ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 313, 2016-12-15 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 15 בדצמבר 2016, ט"ו בכסלו תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא: שכר המורים – דיווח משרד החינוך לוועדה.

יעקב מרגי: אבל לפני הדיווח אי אפשר שלא להתייחס למה שהביא אותנו לדיון היום.

יעקב מרגי: כפי שזכור לכם, בשנה שעברה, אחרי תחילת שנת הלימודים, הוועדה קיימה דיון בסוגיית שכר המורים.

יעקב מרגי: דיון בסוגיה שנקרא לה הליקויים בתלוש השכר של המורים.

יעקב מרגי: היה כאן דיון מעמיק.

יעקב מרגי: משרד החינוך הציג את המערכות שלו.

יעקב מרגי: אני חושב שגם הסתדרות המורים הציגה וסיפרה לנו על האפשרות לפנות לאיזו אפליקציה וכולם שידרו לנו שבשנה הבאה יהיה בסדר וכל מורה יש לו ודאות, הוא חי עם ודאות מוחלטת לגבי גובה שכרו, תנאי שכרו ושיעור משרתו ואמרנו ובא לציון גואל.

יעקב מרגי: יכול להיות, כמי שבא ממערכות שכר גדולות, אני יכול להעריך שבתחילת שנת עבודה או שנת לימודים במקרה של מורים, במאסות גדולות ומערכת עם תנודות ושינויי משרה ושינויי צורת העסקה, יכול להיות מצב של אחוז סביר של בירורי שכר כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: ואומר לכם בכנות, אני אמרתי גם לכמה אנשים פה שאני מרגיש תחושת החמצה, לפחות כפוליטיקאי שזיהה את הבעיה.

יעקב מרגי: מיד אחרי תחילת אוקטובר, נאמר ככה, התקשרתי לחבר הכנסת איציק שמולי.

יעקב מרגי: אמרתי לו איציק, שנה שעברה יזמת דיון בעקבות קבוצת מורים בווטסאפ, שטענו שהשכר שלהם נמוך, תעשה טובה, בדוק איתם שוב אם הכל תקין.

יעקב מרגי: חוזר אלי חבר הכנסת איציק שמולי אומר לי תשמע, אין מחאה, אין קבוצת הורים, הכל בסדר.

יעקב מרגי: שבוע אחרי זה ותרעש הארץ ותהום כל הארץ והנה הרעש הגדול.

יעקב מרגי: רבותי, אין ספק ואמרתי בתחילה, יש אחוז מסוים של בירורי שכר שהם אופייניים למערכות.

יעקב מרגי: אם אני יוצא מסוגית השכר, ויושבת פה המנכ"לית שנקדם אותה בברכה – מיכל כהן – ויושב פה רן ארז, יושב ראש ארגון המורים.

יעקב מרגי: הסתדרות נמצאים איתנו?

יעקב מרגי: עדיין לא.

יעקב מרגי: מורים יש איתנו היום.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: נשמע גם אתכם.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם רבותי, כוח ההוראה במדינת ישראל הוא כוח ענק, גדול והמדינה מפנה תשומת לב רבה.

יעקב מרגי: זה אחד המשרדים ואפילו המשרד הכי גדול בתקציבו אחרי משרד הביטחון.

יעקב מרגי: בשנים האחרונות הוזרמו משאבים רבים.

יעקב מרגי: הכנסת בדרך כלל אוהבת לחבוט ברגולטור, בשלטון, אבל אני אומר לכם, מושקעים משאבים רבים.

יעקב מרגי: אין ספק שאם זה לא מערכת החינוך, אז ההתייחסות הייתה אחרת.

יעקב מרגי: היו בודקים תשומות ותפוקות בצורה אחרת, בצורה כפי שמערכות כלכליות צריכות לבדוק את עצמן.

יעקב מרגי: כוח ההוראה במדינת ישראל הוא עמוד השדרה שלנו בעיצוב הדורות הבאים.

יעקב מרגי: לנו חשוב שהמורה בכיתה יעמוד, לא יהיה מוטרד לא מהילדים שלו כרגע מה הם עושים ואיפה הם, אפילו לא מבן או בת זוגו או זוגתו, משום דבר אחד, אפילו לא איך יורדת המשכנתא החודש, אם תרד, אם יכבדו את השקים שנתנו או לא.

יעקב מרגי: מדבר אחד – אם הוא מגיע ליעד עם התלמידים שלו בכיתה.

יעקב מרגי: ואין ספק שכשתלוש שכר הוא דבר לא ודאי, זה מטרד.

יעקב מרגי: זה מסיח את הדעת.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר למנכ"לית ואני חושב שאמרתי לה את זה בעטיה של בעיה אחרת, של סוגית הרישום למוסדות החרדיים, אני חושב שתחילת שנת הלימודים – 1 בספטמבר – צריך להסתיים ב-30 במאי ואני אסביר את עצמי.

יעקב מרגי: לא יוצאים לחופשת הקיץ בלי שאני יודע שה-1 בספטמבר סגור.

יעקב מרגי: סגור מכל הבחינות.

יעקב מרגי: שאחרון התלמידים והתלמידות משובצים.

יעקב מרגי: שאחוזי המשרה וצורת ההעסקה, הכל כבר סגור.

יעקב מרגי: כי אם באמת - ורבותי, עכשיו תחלקו עלי אם אני אומר דברים חסרי טעם - כשאני מגיע כהורה, כאזרח, לתחום בית הספר במהלך חופשת הקיץ, אני רואה עיר נטושה.

יעקב מרגי: לעתים כדי לקבוע פגישה עם אחד מאנשי הצוות כהורה, אני נדחק עד ל-15 באוגוסט.

יעקב מרגי: ואם הציר המרכזי הוא המנהל והפיקוח וכל המעמסה מתנקזת בסוף הדרך, לקראת תחילת שנת הלימודים על קצה הפירמידה ההפוכה, שזה המנהל, הפיקוח וכל המערכות ב-15 יום צריכות להסתודד, להגיע לסנכרון מלא, אני אומר לכם: אין מציאות כזו שבשנה הבאה נפתח את השנה בלי ליקויים דומים לה.

יעקב מרגי: השנה יש לזה משהו מיוחד עם הרפורמה של התחבורה הציבורית, מה שנעשה בתחבורה הציבורית, אבל גם ללא הרפורמה, והנה אני אומר לכם, שלא יישמע, אני אמנם לא מקל ראש בזה, 10% מתוך 182,000 מורים, כ-182,000 מורים, אני מדייק כמעט?

<מיכל כהן: כן.

יעקב מרגי: 10% ליקויים זה משהו כמעט סביר.

יעקב מרגי: כמעט סביר במערכת שאמרתי היא תנודתית, היא לא יציבה.

יעקב מרגי: מורים משנים את צורת ההעסקה שלהם, מורים חדשים נקלטים, מורים ותיקים יוצאים.

יעקב מרגי: 10%.

יעקב מרגי: אבל אנחנו כבר מכירים את המערכת, אנחנו יכולים להיערך ואני שמח שהוקמה ועדה.

יעקב מרגי: אני בכוונה לא התעברתי על ריב לא לי ולא קפצתי מיד לבריכה לקיים דיון, אלא נדברנו ודחיתי פעמיים את הדיון, כי אני חושב שמרגע שהתקבלה החלטה שנכנסים לזה בצורה יסודית, עם בדיקה יסודית, נתתי את מרווח הזמן ואנחנו כאן הבוקר כדי לשמוע מה נעשה, מה הוועדה עשתה, אבל לפני כן מיכל, באמת הגיעו מורים לאן אז אני רוצה לתת להם, כדי שנתחבר.

<מיכל כהן: לפני שאני אציג?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: הכי טוב.

יעקב מרגי: כדי שנתחבר למה שעשיתם בצורה הכי נכונה וטובה.

יעקב מרגי: איתן ברושי, חבר הכנסת, אתה רוצה לומר משהו לפני כן?

איתן ברושי: כן, בוקר טוב.

יעקב מרגי: לא על חוק ההתיישבות.

איתן ברושי: תיכף תשמע.

איתן ברושי: בכנסת תדעו שאפשר לדבר על מה שאתה רוצה.

איתן ברושי: בכל זאת, אדוני יושב הראש, המנכ"לית ששר החינוך פותח כל סקירה – המנכ"לית המצוינת, ובכל זאת, חבריי המורים והאחרים, אני חושב בצורה קצת יותר ברורה ממה שבחר לפתוח יושב הראש בבוקר הזה.

איתן ברושי: נכון, אנחנו עסוקים ובעצם בשעות הקרובות יש הרבה דיונים של התקציב וחוק ההסדרים, אבל בכל זאת אני רוצה לומר שיש כאן מחדל גדול ויש מי שאחראי למחדל הזה.

איתן ברושי: זה לא נכון לומר כל פעם שעכשיו אנחנו מסדרים את זה.

איתן ברושי: זה לא סודר עד היום.

איתן ברושי: יש סכסוך עבודה בין המערכות של המורים למשרד החינוך ואני רוצה לומר שזכיתי להביא מורה שלי מכיתות ב', ג', ד', מורה בת 77, ברכה מעיין, שהייתה מורה ביסודי במסגרת יום המורה שהיה פה.

איתן ברושי: וכמו תמיד דיברו שם בחגיגות.

איתן ברושי: אני לפחות חשבתי גם בחגיגה לומר מילה על המשבר, כי אי אפשר על מעמד המורה ועל חשיבותו גם בעידן שלטכנולוגיה המתקדמת אין תחליף למגע של המורה, עם מבט עיניו עם התלמיד וכל הדברים שאתם יודעים יותר טוב ממני.

איתן ברושי: גם אני עסקתי קצת בחינוך.

איתן ברושי: גדלתי בבית של מחנכים.

איתן ברושי: בסופו של דבר המורה נשאר הדבר המרכזי ובישראל ההון האנושי הוא המשאב העיקרי, אפילו אם מצאו קצת גז.

איתן ברושי: ובסופו של דבר אי אפשר לדבר על חשיבות המורה ולעבור ככה לסדר היום כבר חודשים עם בעיית השכר.

איתן ברושי: קודם כל השכר נמוך מלכתחילה.

איתן ברושי: השכר לא ראוי למי שאומרים שבלעדיו אין פה עתיד למדינה.

איתן ברושי: אז צריך לתת שכר יותר גבוה.

איתן ברושי: אבל לא רק שהשכר לא מספיק גבוה, יש שיבושים שאין להם הצדקה וגם לא ברור מי לוקח על זה את האחריות.

איתן ברושי: בסופו של דבר המערכת של עובדי מדינה, והייתי גם עובד מדינה בכמה תפקידים, התרגלה שהיא יכולה להטיף מוסר לכולם, רק על עצמה היא לוקחת אחריות מאד מוגבלת – גם באוצר וגם במקומות אחרים.

איתן ברושי: ולכן יש פה תקלה.

איתן ברושי: ואם מדברים על מעמד המורה, קודם כל צריך לשלם בזמן ולשלם יותר וצריך לדעת שאין אפשרות לדבר על חשיבות ההוראה עם המשכורות הנמוכות ועוד עם הנזקים שקרו בתחילת השנה שלא טופלו עד היום.

איתן ברושי: דבר שני, מישהו צריך להגיד שהוא לוקח את האחריות.

איתן ברושי: אנחנו ראינו עכשיו את ראש אכ"א מתפטר כשגנבו לו את המחשב מהבית.

איתן ברושי: חינוך זו דוגמא אישית, כך אומרים כולם, גם השר, ומישהו צריך להגיד שהוא אחראי ומישהו צריך להסביר איך זה לא יקרה יותר.

איתן ברושי: הדיון הזה מתקיים באיחור.

איתן ברושי: אני ביקשתי את הדיון הזה כבר לפני שבועות ארוכים.

איתן ברושי: אמר לי יושב הראש חכה, משרד החינוך לא מעוניין.

איתן ברושי: בוא נחכה, נמרח את הזמן.

איתן ברושי: אז פניתי לנשיאות הכנסת.

איתן ברושי: הדיון הזה מתקיים היום, אתם רואים שאין פה חברה כנסת, זה יום לא שגרתי.

איתן ברושי: אני בכל זאת הלכתי לישון אתמול בשתיים בלילה ואני פה, כי אני חושב שהדיון הזה חשוב.

איתן ברושי: ואם אומרים שההוראה חשובים והמורים חשובים, אז בבקשה, צריך להתנהג בהתאם ולהוכיח את זה.

איתן ברושי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציגות מהמורים, בבקשה, תציגי את עצמך.

<סמדר פרץ: שמי סמדר פרץ, אני מנהלת בית ספר "אשכול" בבאר שבע.

<סמדר פרץ: נכון, יש בעיה.

<סמדר פרץ: כולם צודקים.

<סמדר פרץ: אתה הזכרת פה שני דברים – לשלם בזמן ולהעלות את השכר.

<סמדר פרץ: להעלות את השכר זה לא הדיון.

<סמדר פרץ: אנחנו נשמח שזה יקרה במשכן הזה ויחשבו איך להעלות את שכר המורים, כי אכן זה הון אנושי מאד חשוב.

<סמדר פרץ: לגבי הבעיה.

<סמדר פרץ: הבעיה קיימת לא מעכשיו.

<סמדר פרץ: זה מספר שנים שהבעיה קיימת.

<סמדר פרץ: השנה היא הוצפה ולדעתי הקש ששבר את גב הגמל זה כל העניין של הרפורמה בנסיעות.

<סמדר פרץ: אני חייבת לומר שבאמת נזעקו מורים - - -

יעקב מרגי: משרד האוצר איתנו כאן?

<קריאה: כן.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

<סמדר פרץ: וההון האנושי בבית ספרי, כמנהלת בית ספר אני רואה אחריות שמורה תהיה שלווה ורגועה בכיתתה כדי להגיע לכל ילד ולא תהיה טרודה מסיבות אלה ואחרות, כמו הסיבה הזו.

