: אני לא יודע את הנתון הזה.

<אבינועם כהן: אני יודע את זה.

<אבינועם כהן: אני חווה את זה.

ישראל אייכלר: יש לי פה את התגובה של הלשכה המשפטית.

<שלומית אבינח-קואולמן: אנחנו פנינו להנהלת בתי המשפט וזו התגובה שהם ענו.

ישראל אייכלר: אני רוצה להקריא את התגובה של הלשכה המשפטית.

<שלומית אבינח-קואולמן: הנהלת בתי המשפט.

ישראל אייכלר: הנהלת בתי המשפט, השלכה המשפטית בהנהלת בתי המשפט, הם אומרים ככה: שכל האסירים עולים לדיון בפני הוועדה במועד שבו הם זכאים לכך וההליך שבעניינם מתקדם בהתאם להחלטה השיפוטית שניתנה על ידי חברי הוועדה.

ישראל אייכלר: לעתים – ופה המשפט החשוב – הוועדה מבקשת מרש"א להציג בפניה תכנית שיקום חלופית, שהרי לא ניתן לשחרר את האסיר לשיקום בהוסטל שנשרף.

ישראל אייכלר: הווה אומר שאם אין הוסטל, אין שחרור.

<אבינועם כהן: אין שחרור, חד וחלק.

<אבינועם כהן: אין פה.

<מינדי בוקשפן: ואני רוצה להוסיף שבעצם ההוסטל נותן לבן אדם לצאת לעולם החוצה, בלי ליפול על הקרקע, בלי כלום.

<מינדי בוקשפן: בן אדם שיושב 16 שנה בכלא או אפילו 10 שנים בכלא, הוא יוצא בלי הוסטל, זה בן אדם שיוצא בלי שיקום, בלי בית, בלי פרנסה, בלי אוכל, בלי כלום.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: מיכאל מחפוד רוצה לומר איזה משהו?

ישראל אייכלר: אנחנו מסיימים, כן.

<מיכאל מחפוד: האמת שאני רוצה להגיד הרבה.

<מיכאל מחפוד: אני רוצה להגיד עלי.

ישראל אייכלר: תגיד.

<מיכאל מחפוד: אני אסיר לשעבר.

<מיכאל מחפוד: אני 10 שנים עם העמותה.

<מיכאל מחפוד: אני לא מקבל אגורה מאף מקום.

<מיכאל מחפוד: אני מקבל מהביטוח הלאומי 1,000 שקלים ואני מזה צריך לחיות ואני צריך לגנוב אוכל בשביל להביא לילד שלי, בשביל להביא לאישה שלי.

<מיכאל מחפוד: אני צריך לגנוב אוכל.

<מיכאל מחפוד: ואני אומר, אתם רוצים להכניס אותי לכלא ואז לשלם את המחיר שעולה לי להחזיק אותי?

<מיכאל מחפוד: אותי, את מיכאל, אני לא מדבר עכשיו על אחרים.

<מיכאל מחפוד: להחזיק אותי בעלויות שזה עולה למדינה, או שאולי תתנו לי מחצית מזה, שאני אוכל לחיות בכבוד.

<מיכאל מחפוד: פשוט.

<מיכאל מחפוד: לחיות בכבוד.

<מיכאל מחפוד: לא יכול להיות ש-10 שנים אין לי כלום.

<מיכאל מחפוד: אני מקבל ביטוח של 1,100 שקלים הבטחת הכנסה וזהו.

<מיכאל מחפוד: זה מה שמגיע לי.

<מיכאל מחפוד: עבודה לא נותנים לי.

<מיכאל מחפוד: למה?

<מיכאל מחפוד: יש לך עבר.

<מיכאל מחפוד: איפה שהלכתי זרקו אותי.

ישראל אייכלר: כשאתה הולך ללשכת העבודה לא נותנים לך?

<מיכאל מחפוד: אני הולך ללכת העבודה, מה שיש להם לתת, לא עלינו.

<מיכאל מחפוד: עבודה פיזית אני לא יכול כבר במצב שלי, אחרי שהבריאות שלי - - -

ישראל אייכלר: אז אתה לא מקבל דמי אבטלה?

<מיכאל מחפוד: לא.

<מיכאל מחפוד: אני מקבל סיוע ב-, איך קוראים לזה?

<רותם אפודי: הבטחת הכנסה.

<מיכאל מחפוד: הבטחת הכנסה, 1,100 שקלים.