<סמדר פרץ: המהלך שנעשה פה הוא מהלך אדיר.

<סמדר פרץ: זימנו את כל אנשי השטח לבוא ולהידבר ולהציג את הבעיה ולמצוא ביחד פתרונות.

<סמדר פרץ: אני בפעם האחרונה בחיי הייתי שותפה למהלך של האפשרות לשאת ולומר את הדברים ולהציג את כל הבעיות.

יעקב מרגי: סמדר, תרשי לי שאלה.

יעקב מרגי: אני תיארתי איזה מצב מסוים בחופשת הקיץ.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול אותך בפרקטיקה, כמה שנים את מנהלת בית ספר?

<סמדר פרץ: אני מנהלת, הייתי שנתיים ועכשיו אני שוב שנתיים, ארבע שנים.

יעקב מרגי: כבאר שבעי, איפה זה בית ספר אשכול?

<סמדר פרץ: בשכונה ט' בבאר שבע.

יעקב מרגי: טוב, אני מהפריפריה, גדלתי בפריפריה של באר שבע, אז זה בסדר.

<סמדר פרץ: איפה?

יעקב מרגי: במקור גדלתי בשכונה ד', למדתי בבית ספר סיני שהפך להיות רננות.

<סמדר פרץ: אני מכירה.

יעקב מרגי: טוב, בואי נעשה ככה, אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: מתי את כמנהלת, סגורה על מערכת השעות שלך.

<סמדר פרץ: תראה, בעיקרון יש תהליך שבשנתיים האחרונות שולחים לנו כבר מוקדם יותר להיערך, בסביבות מרס-אפריל, אבל השנה, אני אתן לך דוגמא שב-25 באוגוסט, פתאום מורה החליטה, בעלה עובד קבע, העבירו אותו לעיר אחרת, היא הודיעה לי ב-25 באוגוסט.

יעקב מרגי: זה המקרה הקיצון.

<סמדר פרץ: אבל כל שנה זה קורה.

יעקב מרגי: אחוז מסוים קיצון, נותן לך אותו.

<סמדר פרץ: יש.

יעקב מרגי: אני שואל על מצב סטטי.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה, מתי את מפוקסת על מערכת השעות שלך, כולל הזרמה למחוז?

<סמדר פרץ: ב-15 ביוני כבר יש 90% מצבת, אפשר לומר.

יעקב מרגי: 90 אחוז מצבת.

יעקב מרגי: את עדיין אומרת ש-10% אחוז אלה הסטיות.

<סמדר פרץ: יש סטיות.

יעקב מרגי: תקשיבו, אני לא איש מורה, לא איש חינוך, אל תתבלבלו, אני לא איש חינוך.

יעקב מרגי: אני אדמיניסטראטור, וכנראה זה הדלתא הקטנה המשלימה שלכם.

יעקב מרגי: כשאני ניתחתי בלי שמישהו דיבר איתי, אמרתי רבותי עם כמה תשלומים יש בעיה?

יעקב מרגי: ואמרתי מתוך 180,000, אם 18,000 יאמרו שהתלוש שלהם לא מושלם, זה חלק קטן של הבעיה.

יעקב מרגי: יש את הבעיה של אי ודאות, הסרבול של סולם השכר, עוד הרבה בעיות יש למורים, אבל בקטע הזה של בירורי שכר – 10% זה סביר, אבל אני לא מוכן לחיות עם זה.

<סמדר פרץ: צודק.

<סמדר פרץ: יש עוד הערה.

יעקב מרגי: אני אתן לך להשלים.

יעקב מרגי: תשלימי.

<סמדר פרץ: יש עוד הערה חשובה שמבין 34 אנשי צוות, אני קלטתי השנה 4 מורות חדשות לחלוטין.

<סמדר פרץ: כלומר, הן רק השנה פתחו את תיק העבודה שלהן והשכר שלהן צריך להתעדכן וכל הדיונים האלה.

<סמדר פרץ: אז זה עוד טולרנס שצריך לקחת בחשבון.

<סמדר פרץ: אין ספק שזה לא צריך לקרות.

<סמדר פרץ: אין ספק שצריך למצוא פתרונות.

<סמדר פרץ: הגדולה של המערכת היא שהאנשים השמיעו את קולם, הם זכו לבוא ולבטא את עצמם ולהיות שותפים במציאת פתרונות לטווח הקצר ולטווח הרחוק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עוד מורה?

יעקב מרגי: בבקשה.

<מייה מושקוביץ-שיש: לי קוראים מייה, אני מורה לאזרחות, אני מחנכת, אני רכזת מקצוע האזרחות בתיכון אור בצור הדסה.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני דווקא רוצה להתייחס לצד השני.

<מייה מושקוביץ-שיש: אם היא מתייחסת כמנהלת - - -

יעקב מרגי: את יודעת, אני רוצה לומר את זה, זה חשוב שתדעי, המנכ"לית.

יעקב מרגי: בדיונים שלנו בוועדות, כשמגיעים מורים, בדרך כלל זה המורים והמורות לאזרחות.

יעקב מרגי: להשתתף דיונים, בעיצוב מערכת החינוך.

יעקב מרגי: מצאתי לנכון לציין את זה.

<מייה מושקוביץ-שיש: אוקיי, תודה.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שאתה אמרת.

<מייה מושקוביץ-שיש: הוועדה הזאת התכנסה גם בשנה שעברה וגם אני מהצד שלי פניתי ליהודית, המזכירה של הוועדה, באמת לנסות ולקדם את זה ושיהיו דיונים.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני חושבת שזה חשוב לא רק שמגיעים למסקנות אלא ללוות את התהליך הזה לאורך הזמן וכן לשמוע את קול צעקתם של עובדי ההוראה במדינת ישראל.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני חייבת להתייחס לפנייה שאני עשיתי לחבר הכנסת איציק שמולי.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני העליתי פוסט.

<מייה מושקוביץ-שיש: זאת אומרת מבחינתי מהיום הראשון הוא ידע שיש איזו שהיא מצוקה, כי אני דיברתי מדם ליבי, ממה שלי קרה כשאני - - -

יעקב מרגי: אין לי תאריכים בזיכרון.

<מייה מושקוביץ-שיש: אז אני אומרת, בערב ראש השנה קיבלתי משכורת של 3,592 שקלים וככה פתחתי את החג, כשבפני עוד כל חגי תשרי ו - - -

יעקב מרגי: כמה שנים את במערכת?

<מייה מושקוביץ-שיש: 4 שנים.

יעקב מרגי: ומסגרת ההעסקה שלך השתנתה משנה שעברה לשנה הזו?

<מייה מושקוביץ-שיש: לא, אני שנה שנייה באותו בית ספר ואני מתחברת - - -

יעקב מרגי: באותה צורת העסקה?

יעקב מרגי: באותה מסגרת?

<מייה מושקוביץ-שיש: כן, באותה משרה.

<מייה מושקוביץ-שיש: קיבלתי עוד תפקיד השנה, שאני מכרזת מקצוע.

איתן ברושי: וכמה היית המשכורת המקורית?

<מייה מושקוביץ-שיש: עדיין לא אישרו לי את זה, לקחתי את זה בחשבון, אבל מבחינתי, כשאני פותחת את ספטבמר, אני רוצה שתהיה לי משכורת.

איתן ברושי: כמה הייתה צריכה להיות?

<מייה מושקוביץ-שיש: בסביבות ה-7,000-8,000 שקלים.

איתן ברושי: זאת אומרת 50%.

<מייה מושקוביץ-שיש: לא, זה 100% משרה.

איתן ברושי: לא, 50% קיבלת מהשכר.

<מייה מושקוביץ-שיש: כן, כן.

<קריאה: ומקדמה?

<מייה מושקוביץ-שיש: לא, אני - - -

יעקב מרגי: לא, לא, אני מבקש, אין כאן דיאלוג, סליחה.

<מייה מושקוביץ-שיש: לא, אני רוצה להשלים.

יעקב מרגי: רגע, אני אתן לך.

יעקב מרגי: חברים, אף אחד לא מתפרץ.

יעקב מרגי: גם לטובת הפרוטוקול, כי הפרוטוקול לא מכיר אתכם ולא מזהה אתכם.

<מייה מושקוביץ-שיש: אז יכול להיות שבאמת השכר אולי צריך להיות יותר גבוה.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני נמצאת בזה מתוך שליחות.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני אישית לא מקבלת את הטענה שזה סביר וזה בסדר ש-10% מתוך 180,000 - - -

יעקב מרגי: אמרתי, לא מוכן לחיות עם זה.

<מייה מושקוביץ-שיש: אוקיי, אז לא צריך לחיות מבחינתי עם אחד.

<מייה מושקוביץ-שיש: עם מורה אחד שלא מקבל את המשכורות שלו בזמן.

יעקב מרגי: את מכירה כמורה לאזרחות את המושג של הכרח שלא יגונה?

<מייה מושקוביץ-שיש: עדיין, אני אומרת כתפיסה מערכתית, צריך לשאוף ל - - -

יעקב מרגי: צודקת, צודקת.

<מייה מושקוביץ-שיש: אפילו לא להתייחס לזה כאמירה שזה סביר וזה בסדר וזה קורה, כי זה לא.

יעקב מרגי: לא, לא, וודאי.

<מייה מושקוביץ-שיש: זה דבר אחד.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני רוצה להתייחס למה שאמרת לגבי ודאות במערכת עצמה.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני כמורה מחפשת את הודאות שלי גם בסוף השנה, לדעת בדיוק מה יהיו אחוזי ההעסקה שלי, מה הנתונים שלי.

<מייה מושקוביץ-שיש: אם אני מקבלת עוד תפקידים – מה תהיה הדמיית השכר שלי.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני יודעת שאלה גם דברים שעולים פה במסקנות, אבל זה חשוב גם לנו לצאת בסוף השנה עם איזו שהיא תחושה של ודאות ולא לקבל מערכות עם שינויים כאלה ואחרים, רק באוגוסט.

יעקב מרגי: את מלמדת ביסודי או על יסודי?

<מייה מושקוביץ-שיש: בעל יסודי.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני מורה לאזרחות.

יעקב מרגי: מי המעסיק שלך?

<מייה מושקוביץ-שיש: בעלות מקומית.

יעקב מרגי: רשתות או רשות מקומית?

<מייה מושקוביץ-שיש: מטה יהודה, רשות מקומית.

<מייה מושקוביץ-שיש: אבל עדיין, אני מדברת גם על שנים קודמות, כשאני עבדתי גם בעיריית ירושלים.

יעקב מרגי: זו הסיבה שאנחנו כאן.

יעקב מרגי: מסכים איתך.

יעקב מרגי: זו הסיבה שאנחנו כאן היום.

יעקב מרגי: זו הסיבה שלא רציתי, עם כל הביקורת ואני לא חושש מביקורת, מה לעשות, אני חמש קדנציות בכנסת.

יעקב מרגי: קדנציה חמישית, לא נתפסתי עדיין כפופוליסט.

יעקב מרגי: ואני לא אומר שמי שצועק ומלין או פופוליסט, אבל באמת רציתי, דווקא בגלל עברי כאיש מערכות שכר, לוודא שאכן הולכת להיות כאן עבודה רצינית, להגיע, לצמצם את זה למינימום.

יעקב מרגי: כי כל מורה בסוף, כל תלוש, כל משכנתא, היא ישות עצמאית, היא בן אדם, משפחה.

יעקב מרגי: את צודקת.

יעקב מרגי: אבל אני רק אומר לכם שצריך גם להכיר את המציאות.

<מייה מושקוביץ-שיש: אז אני רוצה ברשותך להתייחס לעוד מציאות, כי אני לקחתי חלק גם בפגישות עם המנכ"לית, עם השר, בוועדות השונות, יחד עם מנהלים, עם מורים שהגיעו ובאמת דיברו והעלו את הטענות שלהם; ומקודם שאלת אם יש פה נציגים של ההסתדרות והפעם אין והיום הגיע יושב ראש ארגון המורים.

יעקב מרגי: אני מברך על כך.

יעקב מרגי: ציינתי זאת.

<מייה מושקוביץ-שיש: גם אני מברכת על כך, אבל אני באמת תוהה האם רק בנקודה הסופית מגיע נציג של ארגון המורים, שאני אישית חברה בו, שגם אני פניתי לאותו ארגון.

<מייה מושקוביץ-שיש: חשוב לי - - -

יעקב מרגי: אני שואל שאלה.

יעקב מרגי: הוא לא יודע, אבל נזפתי בו על זה שהוא איים להשבית את הפעילות החוץ בית ספרית בעקבות הנושא הזה.

יעקב מרגי: אני הרגשתי אותו.

יעקב מרגי: אתם כמורים לא הרגשתם?

<מייה מושקוביץ-שיש: אז אני יכולה להגיד שכשאני פגשתי לנציגים שלי לא קיבלתי מענה בהודעות, לא חזרו אלינו טלפונית.

<מייה מושקוביץ-שיש: גם אלייך לא חזרו טלפונית.

<שירי אמיר: אני רוצה להגיד באמת.

יעקב מרגי: את לא יכולה להגיד.

יעקב מרגי: תתני לה לסיים.

<שירי אמיר: בטח.

<מייה מושקוביץ-שיש: ואנחנו נמצאים פה באיזה שהוא מקום בעייתי, שמצד אחד יש לנו ארגונים שאמורים לייצג את האינטרסים שלנו וגם חשוב להתייחס לזה בהקשר של פתיחת הסכמים ומה קורה איתנו מבחינת שכר ומבחינת השעות ומבחינת המעמד של המורה, אבל אנחנו נמצאים פה במצב שאין לנו מענה.

<מייה מושקוביץ-שיש: ממש ככה.

<מייה מושקוביץ-שיש: ואם אני לא מועסקת דרך משרד החינוך, אז קשה לי להגיע לאותם נתונים ולאותם אנשים שיכולים לסייע לי מבחינת חשובים, מבחינת טלרים וכו', ויש פה בעיה אמיתית.

<מייה מושקוביץ-שיש: כמישהי שלקחה חלק בוועדות וראיתי את הרצינות ואת הנכונות גם של המנכ"לית וגם של אנשי המשרד, זה מבורך וזה חשוב, אבל עדיין גם היום יש עוד מורים – הגענו לדצמבר – שהשכר שלהם לא שולם בזמן, לא שולם במלואו וזו בעיה וצריך להתייחס לזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אחרונת הדוברים מקרב המורים.

<שירי אמיר: שמי שירי אמיר, אני מחנכת ורכזת של חינוך מיוחד בתיכון אור בצור הדסה.

<שירי אמיר: מייה ואני, עם עוד כמה מורים, התחלנו את המחאה הזאת.

יעקב מרגי: כמה שנים את במערכת?

<שירי אמיר: 12.

יעקב מרגי: במערכת?

<שירי אמיר: כן.

<שירי אמיר: אני עובדת עם נוער בסיכון ואני מאד נהנית מהעבודה שלי, אבל אני חושבת שיש פה משבר אמון חריף, שצריך גם לתת עליו את הדעת, בין המורים, בין עובדי ההוראה – לא רק מורים – זה גם גננות, לבין משרד החינוך ולבין הארגונים.

<שירי אמיר: אנחנו מרגישים ש - - -

יעקב מרגי: בואי נשים את הארגונים בצד, כי זה לא הדיון.

<שירי אמיר: אוקיי.

<שירי אמיר: אנחנו מרגישים שבאיזה שהוא מקום הפכנו להיות איזה שהוא כלי באיזה שהוא משחק.

<שירי אמיר: אני לא בטוחה כמה שמעו אותנו.

<שירי אמיר: אתם אמרתם שהתכנסתם כאן שנה שעברה, אז אנחנו רוצות לדעת במה תהיה שונה הפעם הזאת מהפגישה שהייתה - - -

יעקב מרגי: אני אומר לך בכל אופן, לפני הסקירה של משרד החינוך, מה הולך להיות.

יעקב מרגי: בשנה שעברה נחה דעתי, כנראה הייתי נאיבי.

יעקב מרגי: הייתי חדש בתפקיד הזה, באתי, אמרתי, אני לא איש חינוך.

יעקב מרגי: זה תפקיד, למרות שאני לא מתחרט לרגע שלקחתי אותו.

יעקב מרגי: כיושב ראש ועדת חינוך, מתוך כל החמש קדנציות שבאחת מתוכן הייתי שר בממשלה, אני אומר לך, זה התפקיד הכי מאתגר, מהנה, מעסיק הרבה שעות ואני אומר לך שפעם שעברה באמת לקחתי את הדברים כהווייתם, כפי שהוצגו לי על ידי בעלי המקצוע, אבל הפעם – זה השינוי שהולך להיות – שהפעם אני הולך לעקוב אחרי זה מקרוב ובתדירות גבוהה.

יעקב מרגי: אין לי ספק ואמרתם, שהתחושה שלכם היא שנעשתה עבודה רצינית, שלראשונה משתפים אתכם.

יעקב מרגי: היה וגם אני הרגשתי.

יעקב מרגי: אם לא הייתי מרגיש שיש פה עבודה רצינית, לא הייתי ממתין עד ליום הזה.

יעקב מרגי: אז זה השינוי.

יעקב מרגי: בכל אופן מבחינתי השינוי הוא שאני לא הולך לעזוב את זה.

יעקב מרגי: עד שאני לא מבין שהמערכת עלתה על דרך המלך, אני לא הולך לעזוב את הסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: המנכ"לית, בבקשה.

<מיכל כהן: תודה יושב הראש.

<מיכל כהן: אני אציג ברשות

<מיכל כהן: כם את המסקנות של הוועדה ואחר כך ברשותך אני אתייחס לדברים שנאמרו.

<מיכל כהן: כרגע מה שחשוב בעיני זה באמת לראות מה הרגע להקמת הוועדה, מה הן המסקנות.

<מיכל כהן: בוועדה ישבו הרבה מאד נציגים ואני אתייחס גם לזה.

<מיכל כהן: אם כך, כפי שאתם רואים, הוועדה קמה, כן, על רקע מחאת עובדי ההוראה.

<מיכל כהן: זו פעם ראשונה שעובדי ההוראה, בעוצמה הזו, הגיבו לתהליכים שקורים.

<מיכל כהן: אמרה שירי, זה משבר אמון.

<מיכל כהן: אני בוחרת לראות את זה כקול מבורך של עובדי הוראה, שלוקחים את האחריות על מה שקורה ואומרים לא עוד.

<מיכל כהן: יחד עם זאת, צריך לראות את המחאה הזו, מצד אחד היא מאד כואבת.

<מיכל כהן: היא כואבת, ואמרתי את זה לא מעט בדיונים, שהיא כואבת יותר ממחאות אחרות, כי לפחות בחוויה שלנו, אנחנו עובדים כדי שעובדי ההוראה יוכלו לעשות חינוך טוב.

<מיכל כהן: בסוף הם שם מאחורי דלת הכיתה.

<מיכל כהן: וכשעובד הוראה לא מרוצה, זה אומר שאנחנו לא עשינו מספיק, אם כי הייתה לנו תחושה שאנחנו עושים, אבל כנראה זה לא מספיק.

<מיכל כהן: זו התוצאה.

<מיכל כהן: נקודה.

<מיכל כהן: עם תוצאות לא מתווכחים.

<מיכל כהן: אנחנו צריכים לומר שמחאת עובדי ההוראה קמה בעצם בין השאר בגלל הסיפור של הרפורמה בתחבורה הציבורית.

<מיכל כהן: יחד עם זאת, זה לא כל הסיפור.

<מיכל כהן: זאת אומרת הרפורמה בתחבורה הציבורית שמה אותנו, הפקידים נקרא לזה, באיזה שהוא מקום שגם אנחנו לא יודעים עד עכשיו איך לאכול אותו.

<מיכל כהן: מה זה אומר?

<מיכל כהן: כשאתה משלם לכל כך הרבה עובדי הוראה שכר, ואתה צריך לשנות בעצם את כל המערכות שלך כדי להתאים לרפורמה.

<מיכל כהן: אני חושבת שהטעות של משרד החינוך, והייתה פה טעות בשיקול דעת, שההתכוננות לקראת הביאה את משרד החינוך לנכות מתי?

<מיכל כהן: בספטמבר.

<מיכל כהן: רגע לפני החגים.

<מיכל כהן: כל בר דעת יודע ש-א' בעם ישראל, וטוב שככה, החגים זה משהו שלא עושים שינויים רגע לפני והסיפור של הנסיעות הוא סיפור של כל המגזר הציבורי ואני חייבת לומר ביושר, עד היום אנחנו עוד מתלבטים איך להתאים את המערכות לפי החוקים החדשים, שמי שקבע אותם.

<מיכל כהן: כמו שאמרתי, הרפורמה בתחבורה הציבורית יצרה את המפץ הגדול, אבל זה לא הסיפור היחידי.

<מיכל כהן: כפי שאתה אומר, לצערי אני אומרת, גם כשאני הייתי מורה, אנחנו פשוט התרגלנו שרק בדצמבר אנחנו מקבלים שכר הוגן, מדויק, מכיוון שכל הזמן ידענו שבמהלך החודשים הראשונים, מערכת בית הספר מתעדכנת ואיתה, כדוגמא אחת שנתנה סמדר, כדוגמא אנחנו צריכים להמתין.

<מיכל כהן: יש הרבה מה לעשות כדי שזה יצומצם.

<מיכל כהן: הייתי מאד רוצה לומר מעל הבמה הזאת – אף לא מורה, אבל צריך להבין את ההשלכות.

<מיכל כהן: אם רוצים לתת גמישות למערכת, אי אפשר לצפות שלא תהיה גם גמישות בהעסקה.

<מיכל כהן: אני רוצה להמשיך ולומר, אני אתייחס גם לשאר הדברים שנאמרו, אבל כפי שנאמרו, ברגע ששר החינוך מינה את הוועדה, אנחנו פתחנו את הדיונים לציבור.

<מיכל כהן: כחלק ממה ששירי אמרה, כי אמירה של אמון זה חשוב לנו יותר מכל.

<מיכל כהן: את התהליך הזה אנחנו נפתור, כך או אחרת.

<מיכל כהן: עוד צמצום ועוד צמצום, זה לא זבנג, אבל יש פה מערך שלם של שיפורים, שאני מקווה שמאד יצמצמו את זה.

יעקב מרגי: אם תוכלי להתייחס לעובדי הבעלויות בסוגיה הזאת.

<מיכל כהן: אני אתייחס גם לעובדי הבעלויות.

<מיכל כהן: אנחנו המעסיק הגדול במדינה, אבל המורים אמרו לנו – מייה וחבריה – רגע, לא אכפת לנו.

<מיכל כהן: לא אכפת לנו שאתם המעסיק של עובדי המדינה.

<מיכל כהן: גם לנו בבעלויות, כשאנחנו בעצם לא משלמים שכר, אנחנו לא המעסיקים של התיכון, גם לנו יש בעיות ואנחנו רוצים שאתם תיקחו עלינו אחריות.

<מיכל כהן: אני רואה בזה הזדמנות.

<מיכל כהן: זה קשה, זה מורכב, כי אנחנו לא משלמים, אבל אני מאמינה שבהסדרה שנעשה במדינה נצליח לטייב גם את הסיפור של תשלום הבעלויות.

<מיכל כהן: אז לכן זה היה באופן שקוף, כדי להתייחס למה ששירי אמרה, כדי לא להחביא ולהתחבא.

<מיכל כהן: לא היה לנו קל.

<מיכל כהן: אמרו לנו דברים קשים, דרך אגב, שלא היו קשורים רק לשכר, אבל זו הייתה כבר במה להידברות של המורים איתנו ועל כך אני מברכת.

<מיכל כהן: השתתפו מנהלים, מורים, גננות, נציגי בעלויות, שלטון מקומי, נציגי אוצר שיושבים פה וזו ההזדמנות לומר להם שגם היום, כשהם באים, הם יכלו להשאיר אותנו לבד בצריח, אבל הם פה איתנו, כדי באמת לנסות - - -

יעקב מרגי: השאלה אם הם היו קשובים.

<מיכל כהן: הם היו מאד - - -

יעקב מרגי: החשב הכללי, האם הוא אפשר לכם בקטע הזה של ניכויי השכר הרטרואקטיבי, האם לא הייתה פה קשיחות יתר?

יעקב מרגי: אף אחד לא בורח לשום מקום.

<מיכל כהן: אני אגיד ככה, תראה, אולי תרשה לי, אדוני, בסוף להתייחס לאמירה הזאת, כי יש לי הרבה מה להגיד על זה.

יעקב מרגי: בסדר, אבל אני ארצה להתייחס בקטע הזה.

<מיכל כהן: בסדר.

<מיכל כהן: יש לי הרבה מה להגיד על סמכות ואחריות במדינת ישראל, אבל כרגע אני לא רוצה להתייחס לזה.

<מיכל כהן: אני כן רוצה להציג את יוסי איצקוביץ, סגן החשבת הכללית ואת אבי פרידמן מהסכמי שכר, כי זה לא מובן שהם פה.

<מיכל כהן: זאת אומרת יכלו להשאיר אותנו פה לבד ואני אומרת הם היו שם בכל הישיבות.

<מיכל כהן: להגיד על סמכות ואחריות, אני אתייחס תיכף על מה המשמעות, שאנחנו צריכים לקחת אחריות על הוראות שמישהו אחר מטיל עלינו, אבל הם חלק מהעניין.

<מיכל כהן: היו נציגי הסתדרות המורים ונציגי משרד החינוך.

<מיכל כהן: הוועדה התכנסה שבע ישיבות ודנה בכל הסוגיות.

<מיכל כהן: בראש צוות העבודה כמובן אני עמדתי, שר החינוך היה חלק דומיננטי בוועדה וחילקנו באיזה שהוא שלב, מכיוון שזו לא רק במה להשמיע אלא גם לפתור, רצינו שהמורים יהיו חלק מהפתרון ולא רק הבעיה.

<מיכל כהן: אז בעצם חילקנו את הוועדה לצוותי עבודה.

<מיכל כהן: צוותי העבודה חולקו לפי הנושאים שמופו, שהמורים והמנהלים אמרו עליהם.

<מיכל כהן: אחד זה צוות מורים חדשים.

<מיכל כהן: אנחנו מקבלים מדי שנה כ-8,000 מורים חדשים.

<מיכל כהן: הטיפול בעובד הוראה חדש הוא שונה לחלוטין מטיפול בעובד הוראה קיים, בדיוק כמו ששאלת פה, כמה זמן.

<מיכל כהן: יש לזה משמעות.

<מיכל כהן: הנושא של מורה ותיקים, מה צריך לעשות שם על מנת שהצמצום של הפערים יהיה יותר משמעותי.

<מיכל כהן: נושא תהליכי תפעול.

<מיכל כהן: בסוף זה תהליך של תשלום שכר, שמתחיל במורה ומסתיים במשכורת.

<מיכל כהן: פה בתהליך הזה יש רצף של אנשים, שמטפלים בשכר ואם החוליות חלשות, מה שגילינו שהחוליות חלשות, בסוף משלם השכר הוא מחשב.

<מיכל כהן: לצורך העניין הוא מחשב את השכר ואם החוליות חלשות לפני, הוא לא יוכל לשלם כמו שאנחנו רוצים.

<מיכל כהן: אז גם את זה בדקנו.

<מיכל כהן: היה צוות שיפור השירות.

<מיכל כהן: עלה מאד קשה הנושא הזה של איך מתייחסים בשירות.

<מיכל כהן: איך אנחנו מתייחסים בשירות שאנחנו נותנים לעובדים כשהם באים, ונושא צוות בעלויות.

<מיכל כהן: בפעם הראשונה לקחנו פה אחריות.

<מיכל כהן: אם כך, הצוות הגדיר את המסקנות.