<מיכאל מחפוד: עם זה אני צריך לבוא לפה לוועדות ולהיפגש עם אסירים ולסייע לאסירים ואני כל היום בטלפונים של אסירים ואני עוזר להם מכל הנשמה, כי אני גם רואה בזה שליחות.

<מיכאל מחפוד: אמנם אני לא דתי, אבל אני רואה בזה שליחות.

<מיכאל מחפוד: ואני לא מבין איך יכול להיות וגם פניתי אליהם.

<מיכאל מחפוד: לפעמים מתפנים להם מקומות עבודה ואני פונה אליהם.

<מיכאל מחפוד: כלום.

<מיכאל מחפוד: נאדה.

<מיכאל מחפוד: לא מתייחסים.

<מיכאל מחפוד: אז הנה לך דוגמא קלאסית של בן אדם שכבר 10 שנים בחוץ - - -

<אמנון דניאל: מי לא מתייחס?

<אמנון דניאל: מה זאת אומרת?

<מיכאל מחפוד: אתם.

<אמנון דניאל: אין דבר כזה.

<מיכאל מחפוד: אז עובדה.

<אמנון דניאל: נכון שאני חבר שלך, שנים אני מכיר אותך ואתה מעולם לא פנית אלי.

<מיכאל מחפוד: אז לא אליך.

<מיכאל מחפוד: לא פניתי אליך אישית, אבל אני פניתי - - -

<אמנון דניאל: יכול לפנות אלי.

ישראל אייכלר: זה דיון ועדה.

ישראל אייכלר: אתם תסדרו את זה ביניכם אחרי הישיבה.

<אמנון דניאל: לא קשור, לא, לא.

<אמנון דניאל: הוא לא יכול להגיד דברים שרש"א - - -

<מיכאל מחפוד: אבל נשמה, אני אומר את זה בפירוש.

<מיכאל מחפוד: אני פניתי לרש"א.

<מיכאל מחפוד: אני יכול להראות לך את זה.

<אמנון דניאל: זה לא מדויק.

<מיכאל מחפוד: יש לי מיילים דרך אגב שפניתי ואמרתי אני מבקש לעשות משהו, כי כל כולי בלאו הכי רתום לזה.

<מיכאל מחפוד: למה שאני לא אהיה במקום שאני יכול להשפיע ואני משפיע לטובה על אסירים.

<מיכאל מחפוד: אני לא מדבר עם אסירים ומכניס אותם למקום.

<מיכאל מחפוד: בדיוק הפוך.

<מיכאל מחפוד: אני פועל מהמקום של לתקן ולתקן.

<מיכאל מחפוד: תשאל את האדונים האלה, כשאני מדבר איתם.

<מיכאל מחפוד: תשאל את מי שאתה רוצה על השיח, על הגישה.

<מיכאל מחפוד: כמה חשוב להיות, לבוא עם גישה חיובית.

<מיכאל מחפוד: ובכל זאת, בגלל שאני לא דופק ואני לא צועק ואני לא משתולל, אני נאלץ לגנוב אוכל.

<מיכאל מחפוד: אני אומר לך את זה.

<יוחנן בוקשפן: אני גם מחזק את דבריו.

<מיכאל מחפוד: אני נאלץ.

<מיכאל מחפוד: אני אומר לכם את זה בפירוש.

<מיכאל מחפוד: אני נאלץ לגנוב אוכל.

<יוחנן בוקשפן: אני גם מחזק את דברו.

<יוחנן בוקשפן: אני כבר אבא, בלי עין רעה.

<יוחנן בוקשפן: אנחנו 11 נפשות בבית.

<יוחנן בוקשפן: הייתי מאד מסודר כלכלית לפני שנכנסתי לכלא.

<יוחנן בוקשפן: עד היום לא השתקמתי.

<יוחנן בוקשפן: החובות.

<יוחנן בוקשפן: הלחצים של הבנקים, של ההוצאה לפועל שיש לי.

<יוחנן בוקשפן: המדינה לא - - -

ישראל אייכלר: יש עבודה?

<יוחנן בוקשפן: עכשיו התחלתי לעבוד.

<יוחנן בוקשפן: אני עוד לא מסוגל נפשית לחזור לפעילות שלי - - -

ישראל אייכלר: בעזרת השם.

ישראל אייכלר: מאד חשוב לי לשמוע שיש לך עבודה, כי אני חושב שזה אחד הכלים הטובים ביותר לחזור לשגרה.

<יוחנן בוקשפן: ברוך השם, עכשיו, ממש עכשיו קיבלתי עבודה למשך חצי יום.

ישראל אייכלר: שיהיה בהצלחה.

ישראל אייכלר: זה מה שכואב לי אצל מיכאל, שאין לו עבודה.

<יוחנן בוקשפן: והמדינה ממש לא עוזרת לי בכלום.

<יוחנן בוקשפן: המדינה בכלום.

<יוחנן בוקשפן: אין לי ביטוח לאומי.

<יוחנן בוקשפן: עוד לא מקבל מהם שקל, חוץ מה-1,400 שקלים - - -

<מיכאל מחפוד: אני הייתי מוכן הכל לעשות.

<מיכאל מחפוד: הרב אייכלר, אני רוצה להגיד לך שאני הלכתי אפילו לעבוד, הלכתי לשטוף סליחה על הביטוי, לזקנים את התחת.

<מיכאל מחפוד: לשטוף אותם, לקלח אותם, לעזור להם, להיות איתם בשביל 23 או 24 שקלים לשעה.

<מיכאל מחפוד: מבחינתי זה היה כמו גם שליחות, למרות שאני באתי ממקום - - -

ישראל אייכלר: ואין לך עבודה בתחום הסיעוד?

<מיכאל מחפוד: באיזה שהוא שלב פתאום אמרו שצריך למנות, מה עשית, מה העבר שלך וזה, וכשהתייחסו לעבר שלי אמרו אתה לא יכול לעבוד בעבודה הזאת ופיטרו אותי.

<מיכאל מחפוד: ואני רוצה להגיד לך, זה פשוט לא יאומן.

<רותם אפודי: יש קושי לאסירים משוחררים בתעסוקה, אבל זה דיון אחר.

ישראל אייכלר: אז זה נושא לדיון, כי יש בעיה קשה מאד, כי אם שואלים אותך את הרזומה, את קורות החיים - - -

<מיכאל מחפוד: למה אני לא יכול לעבוד?

<מיכאל מחפוד: אני רוצה להביא לילד שלי מתנה.

<מיכאל מחפוד: אני לא יכול לתת לו מתנה כלום.

<רותם אפודי: כי מדינת ישראל, שהיא המעסיק הראשי והגדול במדינת ישראל, לא מוכנים להעסיק אנשים ש - - -

<מיכאל מחפוד: אני לא יכול להיות במצב הזה של ללכת אפילו לאירוע.

<מיכאל מחפוד: אני לא הולך.

<מיכאל מחפוד: אני יכול ללכת לאירוע?

<מיכאל מחפוד: אני יכול לשלם 300 שקלים למנה.

<מיכאל מחפוד: לא הולך.

<מיכאל מחפוד: אני 10 שנים ככה.

<מיכאל מחפוד: אני אומר לך ואני נסחב במצב הזה.

<מיכאל מחפוד: ככה.

<מיכאל מחפוד: במצב הזה.

<מיכאל מחפוד: ריבונו של עולם.

<מיכאל מחפוד: מה קורה?

ישראל אייכלר: הדברים נשמעו וכאבו ונרשמו ואנחנו נעבור לסיכום.

ישראל אייכלר: 1.

ישראל אייכלר: אנחנו פונים לשר לביטחון פנים לאפשר תפילות גם לעצורים יומיים.

ישראל אייכלר: מדובר בתקופה לפעמים של ימים ושבועות ללא זכויות של שירותי דת ואיננו מקבלים שצרכים חקירתיים צריכים למנוע מבן אדם את הזכות להתפלל בבית הכנסת.

ישראל אייכלר: כמו שאמר הרב, שלא חייב להיות שהוא יהיה במניין אפילו, זה יכול להיות שיתפלל בעצמו בבית הכנסת.

ישראל אייכלר: 2.

ישראל אייכלר: אנחנו פונים לשר לביטחון פנים ולנציגות שב"ס לאפשר רכישת נעליים מכל הסוגים, גם נעליים שחורות בקנטינות, ולא להגביל אותם רק לנעליים מסוג מסוים.

ישראל אייכלר: 3.

ישראל אייכלר: אנחנו נפנה לשר לביטחון פנים ולנציב שירותי בתי הסוהר לגבי החברה שמספקת מזון כדי לבדוק את הטענות נגד איכות האוכל ובעיות כשרות.

ישראל אייכלר: 4.

ישראל אייכלר: אנחנו נפנה לשר לביטחון פנים ולנציב שירות בתי הסוהר לגבי מכשור בדיקה לבדיקת ספרים בכריכה קשה, בשום אופן לא לקרוע את הכריכה ולא לאסור הכנסת ספרים שיש להם כריכה קשה.