<מיכל כהן: המסקנות יהיו לפי הנושאים, לפי צוותי העבודה ובכל פרק נראה מה הוא הדבר המרכזי ומה הן ההמלצות בטווח הקצר ובטווח הארוך.

<מיכל כהן: אנחנו הגדרנו.

<מיכל כהן: יש דברים שאנחנו יכולים לעשות במיידי.

<מיכל כהן: המיידי זה שנת הלימודים הזו.

<מיכל כהן: הארוך זו שנת הלימודים הבאה.

<מיכל כהן: תחמנו את כל התהליך של היישום בתהליך של שנתיים.

<מיכל כהן: כמובן לא אמרנו הכל נראה בעוד שנתיים, כי יש דברים שאנחנו מתחילים במיידי.

<מיכל כהן: אז בבקשה.

<מיכל כהן: אלה המסקנות.

<מיכל כהן: אני רגע רוצה לומר, כי נאמר פה משהו על המורכבות של המערכת, אז כפי שאתם יודעים, יש 135,000 עובדי הוראה שהם עובדי מדינה, המדינה משלמת להם שכר, ועוד כ-55,000 עובדי הוראה שהם רשויות ובעלויות.

<מיכל כהן: המשרד מקצה כ-1.7 מיליארד שקלים לטובת שכר מורים עובדי ההוראה, ועוד 700,000 מיליון שקלים מועברים לרשויות ולבעלויות.

<מיכל כהן: האפיון של המערכת זה מה שנאמר פה בפירוש, הגמישות, לא גמישות בהעסקה בהיבט של פיטורים, אלא גמישות בהעסקה במובן שבכל שנה זו מערכת שמחוללת עצמה מחדש.

<מיכל כהן: הדינמיות של המערכת היא בעצם אולי גם המורכבות של המערכת, כי לכאורה עובדי הציבור, אנחנו, הפקידים, יש לנו את אותן 42 שעות מהרגע שאנחנו מתחילים ועד הרגע שאנחנו מסיימים את השירות שלנו.

<מיכל כהן: יכול להיות שנחליף תפקיד, אבל אם נחליף תפקיד זה פעם ב-3, 4, או 5 או יש כאלה גם 10 שנים.

<מיכל כהן: אז זאת אומרת, כפי שתיארה פה המנהלת, אם ב-25 באוגוסט מורה עוברת, או אצלי, כשאני הייתי מנהלת בית ספר, ב-1 בספטמבר מורה הודיעה שהיא לא מגיעה והמערכות, לפחות בתקופה שלי, נגיד, היו מערכות לחודש הראשון, שזה חודש השינויים הגדולים, ואז היינו נותנים אחרי החגים את המערכת המעודכנת יותר, כדי להיענות לשינויים במצבות התלמידים, כי תלמידים נרשמים, אבל לעתים עד כ-10% יש שינויים במצבת התלמידים.

<מיכל כהן: יש שינויים במצבת המורים, יש העברות יזומות, יש דינאמיות מאד גדולה.

<מיכל כהן: הדינאמיות הזו מדברת על תהליכים, על שותפים רבים בתהליך ועל רפורמות, הסכמי שכר, הנחיות חשב כללי ושינויים, ראה מקרה השנה – רפורמת הנסיעות, הרפורמה של התחבורה הציבורית.

<מיכל כהן: אם כך, מה הם התהליכים הדינאמיים, נתנו פה רק במקצת.

<מיכל כהן: אני מסבירה את זה כדי להבין שגם פתרונות לא יכולים לבוא ולומר – נשלם שכר בזמן ובזה סגרנו את העניין.

<מיכל כהן: זה לא היה רציני אם היינו עושים דו"ח כזה.

<מיכל כהן: זה לא היה אמיתי אם לא היינו מתייחסים לכל המורכבות.

<מיכל כהן: המורכבות של העניין תשפיע על מורכבות היישום, אבל בלי פשרות.

<מיכל כהן: אז תסתכלו, למשל בתהליכים דינאמיים במערכת, אנחנו רואים מורים מגישים בקשה לחופשה.

<מיכל כהן: יש הפסקות עבודה למורים חדשים בשנה הראשונה, בכל שנה ראשונה.

<מיכל כהן: יש הערכת ניסיון.

<מיכל כהן: יש העברות יזומות ממקום למקום.

<מיכל כהן: יש העברות מסויגות, שאנחנו אלה שמייצרים אותן.

<מיכל כהן: יש חישוב תקן, שמתבסס על מצבת תלמידים.

<מיכל כהן: יש שיבוץ מורים ותיקים.

<מיכל כהן: יש קליטת מורים חדשים.

<מיכל כהן: יש פרישות מהמדינה ומהבעלויות, מה שאומר כשמורה פורש, א' לא עד הסוף אנחנו יודעים עד הרגע האחרון, אפרופו אמר אדוני, אנחנו צריכים לסיים את שנת הלימודים ב-31 במאי.

<מיכל כהן: ב-31 במאי זה התהליך האחרון שלנו לשינויים של עובדי הוראה, אבל תאר לך שלא היינו נותנים להם, כדי שאנחנו נסיים ב-31 במאי, זה הטווח שאנחנו לוקחים כדי להספיק לטפל עד פתיחת שנה.

<מיכל כהן: אבל אני חייבת לומר לך שלא מעט מקרים יש גם אחרי.

<מיכל כהן: ומה המשמעות?

<מיכל כהן: המשמעות שצריך לבחון בין להיות מצד אחד מאד עקבי בתהליכי העבודה ולא לתת גמישות.

<מיכל כהן: הלב האנושי אומר – אם לא תיתן גמישות במערכת כזאת מורכבת, אז אולי נשלם שכר בזמן, אבל ההתנהלות או ההרגשה של המורה, תהיה של מערכת אטומה עוד יותר.

<מיכל כהן: כי אם יש מורה שהתחייבה להגיע ב-1 לספטמבר ועושים לה מעבר, תאר לך שהיינו אומרים – את לא יכולה לעבור, או לחילופין אנחנו לא ניתן לך עבודה או משרה במקום אחר.

איתן ברושי: אבל איך הרגישה מורה שלא היה לה לשלם את ההוצאות של החגים?

יעקב מרגי: איתן, דקה.

<מיכל כהן: אני אגיד מיד.

איתן ברושי: לא, יש איזה גבול, איך מסבירים - - -

<מיכל כהן: איתן - - -

יעקב מרגי: רגע, מיכל, תני לי.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר, אתה יודע כמה מקרים מגיעים אלי ופניות ציבור של מורים ומורות שמבקשים לעבור והמערכת לא קשובה?

יעקב מרגי: בוא, יש לכאן ולכאן.

יעקב מרגי: התמונה היא לכאן ולכאן ואני - - -

איתן ברושי: אז אם יש גמישות, שתהיה בשלושה חודשים אחרי תחילת שנת הלימודים ויפתחו את השנה - - -

יעקב מרגי: כן, ותבוא לך מורה - - -

איתן ברושי: אבל מה אשמה מורה של 10 שנים שלא קיבלה משכורת בזמן?

איתן ברושי: מה היא תסביר לילדים שלה?

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: זה קו חשיבה.

איתן ברושי: שמרוב חשיבות אין לה כסף לקנות מזון לחג?

יעקב מרגי: צריך לקבל החלטה.

יעקב מרגי: אתה צודק.

איתן ברושי: לא, שמעתי שמודים פה לפקידי האוצר.

איתן ברושי: זה שיא השיאים.

איתן ברושי: לאודות לאוצר זה עוד לא שמעתי.

יעקב מרגי: לא, תקשיב, אני מודה בסוף, לא מודה בהתחלה.

יעקב מרגי: או נוזף בסוף.

איתן ברושי: לא, המנכ"לית מודה לאוצר.

יעקב מרגי: היא מותר לה, היא יודעת מה שאתה ואני לא יודעים.

<מיכל כהן: א' אני שמחה ש - - -

איתן ברושי: לא, אני מכיר את האוצר.

איתן ברושי: ממתי מודים לאוצר על דבר כזה?

יעקב מרגי: איתן, איתן, צריך לקבל החלטה, אתה צודק.

יעקב מרגי: צריך לקבל.

יעקב מרגי: יש דיון עכשיו.

איתן ברושי: אז 10% יקזזו אותם אחר כך.

איתן ברושי: בגלל זה מקזזים את כולם?

איתן ברושי: מתזזים את כולם.

יעקב מרגי: איתן, חבר הכנסת ברושי, באמת צריך לקבל החלטה.

יעקב מרגי: מישהו צריך למתוח את הקו ולומר עד כאן גמישות, עד כאן יציבות במערכת.

<מיכל כהן: נכון, נכון.

יעקב מרגי: נכון, אבל שוב, רק שתדע, שתהיה מוכן לכך.

<מיכל כהן: חבר הכנסת ברושי, אני עומדת מאחורי כל מילה שאני אומרת, כי יותר מהכל קל נורא להאשים את כולם.

<מיכל כהן: אני עכשיו לוקחת את האחריות וכשאני לוקחת את האחריות, יש לי שותפים בזה.

<מיכל כהן: בעצם מנכ"ל משרד החינוך הוא לא זה שנותן את הוראות השכר.

<מיכל כהן: זה שהם נמצאים פה, גם להם יש את החלק שלהם ואמרתי שבסוף אני אתייחס, אבל כדרכי, אני לא בוחרת לשבת ולהגיד כולם אשמים.

<מיכל כהן: אני בוחרת לשבת ולומר זו המורכבות, בואו נראה, נסתכל לה בפנים.

<מיכל כהן: אני יכולה לבוא ולומר לך, תשמע, בשנה הבאה, בעוד שנתיים הכל יהיה נפלא.

<מיכל כהן: אני אומרת – נכיר את זה, נכיר את ההמלצות, אולי עוד יש משהו חסר, אני לא יודעת, אנחנו נבחן את זה ובעיקר אני אומרת בואו נבחן את היישום.

<מיכל כהן: להמשיך ולהגיד כולם אשמים, זו מבחינתי כרגע לא אופציה.

יעקב מרגי: אוקיי, נמשיך.

<מיכל כהן: אם כך יש העסקה מעבר למשרה, יציאה מרפורמות וכניסה.

<מיכל כהן: השותפים בתהליך השכר, כפי שאתם רואים פה זה מאד קטן, אז קשה לכם לראות.

<מיכל כהן: אמרתי, תהליך השכר מתחיל ממורה, מנהל בית הספר, מפקח, בעלויות, כוח אדם במחוז, חשבי שכר, אגף תחום תיאום שכר, אמח"י - שמחלק את השעות.

<מיכל כהן: אם אמח"י למשל לא יחלק להם את השעות בזמן, את התקן - - -

יעקב מרגי: מה זה אמח"י?

יעקב מרגי: אני יודע מה זה קמב"ץ, סמב"ץ, אני יודע.

<מיכל כהן: אמח"י זה ארגון מוסדות חינוך.

<מיכל כהן: הוא בעצם מחלק את שעות ההוראה.

<מיכל כהן: איך הוא מחלק את שעות ההוראה?

<מיכל כהן: אם מינהל כלכלה ותקציבים שיושב פה, מקבל תקציב בזמן.

<מיכל כהן: אם הוא לא יקבל תקציב בזמן, שהוא לא יכול לתת את כל המשימות.

<מיכל כהן: למשל אמר לי אחד המנהלים, תקשיבי, את נותנת לי רק 95% מהתקן.

<מיכל כהן: תתני לי 100%.

<מיכל כהן: אז אמרתי לו תשמע, לפני חמש שנים, היו נותנים את התקן בסוף אוגוסט.

<מיכל כהן: היום אנחנו נותנים סימולציית תקן ב-31 במרס.

<מיכל כהן: אז שוב, זה לא מושלם.

<מיכל כהן: אין מושלם.

<מיכל כהן: אבל אנחנו צריכים לראות בתהליך איפה עוד הלקונות של התהליך הזה כדי לשפר אותן .

<מיכל כהן: אנחנו עובדים באילוצי תקציב גם את זה צריך לקחת.

<מיכל כהן: אם כך אני לא אעבור על כל השותפים, בואו נתקדם.

<מיכל כהן: מה הן המסקנות.

<מיכל כהן: אחרי שסיפרתי מה המורכבות, עכשיו מה הן המסקנות.

<מיכל כהן: על מנת לתת מענה לסוגיית וייעול תהליכי שכר, אלה השינויים שאנחנו הולכים לעשות: התחלנו בנסיעות – לא מקרי, כי הנסיעות עד היום, אדוני יושב הראש, עד היום, על מנת שנדע לשלם נסיעות לפי הרפורמה החדשה, אנחנו צריכים להתאים את המערכות שלנו לחישוב המחודש.

<מיכל כהן: אז נכון, אתה יכול לומר מה זאת אומרת?

<מיכל כהן: חשבו.

<מיכל כהן: אבל לחשב זה לחשב עבור 135,000 עובדי הוראה, לפי מערכת חדשה, לפי נתונים חדשים שבעצם קבע מי שקבע במשרד האוצר.

<מיכל כהן: אז חישוב הוצאות הנסיעה - - -

יעקב מרגי: שנייה, אני רוצה לעצור פה, מיכל ברשותך, גם תיקחי אוויר בסקירה.

יעקב מרגי: אמרתי, החיסרון שלי שיש לי ניסיון במערכות מחשוב של שכר במיוחד.

יעקב מרגי: גם כשמשנים צורת תשלום של רכיב שכר כזה או אחר, צריך להיות למדינה, אני מקווה שיש לה, למי שמפיק את מערכות השכר – ערוץ הידברות מיידי לומר שמחודש הבא זה הולך להיות א' ועושים סימולציות תוך שבוע, עשרה ימים גג.

יעקב מרגי: מקבלים דוגמאות של תלוש, הרצת תלושים ורואים שזה עובד.

יעקב מרגי: אני לא מבין למה זה צריך לקחת יותר מדי זמן.

יעקב מרגי: אני אקבל תשובות בסוף על זה.

<מיכל כהן: בסדר, אחר כך אנשי השכר.

<מיכל כהן: אנחנו נראה מה עשינו.

<מיכל כהן: אם כך, חישוב הוצאות נסיעה בתחבורה ציבורית בחודשי חג ומועד – אנחנו למדנו בתהליך הזה שבעצם בזמן שיש חופשה ונניח אם ניקח את אוקטובר, שהיה כולו ימי חופשה, משרד החינוך חישב את הנסיעות לפי הוראת תק"מ שאומרת את הזול ביותר - אני קוראת לזה במילים שלי, לא במילים שלהם, ובעצם באותו חודש משרד החינוך שילם לפי ימים בודדים.

<מיכל כהן: למה?

<מיכל כהן: כדי, לפי הוראת התק"מ, לשלם את המחיר הנמוך ביותר.

<מיכל כהן: אנחנו קיבלנו אישור ממשרד האוצר, שלא יהיה עוד.

<מיכל כהן: זאת אומרת גם בימי חג ומועד ישלמו לפי חופשי-חודשי ולא יתחשבנו על יום כזה או אחר.

<מיכל כהן: מערכת ממוחשבת משופרת לנושא חישוב קצובת הנסיעה.

<מיכל כהן: אנחנו בעצם הולכים להתממשק למשרד התחבורה ודרך המערכת שלהם לדעת לחשב את המרחקים, את הקווים, את מה שצריך.

<מיכל כהן: זה תהליך שאנחנו עמלים עליו.

<מיכל כהן: ובמקום הזה בעצם זה יחליף את הדיווח של המורה, הדיווח הידני שמדי שנה הוא צריך לעבור את אותה ויה דלרוזה כדי - - -

יעקב מרגי: את רוצה לומר לי שעד היום, משנת 19- - -

<מיכל כהן: בידני.

יעקב מרגי: כמעט החזרתם אותי ל-1900.

יעקב מרגי: בשנת 2016 עדיין מדווחים דיווחים ידניים במשרד החינוך והמדינה?

<מיכל כהן: כן, כן, כן.

יעקב מרגי: אין פלא.

<מיכל כהן: מדי שנה הוא מדווח.

<יוסי שטראוס: זה לא רק במשרד החינוך, יושב הראש, זה בכל מקום בשירות המדינה.

יעקב מרגי: דיווח נסיעות?

<מיכל כהן: כן.

<מיכל כהן: זו מערכת חדשנית שהיא- - -

יעקב מרגי: אז בוא אני אגלה לך סוד.

יעקב מרגי: אני באתי מיחידות סמך של המדינה ושם המדינה נדיבה מאד איתם והם יודעים לתת להם אישורים והנחיות ואני עזבתי את אותה יחידת סמך אתה יודע מתי?

יעקב מרגי: בשנת 1993.

יעקב מרגי: כבר אז הפסקנו לדרוש - - -

<יוסי שטראוס: אני משמש בתפקיד שלי שנה.

<יוסי שטראוס: אני באתי מיחידת סמך מאד מאד מיוחדת ומחשבים בצורה כזאת.

יעקב מרגי: והמדינה, כשהיא רוצה היא יודעת.

יעקב מרגי: תקשיבו, המדינה יודעת בהרבה תחומים למתוח את קו האמצע.

יעקב מרגי: את הסבירות לעשות חישוב נזק מול תועלת.

יעקב מרגי: אני שמעתי את הסקירה של המנכ"לית.

יעקב מרגי: לדקדק עד הימים הבודדים לפי התעריף הזול או חופשי-חודשי?

יעקב מרגי: בקטע הזה אני אומר לכם - - -

<מיכל כהן: אוקיי, יש מה לעשות.

יעקב מרגי: המדינה יודעת לעשות דברים יותר גדולים בתחום השכר.

<מיכל כהן: יש מה לעשות, מה צודק.

יעקב מרגי: דברים יותר גדולים מזה בתחום השכר.

<מיכל כהן: מה שאמר החשב שלי זה שגם אנחנו הפקידים, היום נדרשים לדווח ידני.

<מיכל כהן: האם זה ראוי ונכון?

<מיכל כהן: כנראה שלא.

<מיכל כהן: אפשר היום לעשות - - -

יעקב מרגי: מערכות יודעות להתממשק, נו.

<מיכל כהן: נכון.

<יוסי שטראוס: אבל זאת המסקנה.

<מיכל כהן: כן.

יעקב מרגי: בסדר, מאוחר מדי.

<מיכל כהן: אז בעצם אנחנו עושים ממשק חדש למערכות שכר, כדי שבעצם הם לא ידווחו ידנית.

<מיכל כהן: הנושא הבא זה הנושא של זכאות לגמול השתלמות.

<מיכל כהן: אדוני, כמובן, סליחה, אני לא נתתי לך את הדו"ח.

<מיכל כהן: הדו"ח פה הוא מצא ועב כרס.

<מיכל כהן: פה יש רק את ההמלצות המרכזיות, לא רציתי להלאות כדי לאפשר את הדיון.

<מיכל כהן: קיצור תהליך הזכאות לקבלת גמול השתלמות - גם פה אנחנו רוצים להתממשק למכללות ולאוניברסיטאות.

<מיכל כהן: זה לא פשוט, כי הם לא כפיפים שלנו במובן שהם מחויבים, אבל פה, זה כדי בעצם לקצר את הזמן של מהרגע שהמורה מסיים את ההשתלמות עד הרגע שהוא מקבל את ההזנה.

<מיכל כהן: אודו דבר, אנחנו הולכים לעשות איחוד מערכות מחשוב של עובדי ההוראה.

<מיכל כהן: יש לנו היום ארבעה-חמישה-שישה מסכים ואנחנו בעצם הולכים לייצר מערכת אחת, שתהיה עם חוצצים, על מנת שלא יהיה פער בין הדיווחים.

<מיכל כהן: הדבר שאני חושבת שבשמו קמה המחאה – לא פחות.

<מיכל כהן: המדינה, על פי חוק הגנת השכר, יש לה גם כלפינו, כולנו, עובדי המדינה, יש לה על פי חוק הגנת השכר, את היכולת לגבות שכר ששולם ביתר.

<מיכל כהן: היא יכולה לגבות חוב - - -

יעקב מרגי: בסייגים מסוימים.

<מיכל כהן: אז רגע.

<מיכל כהן: גם אם אני עובדת משרד החינוך, עשו לי טעות ונתנו לי יותר ואני לא אשמה ואני לא יודעת מזה בכלל ואין לי שמץ של מושג, מותר למדינה לגבות ממני ברגע שהיא עלתה על טעות.

<מיכל כהן: מה הוא הסייג?

<מיכל כהן: שפה אני אומרת אנחנו נתעקש וזה יקרה – לא יכול להיות שיגעו לאנשים בשכר, אפרופו משכורות מורים, בלי שיהיה איתם דיבר מראש.

<מיכל כהן: זאת אומרת, גם אני, כשניכו לי 2,000 שקלים מהמשכורת, היה צריך להרים אלי טלפון ולומר לי – גברתי, שילמו לך משהו ביתר, יש טעות, אנחנו הולכים לגבות 2,000 שקלים.

<מיכל כהן: עכשיו, הסיפור הזה הוא זה שהגדיש את הסאה.

<מיכל כהן: שבעצם אנשים שמשלמים משכנתא, או מה שנקרא חיים על המשכורת שלהם בין השאר, זה לא משהו שאנחנו לא מבינים אותו, צריכים לדעת מה הם יראו בסוף החודש ואי אפשר להפתיע אותם.

<מיכל כהן: ולכן, על פי חוק הגנת השכר מסתבר – גם זה למדנו – שניכוי חוב מחייב דיבור עם המורה.

<מיכל כהן: זה פעל לא על פי החוק.

<מיכל כהן: יחד עם זאת, יש פה שני ניכויים מרכזיים ואני אומרת אותם כי עד שאני למדתי אותם -אני לא איש שכר כמוך - לקח לי זמן להבין מה המשמעות.

יעקב מרגי: בואי אני אגלה סוד גלוי לאנשי השכר.

יעקב מרגי: אם אתם חושבים שמישהו קורה את גב התלוש בתלושים של עובדי המדינה – שזה מגילה, חצי מגילת העצמאות, אני אומר לכם – אף אחד לא קורא את זה.

יעקב מרגי: אל תסמכו על זה שמה שאתם כותבים להם בחודש זה וזה וזה וזה – אף אחד לא קורא את זה.

<יוסי שטראוס: תשים את המספרים על הדף האחורי ואת ההסבר בדף הקדמי.

יעקב מרגי: אז הם יהפכו את הדף.

<מיכל כהן: אני רוצה לתת פה הסתייגות, כי כל מה שאני אומרת הוא ציבורי ועליו אנחנו מתחייבים, למעט מקרים שבהם ניתנת מקדמה.

<מיכל כהן: מקדמה לא מתנהגת כחוב.

<מיכל כהן: זאת אומרת, אם מורה קיבל מקדמה על חשבון השכר וטייבו לו את השכר, לוקחים לו את המקדמה, כי השלימו לו את השכר.

<מיכל כהן: זה משהו שצריך להבין אותו.

<מיכל כהן: אני מודה, לקח לי זמן להבין מה המשמעות, אבל כל חוב אחר שבא בגין חוסר דיווח, טעות בשכר, שנים אחורה, שנה, שלושה, חמישה חודשים, זה דבר שלא ייעשה בלי תיאום עם עובד ההוראה.

<מייה מושקוביץ-שיש: סליחה, אפשר שאלה בנושא הזה?

יעקב מרגי: לא, מייה.

<מיכל כהן: בסוף אני אענה, בסדר?

<מיכל כהן: תרשמו לכם.

<מייה מושקוביץ-שיש: אוקיי.

<מיכל כהן: שקיפות בשכר ובתנאי ההעסקה.

<מיכל כהן: עובדי ההוראה אומרים לנו אנחנו לא מבינים איך נראה תלוש השכר.

<מיכל כהן: אנחנו לא מבינים מה הן הזכויות שלנו.

יעקב מרגי: ראיתי דוגמא של תלוש, אני אגיד לכם את האמת, אראה לי אחד המורים דוגמא של תלוש.

<מיכל כהן: מורכב.

<יוסי שטראוס: מורכב מאד.

יעקב מרגי: אני איש מספרים.

יעקב מרגי: אני אין לי הרבה ידע בחיים, אבל מספרים יש לי.

יעקב מרגי: הסתבכתי.

<מיכל כהן: אוקיי.

<מיכל כהן: אז אחד הדברים שהתלוש מייצג זה באמת גם הסכמי שכר אבל יש גם מה לעשות בתוך זה, חוץ מהסכמי השכר וצריך באמת לנסות לראות איך אפשר לשפר.

<מיכל כהן: הדבר הראשון שאנחנו נעשה, המשרד יעמיד לטובת המורה סימולציית שכר, מחשבון סימולציית שכר, שבעצם הוא לא יהיה לוט בערפל.

<מיכל כהן: השכר שלא לא יהיה משהו שהוא סוד כמוס, אלא דרך המחשבון הוא יוכל להתוודע, ללמוד, לראות בצורה מאד שקופה.

<מיכל כהן: דבר שני, על הדבר הזה תהיה הנגשה דיגיטלית של כל הרכיבים.

<מיכל כהן: זאת אומרת ותק, השכלה, דרגה, תפקידים, שעות עבודה, היקף משרה.

<מיכל כהן: מה אנחנו עושים בזה?

יעקב מרגי: זו אפליקציה חדשה או שקיימת?

<מיכל כהן: יש לנו פורטל עובדי הוראה שלא מקיף את כל מה שקרה סביבו והוא הולך לעבור שינוי דרמטי.

יעקב מרגי: אני מציע, כל עוד עובדים עליו, לחשוב על האפשרות, כמו שיש לנו את האפליקציה של חשבון הבנק שלנו או של הוויזה שלנו, שהמורה יכול לדעת לצפות את התקלה כבר שבוע-שבועיים לפני כן, לראות איזה שכר הוא - - -

<מיכל כהן: אז כיוונו לדעת גדולים.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה רבה.

<מיכל כהן: תיכף תראה שגם ברמה של אפליקציה אנחנו מתכננים.

<מיכל כהן: אני רוצה לומר מה המטרה של הסיפור הזה.

<מיכל כהן: המטרה של הסיפור הזה גם לערב את עובד ההוראה במה שהזכות שלו, אבל אני לא מתביישת לומר, גם באחריות שלו.

<מיכל כהן: זאת אומרת שאם הוא רואה שמשהו לא בוצע, הוא יוכל להשפיע באותה עת במיידי.

<מיכל כהן: ואנחנו חייבים, אני כל הזמן אומרת, אנחנו חייבים להדק את החוליות, כי עקב אכילס של תהליך השכר הוא זה שזה עובד במקטעים.

<מיכל כהן: כל אחד עושה את החלק שלו והולך ובעצם לא רואה את החיבור.

<מיכל כהן: בזה שאנחנו מחברים את עובד ההוראה, ותיכף נדבר על מנהל, על המפקח ועל הפקיד, אנחנו ככה יוצרים תהליך הדוק יותר.

<מיכל כהן: אז אנחנו נעשה הנגשת מידע.

<מיכל כהן: תהיה הנגשה של כל הנושא של תנאי ההעסקה של הרפורמות השונות, כי אנשים באים ואומרים לנו למה ככה ולמה ככה, שמענו את זה בתוך.

<מיכל כהן: גם היום יש את הרפורמות, את ההסכמים של הרפורמות באתר שלנו, אבל כנראה זה לא מספיק ידידותי ולכן אנחנו נעשה גם את זה.

<מיכל כהן: אנחנו נעבוד על עיצוב חדש של תלוש השכר, שיהיה ברור יותר, קריא יותר.