ישראל אייכלר: אם צריך תקציב, יש בשבוע הבא את תקציב המדינה, צריך לתקצב את המכונה הזאת שבודקת את הכריכה.

ישראל אייכלר: 5.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים לתת אפשרות לרכוש שמן זית ונרות בימי חנוכה ובכל ימות השנה בקנטינה, וגם לאפשר לרכוש נרות נשמה בקנטינה ולהקים באגפים מתקן נרות שימנע שריפה.

ישראל אייכלר: 6.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין משהו כללי, שלא שייך לשירותי הדת.

ישראל אייכלר: יש הרבה תלונות על מחירי המזון והמחירים בכלל בקנטינות בבתי הסוהר.

ישראל אייכלר: מדובר ממש באנשים העניים ביותר וקורעים להם, מה שהיה נקרא פעם גזלן, אז בקנטינות מגיעות הרבה פניות, לא מאנשים דתיים בלבד, שהמחירים שם גבוהים.

ישראל אייכלר: צריך לעשות מעקב אחרי המחירים.

ישראל אייכלר: אני לא יודע מי מוסמך, אולי הרצל, אתה מוסמך?

<הרצל שור: אני יכול לתת תשובה על זה.

<הרצל שור: יש מכרז מסודר עם מחירים שנקבעו וגם זה נבדק לפעמים מול השוק והמחירים עומדים בסטנדרטים.

<הרצל שור: אין בהם חריגה.

<הרצל שור: תמיד אפשר למצוא איזה מבצע באיזו רשת שיווק לפריט פרטני אחד, אבל החברה בשיווק, בהפצה והמחירים שלה נבדקו והם עומדים בסטנדרטים.

<הרצל שור: אין בהם דברים חריגים.

ישראל אייכלר: הייתי מקבל את דבריך כפשוטם, מר הרצל שור, אלמלא הייתי יודע מה קורה במערך הטלפוניה שבשירות בתי הסוהר, שגם שם עשו מכרזים ועדיין האסירים משלמים פי 10 ממה שמשלם אזרח רגיל בחוץ לשיחות טלפון.

<הרצל שור: יש מערך חדש היום, זו מערך שחף שהיא גם מערכת מודיעינית והיא נבדקת עם מערך שיחות.

ישראל אייכלר: כן, היא מאד יקרה יחסית.

ישראל אייכלר: אני מקווה שתבדקו את העניין של המזון בקנטינות, ואני לא מבקש יותר מאשר לבדוק ולהסיק מסקנות.

ישראל אייכלר: 7.

ישראל אייכלר: אנחנו פונים לשר הרווחה בבקשה לפתיחתו המיידית של ההוסטל התורני.

ישראל אייכלר: נוצר מצב שאסירים יושבים בבתי הסוהר כשוועדות השחרור מוכנות לשחרר אותם, בתנאי שתהיה להם תכנית שיקום מתאימה וכל זמן שאין הוסטל, אין אפשרות לשקם אותם וככה אנשים יושבים בבית הסוהר מעבר לזמן ש וועדת השחרורים מוכנה לשחרר אותם.

<מינדי בוקשפן: ואפשר להוסיף גם שהם יושבים בבתי הסוהר ללא שיקום.

ישראל אייכלר: בגלל זה אין הוסטל?

<מינדי בוקשפן: בגלל שאין הוסטל.

ישראל אייכלר: אז הם לא מקבלים שיקום בתוך בתי הסוהר?

<מינדי בוקשפן: השיקום, בן אדם שיוצא אחרי 16 שנה - - -

ישראל אייכלר: אה, זה שיקום משותף?

<מינדי בוקשפן: זה שיקום משותף.

<מינדי בוקשפן: בן אדם שיוצא אחרי 16 שנה ואין לו בית ואין לו פרנסה.

ישראל אייכלר: טוב, טוב שאמרת את זה.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים להודות לכל המשתתפים ולקוות שבדיון הבא, בעזרת השם, אולי תהיה בשורה.

ישראל אייכלר: יש הרבה נושאים שחשבנו שאין בשורה.

ישראל אייכלר: רק היום היה לנו סיפור עם נושא הרבה יותר קל, אבל הייתה לנו היום בשורה על משהו שחשבנו לפני שנה שאין סיכוי.

ישראל אייכלר: אז נקווה שגם בשנה הבאה יהיו לנו גם הוסטלים ונקווה שלא יהיו אסירים יותר.

ישראל אייכלר: תודה רבה.