<מיכל כהן: אתם יודעים, יש דברים שאנחנו לא יכולים לשנות ויש דברים שיש משמעות מאד גדולה, אני אגיד שאם ארגון המורים מדבר על זה הרבה, שהוא רוצה שיהיה איחוד של סעיפים, יש לזה מורכבות.

<מיכל כהן: יחד עם האוצר, יחד עם הממונה על השכר אנחנו עובדים על זה.

<מיכל כהן: יש לכל דבר כזה משמעות.

<מיכל כהן: אנחנו מחפשים את הדרך, אבל בכל מקרה - - -

יעקב מרגי: היו דברים מעולם.

<מיכל כהן: כן.

<מיכל כהן: כמובן עדכון בזמן אמת של סטאטוס הקליטה.

<מיכל כהן: עובד ההוראה יוכל להיות באופן און-ליין בתהליך של הדיווח שלו, כולל פתיחת תיק עובד הוראה, שיבוץ על ידי המנהל, אישור הדיווח שוב.

<מיכל כהן: גם פה אנחנו מראים לעובד ההוראה – כדי שלא יופתע בסוף התהליך.

<מיכל כהן: כניסת טרום קליטה במכללות – אמרתי, אנחנו רוצים בעצם להגיע גם לעובד ההוראה.

<מיכל כהן: אמרו לנו המורים - כשאתם מכשירים אותנו להיות מורים, אף אחד לא אומר לנו – יושבת שם מורה חדשה, אני זוכרת גם שהיא אמרה את זה – אף אחד בעצם לא אומר לנו איך לקרוא את התלוש, אנחנו לא יודעים לקראת מה אנחנו באים וזה כאילו שאסור לשאול.

יעקב מרגי: בלשכה שלי יש מסגרת עם רשימה של דברים שלא לימדו אותי בבית הספר.

<מיכל כהן: אז לפחות ננסה ללמד - - -

יעקב מרגי: כנראה החיים מלמדים אותנו יותר.

<מיכל כהן: זה נכון, אבל אנחנו לפחות ננסה לומר משהו על שכר המורים, על הרפורמות וגם על איך מתייחסים לזה.

<מיכל כהן: אנחנו כנראה שייכים לדור שאפילו לא שאלנו כמה נשתכר.

<מיכל כהן: זה היה – אנחנו המורים אסור לנו לשאול.

<מיכל כהן: היום זה אחרת.

יעקב מרגי: והמורה החדשה - אני מקווה שאת שאר הדברים כן מלמדים אתכם במכללות.

<מיכל כהן: גם לא את הכל.

<מיכל כהן: איך אמרת?

<מיכל כהן: החיים חזקים יותר מכל דבר אחר.

<מיכל כהן: יהיו כנסי קליטה במחוזות.

<מיכל כהן: המחוזות מדי שנה ב-15 בספטמבר יעשו עבודה עם המורים החדשים.

<מיכל כהן: הם עושים עבודה, אבל הם אף פעם לא עשו עבודה בנושא שכר וגם פה זה יהיה חלק מ-.

<מיכל כהן: והכשרת מנהלים חדשים.

<מיכל כהן: היה מנהל שנה א' שאמר אני לא יודע אם זו אחריות שלי, אני הפדגוג.

<מיכל כהן: אז שאלנו אותו מי אתה חושב שזו אחריות שלו למורים בתוך בית הספר?

<מיכל כהן: האם אנחנו יכולים לרדת בית ספר, בית ספר ולכתוב למורים?

<מיכל כהן: ברור שלא.

<מיכל כהן: ולכן בתפיסת הניהול, כפי שנאמר פה, זה כמובן חלק מזה שאתה מנהל ארגון, אבל אנחנו צריכים לתת לו כלים.

<מיכל כהן: לא נתנו להם כלים.

<מיכל כהן: הסתמכנו על זה שהם יקראו ויבינו, אבל הם צודקים.

<מיכל כהן: זה לא יכול להיות שאנחנו גם לא ניתן להם את הכלים.

<מיכל כהן: בשיפור השירות, אחד הדברים שמאד כאב לשמוע זה החוויה של מקבל השירות.

<מיכל כהן: אני קוראת לזה בסוף החוויה שאם אני בא ולא מכבדים אותי, או לא נותנים לי שירות בזמן או לא מתייחסים ברגישות, או מטרטרים אותי בין קומות, בין משרדים, אנחנו מכירים את זה בחוויה שלנו כאזרחים.

<מיכל כהן: אנחנו רוצים להתמודד עם זה.

<מיכל כהן: נעשו הרבה מאד תהליכים, אבל עדיין זה כנראה לא זה.

<מיכל כהן: עשינו שיפור מאד גדול, הקמנו מוקדי מידע, עשינו תחנות, הארכנו את שעות קבלת הקהל, אבל זה עדיין לא מספיק.

<מיכל כהן: ולכן אנחנו ניתן שירות בנקודה אחת.

<מיכל כהן: זאת אומרת, ביום קבלת הקהל עובד הגזברות ועובד כוח אדם בהוראה יישבו באותו חדש וייתנו מענה.

<מיכל כהן: הם לא יתזזו את המורים.

<מיכל כהן: אותו דבר לגבי מנהלים.

<מיכל כהן: מנהלים - מתוקף היותם אחראים על התהליך - הם לא יכולים להיות מתוזזים לגבי כל מורה.

<מיכל כהן: ולכן הם יקבלו מה שנקרא נתיב מהיר.

<מיכל כהן: יתאמו איתם זמן ומקום ויתנו להם שירות כמו שאנחנו קובעים אצל הרופא.

<מיכל כהן: יש שעה ויש מקום שבו נפגשים ומקבלים שירות על כלל עובדי ההוראה.

<מיכל כהן: המוטיבציה שלנו - אני אומרת את זה בזהירות - שכל מנהל יידע, אחד שהוא יקבל שירות, אבל מאידך יזכור שבלי דיווח שלו לא נוכל לשלם.

<מיכל כהן: אז זה המקום.

<מיכל כהן: ואנחנו נבנה את מערכת זימון תורים.

יעקב מרגי: זה עושה לי דברים לא טובים, מערכת זימון תורים זה מזכיר לי את קופת החולים.

יעקב מרגי: תמצאו לזה כותרת אחרת.

<מיכל כהן: טוב.

יעקב מרגי: זה לא עובד שם טוב, אני אומר לכם.

<מיכל כהן: מערכת תורים.

יעקב מרגי: לא יודע.

<מיכל כהן: טוב.

<מיכל כהן: בשיפור השירות, כמו שאמרת אדוני, יש היום טפסים שהם עדיין טפסים ידניים.

<מיכל כהן: אנחנו נעבור לדיגיטליים כדי למנוע או כדי להפחית את כמות הפונים.

יעקב מרגי: גם נחסוך לכם חמישה תקנים שיושבים ומתייקים ומחוררים.

<מיכל כהן: בעיקר כדי למנוע את הטרטור להגיע למחוז.

<מיכל כהן: השתלמויות לעובדי תחומי כוח אדם בהוראה וגזברויות.

<מיכל כהן: אני צריכה לומר אנחנו עושים את זה, אבל מעת לעת מערכת החינוך עוברת שינויים בשכר שלה, קרי אופק חדש, קרי עוז לתמורה.

<מיכל כהן: הפקידים לומדים, אבל גם הפקידים – אנחנו עושים כל הזמן הסכמים, כל הזמן אנחנו מתקנים וכל תיקון כזה אומר שינוי בתשלום השכר.

<מיכל כהן: ולכן אנחנו נקפיד יותר עם הפקידים על נושא השירות ועל נושא הרפורמות.

<מיכל כהן: אני צריכה לומר אוהבים לא לאהוב את פקידי הציבור, אבל אני רוצה לומר משהו בשמם של פקידי הציבור.

<מיכל כהן: התפיסה כאילו יושבים פקידים מאחורי דלפק, שותים תה פעמיים ביום והולכים הביתה - לצערי הרב אני אומרת את זה על שירות המדינה ולא רק על משרד החינוך - היא תפיסה מוטעית והיא עושה חטא גדול כלפי העובדים.

<מיכל כהן: העובדים עובדים עם כל הנשמה.

<מיכל כהן: תמיד יש – אמרתי השבוע שיש 180,000 עובדי הוראה, לא כולם יכולים להיות מצוינים.

<מיכל כהן: אז אחר כך בכותרת אמרו עובדי ההוראה.

יעקב מרגי: מיכל, אבל כשיש אחד או אחת - - -

<מיכל כהן: נכון.

יעקב מרגי: אני רוצה שתהיה אפשרות גם לדווח על אותו אחד או אחת.

<מיכל כהן: נכון, נכון.

<מיכל כהן: אז אני אומרת, הפקידים במערכת החינוך הם פקידים מסורים.

<מיכל כהן: יחד עם זאת, יש גם כאלה ואנחנו נטפל.

<מיכל כהן: יחד עם זה אני רוצה לומר, תזכור, אני לא באתי לפה לבקש סעד, אבל אני אצטרך גם סעד ואתה יודע מה המשמעות שכשיש 180 פקידים על כלל 180,000 עובדי הוראה, אתה מבין מה המשמעות אם יש לך 1,000 תיקים, לתת יחס איתי לכל אחד.

<מיכל כהן: זה פשוט, איך אומרים לי, אל-.

<מיכל כהן: אז הנה, פה המקום שאני אומרת, כל עוד יצביעו שכל הזמן עושים פלאטים בכוח אדם ואנחנו רק צריכים לתת עוד כוח אדם ואחר כך יגידו למה פקיד כוח אדם או פקיד גזברות או מפקח, או לא משנה מה, לא נותן יחס אישי ל-1,000 מורים, למה?

<מיכל כהן: כי הוא לא יכול.

איתן ברושי: מי שדורש לתת יחס אישי לכל תלמיד שייתן יחס אישי לכל מורה.

<מיכל כהן: אתה צודק, גם אני בעד.

איתן ברושי: נכון, אז צריך להגיד מה רוצים קודם כל.

<מיכל כהן: אני בעד.

איתן ברושי: גם אני בעד.

<מיכל כהן: נו, אז בסדר.

איתן ברושי: אבל זו לא בעיה של המורים, מה אתם רוצים מהמורים?

איתן ברושי: הם אחראים על התקנים?

<מיכל כהן: אני לא אמרתי ש - - -

איתן ברושי: הם אחראים על התוצאות החינוכיות.

<מיכל כהן: אני לא אמרתי שזה אחריות המורים, אני אמרתי שאנחנו - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מי שדורש יחס לכל תלמיד זה אנחנו, ההורים.

יעקב מרגי: אנחנו הציבור ואנחנו צריכים לדאוג אכן שגם למשרדים יהיו הכלים.

יעקב מרגי: זה לא בושה.

יעקב מרגי: נכון, נכון.

יעקב מרגי: כמובן, הנה מה שאתה אמרת, אדוני.

יעקב מרגי: תהיה פה הנגשת שירותים בנייד באמצעות אפליקציה, בדיוק כמו שאתה אומר.

יעקב מרגי: פיתוח האפליקציה יהיה נגיש, מהיר ובעצם לא יצטרכו לעבור.

יעקב מרגי: אני כבר מסיימת.

יעקב מרגי: יש לי נושא אחרון.

יעקב מרגי: הנושא האחרון: חיזוק ממשקי העבודה בין השותפים לתהליך.

יעקב מרגי: אני חזרתי ואמרתי, למשל נושא שעד היום לא עשינו ואנחנו היום ניקח על זה אחריות.

יעקב מרגי: עד היום עשינו עם הבעלויות שיח בתכתובת.

יעקב מרגי: הוצאנו חוזרים.

יעקב מרגי: דיברנו בטלפון.

יעקב מרגי: עשינו כל מיני היוועצויות.

יעקב מרגי: אנחנו מקימים פורטל לרשויות ובעלויות, ששם בעצם, גם שם אנחנו נוכל לתת את ההנחיות אבל גם נוכל שתהיה הנגשת מידע והם לא ירוצו אחרינו ויהיו כסומא בערפל.

יעקב מרגי: אמנת שירות בין השותפים.

יעקב מרגי: בסוף בסוף בסוף אין מורים ומשרד חינוך.

יעקב מרגי: למרות מה שנאמר ולמרות מה שאומר חבר הכנסת, בסוף זו אותה מערכת.

יעקב מרגי: נורא קל לומר אתם אשמים, הם זה.

יעקב מרגי: זו המערכת שלנו וזו האחריות שלנו ולכן, כשאני מדברת על מערכת החינוך, אני מדברת על התלמיד, אני מדברת על ההורה, אני מדברת על המורה, אני מדברת על המנהל, אני מדברת על המפקח, אני מדברת על הפקידים, אני מדברת על מטה, על מחוז.

יעקב מרגי: כולנו, אני קראתי לזה השבוע – כולנו תומכי לחימה.

יעקב מרגי: תומכי הוראה.

יעקב מרגי: אנחנו בעצם צריכים לתמוך את המעשה החינוכי בשדה.

יעקב מרגי: ולכן אני לא יוצרת ספליט, למרות מה שרוצים לומר, אין ספליט.

יעקב מרגי: העבודה שלנו היא עבודה בשביל, בסוף למען החינוך במדינת ישראל.

יעקב מרגי: כן, מערכת מורכבת, אבל יש עוד הרבה מה לעשות ולקחת אחריות.

יעקב מרגי: ולכן אמנת שירות תהיה משותפת לכולם.

יעקב מרגי: והדבר האחרון, אנחנו נצטרך לראות גם את החיזוק והממשק בין הפיקוח לבין מנהל בית הספר לבין תלוש השכר של המורה.

יעקב מרגי: המפקחים, יכול להיות שחלקם גם פה ראו את עצמם פדגוגיים יותר ופחות אולי יתעסקו בנושא שכר שהוא הנושא הבסיסי.

יעקב מרגי: ואני רוצה לומר פה, תראו, המשבר הזה הוא משבר.

יעקב מרגי: מבחינתי הוא לא מחדל, הוא משבר.

יעקב מרגי: הוא יכול להיות משבר של אמון.

יעקב מרגי: אני אגיד מה קרה איתו.

יעקב מרגי: א' פתחנו את הלב, את הראש ואת המוטיבציה; ודבר שני שמנו את העניין בלי פשרות על מרכז המדינה.

יעקב מרגי: עכשיו אני אגיד שוב, אני רק רוצה להיות הוגנת עם כל התהליך.

יעקב מרגי: לא שלא נעשו הרבה מאד דברים, אבל באופן הזה, בעוצמה הזו, בחיבור של כל מי ששייך לזה, זה לא נעשה מעולם ואני מקווה שאנחנו נראה את עצמנו לקראת שנה הבאה בצמצום ההיקפים של אלה שלא קיבלו את השכר בדיוק בזמן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור, אני רוצה לשאול אותך, המנכ"לית.

יעקב מרגי: אני מכיר את תהליכי עבודת המחשוב במדינת ישראל.

יעקב מרגי: הם ארוכים כאורך הגלות, אני אומר לכם.

יעקב מרגי: אנחנו התחלנו מניסיון שלי, במחשוב אמנם יסודי ושינוי תפיסתי במשרד לשירותי הדת.

יעקב מרגי: עוד כשאני נכנסתי לתפקיד זה כבר היה תהליך התחלתי בשנת 2009.

יעקב מרגי: בשנת 2013 אני פרשתי ורק לפני מספר חודשים התכנית הושקעה.

יעקב מרגי: השאלה, האם כל הרצונות שלכם וכל המסקנות שלכם מגובים בשילוב ידיים גם של מערכות השכר של שירות המדינה, מערכות המחשוב של שירות המדינה.

יעקב מרגי: האם כשאנחנו נשאל בסוף הדיון תאריכים – תאריך לזה ותאריך לזה ותאריך לזה – האם יש לנו גיבוי גם מאלה שאמורים לבצע את זה.

<מיכל כהן: יש לך פה בדו"ח.

<מיכל כהן: אני לא הצגתי את הדו"ח, אז אולי הייתי צריכה.

<מיכל כהן: יש פה תאריך מדויק וכולל גוף מי הגורם האחראי.

<מיכל כהן: כמובן שאני אחראית על הביצוע של המשרד.

<מיכל כהן: יושבת פה המשנה למנכ"לית, שמרגע שאנחנו מסיימים את הגשת הדו"ח היא בעצם תעשה סטאטוס אחת לשבועיים למעקב אחר יישום.

יעקב מרגי: היא מכירה את יושב ראש ועדת החינוך?

<מיכל כהן: היא מכירה את יושב ראש ועדת החינוך.

יעקב מרגי: את מכירה את יושב ראש ועדת החינוך?

<גילה נגר: בוודאי.

<גילה נגר: עשינו גם היכרות אישית.

יעקב מרגי: בדרך כלל קשה לי, אני לא זוכר.

יעקב מרגי: יש לי כמה מגבלות.

יעקב מרגי: אז לא היו הכרות, כשהייתי תלמיד.

יעקב מרגי: אחת המגבלות שלי שאני לא זוכר.

<גילה נגר: לא נורא, אתה תזכור.

יעקב מרגי: לא, השאלה אם את מכירה את יושב ראש ועדת החינוך שהוא חסר סבלנות ועוקב.

<מיכל כהן: הוא עוקב.

<גילה נגר: גם אני מהדרום.

יעקב מרגי: זה לא עומד לזכותה.

יעקב מרגי: יהיה לה יותר.

יעקב מרגי: הפוך, אני ארשה לעצמי יותר.

<מיכל כהן: אני אגיד ככה, שבעיני הגשת הדו"ח זה צעד א', זה לא המהות.

<מיכל כהן: יש פה התייחסות לדבר-דבר, טווח קצר וטווח ארוך.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אז אני שמח.

יעקב מרגי: אני לא פתחתי את הדו"ח.

יעקב מרגי: מאה אחוז.

<מיכל כהן: אמרתי, הקצר זה במהלך השנה הזאת – החודשים האלה.

יעקב מרגי: אנחנו נסתמך על לוחות זמנים האלה.

<מיכל כהן: הארוך – זה עד סוף שנת הלימודים הבאה.

<מיכל כהן: אין שום דבר של 7 שנים.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: רן, אתה רוצה שנשמע קודם כל את אנשי השכר ומערכות השכר באוצר, או אתה רוצה להתבטא?

<רן ארז: אתה יושב הראש.

יעקב מרגי: לא, אני שואל.

יעקב מרגי: אני מתייעץ איתך.

<רן ארז: אני מוכן לדבר עכשיו, אם אפשר.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רן ארז: תודה, כבוד יושב הראש.

<רן ארז: הבעיה המרכזית היא בעיית חוסר אמון ואני מסכים במאת האחוזים עם התיאור הראשוני של המנכ"לית, שהצליחה לתאר את הבעייתיות והדינאמיות של המערכת.

<רן ארז: היא מודעת לזה, היא מכירה את זה, זה לא קרה עכשיו כרעם ביום בהיר.

<רן ארז: זה דבר שקיים שנים רבות.

<רן ארז: יש פתגם ברומנית שאומר בתרגום לעברית שעם שתי מיילדות הילד מת.

<רן ארז: יותר מדי ידיים מטפלות בבעיה של שכר המורים.

<רן ארז: זה מתחיל ממנהל בית הספר, זה עובר אחר כך לכוח אדם ולגזברות ולחשבות ובחזרה בודקים.

<רן ארז: לפעמים בא מפקח ואומר אל תשבצו את המורה מאה אחוז כי אנחנו לא יודעים בדיוק מה התקן, תשבצו אותו רק 90%.

<רן ארז: אז מדווחים על 90% אבל המורה עובד 100% והשכר הוא לפי 90%.

<רן ארז: יש פה הרבה דברים שהמנכ"לית ידעה לתאר אותם היטב.

<רן ארז: לכן, אני לא רואה שהבעיה האקוטית הזאת, שקיימת היום בגלל הגודש הגדול שלה, תיפתר בחודשים הקרובים.

<רן ארז: היא לא תיפתר ועד כמה שאני יודע, כבר בחודש דצמבר יש בעיות ובחודש ינואר יהיו בעיות והיום מנכים את המקדמות שנותנים למורים קודם והמורה עוד לא מבין למה ניכו לו ואז טלפונים נוספים.

<רן ארז: זאת אומרת הבלגן הזה הוא כמו גלגל שמסתובב וחוסר שביעות רצון וחוסר אמינות לפעמים בצורה לא אמיתית, פוגעים מאד בתחושות של המורים.

<רן ארז: אמרה פה עמיתה לעבודה שיש לה תחושה שאנחנו לא מטפלים.

<רן ארז: ארגון המורים קיבל במשך החודש האחרון 5,000 פניות – 5,000 פניות בלשכת השירות שלנו – של מורים מחטיבת הביניים.

<רן ארז: בחטיבות הביניים יש כ-30,000 מורים, עובדי מדינה.

<רן ארז: 5,000 פנו אלינו עם בעיות שכר.

<רן ארז: עדיין לא הצלחנו לטפל ב-1,200.

<רן ארז: אני רק רוצה לתת את התמונה של הגודש.

<רן ארז: ולשכה כזאת שפועלת לא פועלת עם כל הכלים שיש למשרד החינוך עם כל נתוני השכר ועם כל המחשבים.

<רן ארז: אנחנו יושבים עם התלושים של המורים ומטפלים בזה.

<רן ארז: במשך השנים הקודמות הבעיה הזאת הייתה קיימת גם כן, אבל היא הייתה במידה הרבה יותר קטנה והיינו יכולים לטפל ב - - - במורים כאלה ובמורים אחרים.

<רן ארז: הפעם הגודש הוא אדיר.

יעקב מרגי: אולי זה בגלל ההצלחה שלך להביא את רפורמת אופק חדש בהסכם.

<מיכל כהן: לא, עוז לתמורה.

יעקב מרגי: עוז לתמורה.

<רן ארז: זה בסדר.

<רן ארז: אני מקבל את זה כקומפלימנט.

<רן ארז: זה בסדר גמור.

<רן ארז: אני מודה לך.

<רן ארז: אני רק רוצה לומר שלמעשה הדינאמיות, גברתי המנכ"לית, היא בעייתית.

<רן ארז: היא בעצם בעייתית מאד, אבל דינאמיות קיימת גם במערכות אחרות.

<רן ארז: למשל צה"ל מנפיק מדי חודש 250,000 תלושים לחיילים בקבע, לקצינים, לחוגרים, לעובדי צה"ל, לפנסיונרים, לאלמנות – 250,000.

יעקב מרגי: משנת 1967 לא הייתה רפורמה בשכר בצה"ל.

<רן ארז: ושם, אדוני יושב הראש, האנשים מחליפים תפקידים.

<רן ארז: מספיק שסרן או מ"פ עובר מתפקיד אחד לתפקיד אחר, כבר השכר שלו משתנה.

<מיכל כהן: גם הם לא מקבלים בזמן.

<מיכל כהן: בדקנו את זה.

<רן ארז: אבל לא רק זאת, יש להם 650 שדות של שכר בתלוש של הצבא ושם אין בעיות.

<רן ארז: מדוע?

<רן ארז: כי לפני הנפקת התלושים הם עושים דבר פשוט.

<רן ארז: עושים 2,000-3,000 תלושים וירטואליים כדי לראות - - -

יעקב מרגי: הרצה.

<רן ארז: הרצה.

<רן ארז: ואחר כך, בהתאם לזה רואים אם יש בעיה כוללת שעלולה להשפיע.

<רן ארז: יותר מזאת, מי שעובדים שם זה לא המומחים הכי גדולים.

<רן ארז: חיילות בנות 18-19.

יעקב מרגי: זה עדיין מט"ש?

יעקב מרגי: יפה.

<רן ארז: שעובדות קורס של חודשיים-שלושה.

<רן ארז: במשרד החינוך הייתה רפורמה אופק חדש בשנת 2008 ורפורמה עוז לתמורה בשנת 2011 והפקידים עדיין לא מכירים מה הם צריכים לעשות עם השכר.

<רן ארז: לא כולם.

<רן ארז: חלק יודעים, אבל רובם לא יודעים, וכשהם לומדים משהו, לומדים ממה שאומר לו השני.

<רן ארז: תשמע, פה צריך לעשות ככה ופה צריך לעשות אחרת.

<רן ארז: מה שקורה כמו שהיינו ילדים קטנים ושיחקנו טלפון שבור – מי שאומר את המילה הראשונה בסוף היא אחרת לגמרי.

<רן ארז: וכך העברת התפקיד מאחד לשני.

<רן ארז: הרבה ידיים, שרשרת ארוכה.

<רן ארז: יש בעיות ואחר כך עוד יותר קשה לתקן אותן.

<רן ארז: זה יוצר אי שביעות רצון, אי נחת וחוסר אמינות.

<רן ארז: ולכן, מה שאמרה המנכ"לית לגבי המסקנות – יפות מאד.

<רן ארז: יפות מאד.

<רן ארז: התיאור שלה יפה.

<רן ארז: המסקנות יפות.

<רן ארז: אני לא רואה, בוודאי בחודשים הקרובים פתרון.

<רן ארז: אשרי המאמין לעוד שנה שנתיים.

יעקב מרגי: מה היית מציע?

<רן ארז: אבל אז יהיו אנשים אחרים במשרד החינוך, שהם יבואו ויגידו – מה שקרה, מה שאמרו אלה, אנחנו רוצים אחרת.

<רן ארז: כי זה מה שקורה במערכת החינוך, גם בתחום הפדגוגיה, גם בתחום הרפורמות וכדומה.

<רן ארז: אנחנו כאיגוד מקצועי לא יכולים לפעול בניגוד לחוק, ולכן, כשראינו את הבעיה פנינו בכתב, כשלא נענינו הכרזנו סכסוך עבודה.

<רן ארז: צריך לחכות שבועיים לצורך צינון.

<רן ארז: מתחילים לעשות עיצומים.

<רן ארז: רוצים להוציא לנו צווי מניעה, עוברים לעיצומים אחרים, עוד פעם צווי מניעה.

<רן ארז: הדיון הבא הוא ב-19 בדצמבר.

<רן ארז: אנחנו לא יכולים לפעול כמי שלא חלה עליו איזו שהיא חובה סטטוטורית.

יעקב מרגי: לכן מיד הגנתי.

<רן ארז: ולכן נכון, המורים יכולים לחוש שלמעשה הארגון לא מטפל.

<רן ארז: טיפלנו ב-5,000 פניות במשך חודש.

<רן ארז: 1,200 עדיין לא הצלחנו לבדוק, כך שלמעשה התחושות זה דבר סובייקטיבי וקשה מאד להתמודד איתן, אבל אני בא ואני אומר שכבר בשנת 2011, כשצפינו את הבעיות האלה – 2011 – הכנסנו בהסכם הקיבוצי של עוזר בתמורה – סעיף 54 להסכם – שכל סעיפי השכר הרבים שמסבכים את התלוש, ייכנסו לשכר המשולב, ואז כל אחד – גם למי שמכין שכר יהיה קל וגם למורה יהיה קל.

<רן ארז: עד היום זה לא מתבצע, אדוני, כי משרד האוצר כל פעם מעלה עוד סוגיה ועוד סוגיה וזה רכיב שהולך לפי הצמדה וזה רכיב לפי הוותק וזה רכיב לפי מי יודע מה.

<רן ארז: קשה לנו לטפל בזה ולמעשה אנחנו באנו עם פתרונות ואנחנו גם אמרנו – לא רוצים להרוויח מתוך האיחוד הזה כספים.

<רן ארז: אנחנו רוצים לפשט ובכל זאת זה לא זז.

<רן ארז: אנחנו בשנת 2016, עוד מעט 2017 והדברים האלה לא מתבצעים, כך שלמעשה אי אפשר למחוא כפיים ביד אחת.

<רן ארז: גם הצד השני צריך להיות שותף ולרצות לשתף פעולה.

<רן ארז: לצערי הרב אנחנו רואים שם רק קשיים.

<רן ארז: אני יודע שכל מה שנוגע לשכר – לא משרד החינוך מקבל החלטות.

<רן ארז: משרד האוצר מקבל החלטות.

<רן ארז: משרד החינוך מבצע.

<רן ארז: הוא מבצע, יש לו בעייתיות וכדומה, הם מודעים לבעיות.

<רן ארז: אני מקווה שאת הבעיות שהעלו אותן עכשיו עם פתרונות, יתגשמו.

<רן ארז: אני לא מאמין.

<רן ארז: אני בספק.

<רן ארז: אני מקווה אבל אני לא מאמין, ואני לא מאמין כי כל הזמן יש בעיות חדשות.

<רן ארז: כל הזמן יש בעיות חדשות.

<רן ארז: לפי מה שאני יודע, בא משרד החינוך היום מתכנן לדרוס את כל המערכת, לפתוח דף חדש, לדרוס את כל המערכת ולהתחיל הכל מחדש בצורה טובה.

<רן ארז: מה יקרה?

<רן ארז: אלה שיש להן בעיות הבעיה לא תיפתר ואלה שעדיין אין להם בעיות, אולי ימצאו בעיות מתוך התפיסה החדשה.

יעקב מרגי: אני מקווה.

יעקב מרגי: מותר לך להיות סקפטי, אבל אל תאמין בזה 100 אחוז.

<רן ארז: אני בא ואני אומר אני סקפטי מתוך ניסיון חיים.

<רן ארז: תראה, תסתכל על צבע השערות.

<רן ארז: זה לא יום, לא יומיים, אני ותיק במערכת וראיתי לא מעט מערכות חינוך ולא מעט שרים.

<רן ארז: אני רוצה לומר עוד משפט אחד.

<רן ארז: יש מערכת שעובדת טוב.

<רן ארז: מערכת שעובדת טוב – המערכת של הצבא.

<רן ארז: הרבה עובדים, כמו במשרד החינוך ואפילו יותר, ברב גוניות - - -

איתן ברושי: שם אין דריסת רגל לאוצר.

איתן ברושי: לכן הם מצליחים.

איתן ברושי: איפה שהאוצר מעורב אין סיכוי לפתור שום דבר.

איתן ברושי: הם מומחים לסבך כל דבר.

איתן ברושי: האחריות עליהם, רק הם לא נענשים אף פעם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מה שמותר לחבר כנסת אסור לכם.

יעקב מרגי: אין מה לעשות.

איתן ברושי: זה נכון.

יעקב מרגי: תודה איתן.

<קריאה: עדיין הכלכלה עובדת ככה.

יעקב מרגי: תודה אדוני.

איתן ברושי: אני מציע לך לא להתגאות בשום דבר.

איתן ברושי: ראיתי אתמול בלילה איך התנהגו פה כל ה - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רן ארז: אני רוצה לסיים במשפט אחד.

<רן ארז: אני מאמין באמונה שלמה שהמנכ"לית רוצה לפתור את הבעיה ואני גם כן סקפטי לגבי היכולות שלה, כי היא לא לבד.

<רן ארז: יש לה צבא של פקידים, שצריכים ללמד אותם, צריכים לשנות אצלם תודעה, תפיסה של שירות, שיענו למורים, שיהיו נחמדים, שלא יגידו – אז אל תהיה מורה, וכדומה.

<רן ארז: אלה תשובות שמורים מקבלים כאשר הם מתלוננים.

<רן ארז: במילים אחרות, השינוי של התפיסה הזאת, אופן העבודה, דפוסי החשיבה של הפקידות, זה לא דבר של מהיום למחר.

<רן ארז: לכן אני בא ואומר – הכוונות הן טובות, אבל הביצוע קצת פחות.

יעקב מרגי: אנחנו כאן ולא הולכים הביתה.

יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה.

<רן ארז: בסדר גמור, אבל אתה, כבוד יושב הראש, אתה יודע שאתם יכולים לבקר, אתם יכולים לחוקק ואתם עשיתם פעם כחברי כנסת, חוק מאד חשוב.

<רן ארז: בשנות ה-90 הרשויות המקומיות היו בבעיות כלכליות מאד קשות ואת תקציב החינוך הם היו מעבירים לכל מיני קבלנים, מאחרים בתשלום שכר וכדומה ולא היה חודש שלא הייתה שביתה לוקאלית כזאת או אחרת.

<רן ארז: בשנת 2000 הכנסת חוקקה את חוק ייעוד כספי חינוך.

<רן ארז: פתחו חשבון מיוחד בכל הבעלויות, ששם אם נוגעים בשקל אחד למטרה אחרת שלא לחינוך, זו עבירה פלילית.

<רן ארז: מאז שנת 2000 אין בעיות בשלטון המקומי והמשכורות הן בזמן ואין שביתות ואין שום אילוצים אחרים.

<רן ארז: אין שום סיבה לא לפתור את הבעיה הזאת גם.

יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לעקוב, תודה.

<רן ארז: מה עוד שמשרד החינוך הוא הריבון, המתקצב, המפקח.

<רן ארז: יש לו את כל הכובעים על ראש אחד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד האוצר.

יעקב מרגי: לפתחנו הרפורמה של התחבורה הציבורית יש לנו את סוגית המקדמות ופישוט תלוש השכר.

יעקב מרגי: אז בו נתחיל קודם כל במקדמות.

יעקב מרגי: אני אשאל שאלה ואתה תדע מה לענות לי ועל הדרך, על הגב של השאלה תכניס מה שאתה רוצה.

יעקב מרגי: אני חושב וזה גם הגון, כל עוד סוגיות השכר לא מגיעות לישורת מסוימת, אנחנו יכולים להרשות לעצמנו להיות עשירים, לא לגבות מיידית.

יעקב מרגי: אני יודע שיש את המגבלות האלה, את ההוראות, אני לא יודע אם הן עדיין קיימות – של ריבית רעיונית על מקדמה בטווח מסוים, אבל שוב, אנחנו יודעים להתגבר גם על דברים כאלה.

יעקב מרגי: השאלה אם אתה יכול להבטיח פה, במעמד הזה, שבאמת יש פה רצון כן להתמודד עם הבעיה.

יעקב מרגי: ברגע שהוועדה מציבה לעצמה יעדים עם תאריכים, אומרים הובחנו - - - , אם אומרים את זה אז אני חושב שיש פה הליך רציני.

יעקב מרגי: אין מי שלא עוקב ושמע וראה שקודם כל זיהו את הבעיות.

יעקב מרגי: ברגע שמזהים את הבעיות אז אפשר לטפל, לרשום את הרצפט הנכון.

יעקב מרגי: כשיש זיהו בעיות, ויכול להיות שיש עוד בעיות שלא נגעו מהן והן מינוריות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: תוך כדי הליכה יכול להיות שיצוצו בעיות אחרות, אבל יש פה רצון אמיתי להתמודד עם הבעיה ואני אומר לכם גם משיחות שהיו לי, ראית שזה יושב כאבן כבדה על ליבם של ראשי מערכת החינוך.

יעקב מרגי: תחושה קשה, שכל כמה שאתה עושה ושופך כספים והנה פתרת פה ופתחת שם והנה עשית, ובא לך דבר בלתי צפוי, בום, נופל לך על הראש.

יעקב מרגי: ובצדק יש את הסוגיה הזאת ואי אפשר למנוע אותה.

יעקב מרגי: אז שאלת אותה ואכן יש במדינת ישראל מי שנושא באחריות והוא לא מקור הסמכות ויש גם הפוך, שהוא מקור הסמכות והוא לא נושא באחריות, ובקטע הזה אמר רן את הפתגם ברומנית, חז"ל אמרו קדירא דבי שותפי לא חמימא ולא קרירא.

יעקב מרגי: זה מהמטבח – קדירה ששתיים שותפות לה, היא לא חמה ולא קרה ובמקרים אחרים היא גם תפלה או שמלוחה יותר או חריפה פחות.

יעקב מרגי: בכל מקרה, אנחנו רוצים לשמוע קודם כל בסוגיה של המקדמות והמפרעות.

יעקב מרגי: האם אתם יכולים לקבל החלטה נכון להיום, שכל עוד סוגית השכר לא נפתרת, אתם לא נוגעים במקדמות.

יעקב מרגי: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<יוסי איצקוביץ: יוסי איצקוביץ, סגן בכיר לחשבת הכללית.

<יוסי איצקוביץ: ראשית, אני רוצה לציין שאנחנו חלק מהתהליך.

<יוסי איצקוביץ: היינו במרבית הישיבות, אם לא בכולן, אני הייתי במרבית הישיבות.

<יוסי איצקוביץ: כמו שאמרת, יש מי שיש לו אחריות ואין לו סמכות, אני לא רואה את זה ככה.

<יוסי איצקוביץ: אני חלק מהעניין ויש לי אחריות ביחד עם מנכ"לית משרד החינוך.

יעקב מרגי: אבל איתן ברושי לא התקשר אליך.

<יוסי איצקוביץ: היא יכולה להתקשר אלי.

יעקב מרגי: לא, עזוב, הבאתי דוגמא.

יעקב מרגי: לא רק איתן.

<יוסי איצקוביץ: אני אומר את זה בצורה הכי ברורה.

<יוסי איצקוביץ: יש לי אחריות ביחד עם מנכ"לית משרד החינוך, להיכנס לסוגיות השונות והסוגיות הן סוגיות מערכתיות.

<יוסי איצקוביץ: מי שחושב שהבעיה היא בנושא של תחבורה ציבורית טועה.

<יוסי איצקוביץ: הסוגיות האלה חזרו.

<יוסי איצקוביץ: היו בשנים קודמות.

יעקב מרגי: זה פן אחד.

<יוסי איצקוביץ: הנושא של תחבורה ציבורית הוא רוחבי על כל המשק וזאת לא הבעיה.

<יוסי איצקוביץ: יש פה מגוון רחב מאד של בעיות, כאשר מערכות השכר הן הקצה שמשלם.

<יוסי איצקוביץ: אבל אם לא מגיעים אליהם הנתונים, אז אי אפשר לשלם.

<יוסי איצקוביץ: אם מנהל מאשר למורה ואומר לו תתחיל לעבוד, אבל הוא לא קולט אותו במערכת, אז אי אפשר להוציא תלוש, אוקיי?

<יוסי איצקוביץ: אז יש פה גם סוגיות מחשוביות, דרך אגב, שאני - - -

יעקב מרגי: לא הכל לפתחך ולא הכל לפתחה של המנכ"לית, אבל כל הבעיות על שולחן אחד.

<יוסי איצקוביץ: אבל אני כבר אומר, בכל הסוגיות, גם הסוגיות שקשורות למערכות מחשוב במערך השכר, אני אהיה חלק מהתהליך, ילווה אותו ואסייע בכל מה שנדרש כדי להביא למצב ששכר ייצא בזמן.

<יוסי איצקוביץ: כמשרד אוצר אני לא יכול לחיות עם מצב ששכר לא יוצא בזמן.

<יוסי איצקוביץ: עכשיו ולגבי נושא של המקדמות של תחבורה ציבורית.

<יוסי איצקוביץ: הנושא של תחבורה ציבורית הוא נושא שסוכם עם יושב ראש ההסתדרות הכללית והחלנו אותו על כל עובדי המדינה, לרבות עובדי ההוראה.

<יוסי איצקוביץ: מאחר שעובדי הוראה באמת יתכן ויש להם צרכים שונים מעובדי מדינה, אנחנו כבר עכשיו נתנו תנאים מאד מאד מקלים לעניין המקדמות, וכפי שהסבירה מנכ"לית משרד החינוך, הרי מה זה גבייה של מקדמה?

<יוסי איצקוביץ: אם אתה חישבת את השכר חישוב מחדש, אחרי שטויבו הנתונים והשלמת את השכר במאה אחוז, זה לא יהיה הגיוני שגם תשאיר את המקדמה.

<יוסי איצקוביץ: אנחנו הגדרנו כללים מאד מאד מקלים לנושא של מקדמות, גם בגין תחבורה ציבורית והכל היה בשיתוף עם משרד החינוך ואנחנו פתוחים וקשובים למשרד החינוך.

יעקב מרגי: ממה ממוצע גובה המקדמה שניתנה?

<יוסי שטראוס: גובה המקדמה שניתנה בממוצע, ואגב, זה מנעד רחב מאד.

יעקב מרגי: נע מ- עד?

<יוסי שטראוס: יכול אפילו להגיע עד - - -

<מיכל כהן: מ-150 ועד - - -

<יוסי שטראוס: מ-150 שקלים עד 3,000 שקלים.

יעקב מרגי: אתה מבין שאם אתה תנכה אותה בתשלום אחד, את גבוהות - - -

<יוסי שטראוס: ברור.

יעקב מרגי: סליחה, זה - - -

<יוסי שטראוס: לא, לא, כבוד יושב הראש, אני רוצה להגיד לך מי, כי - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, אני רוצה לשאול לפני - - -

<יוסי שטראוס: כבר אנחנו סיכמנו ברגע הזה של החיים, שהמקדמות האלה - - -

יעקב מרגי: מי אתה, רק תזדהה לפרוטוקול, למרות שהתפרצת קודם 60 פעם.

<מיכל כהן: יוסי, הוא החשב שלנו.

<יוסי שטראוס: יוסי שטראוס, חשב משרד החינוך.

<יוסי שטראוס: הפרישה של הסכומים האלה עד 400 שקל – 5%, הנמוך מבין השניים, פרישה רחבה מאד ואלה התנאים המיטיבים - - -

יעקב מרגי: פרישה רחבה.

<יוסי שטראוס: שמשרד האוצר קבע לעובדי משרד החינוך, עובדי ההוראה במשרד החינוך.

<יוסי שטראוס: אז ככה זה ייעשה.

<יוסי שטראוס: אגב, אני אגיד רק עוד נקודה אחת.

<יוסי שטראוס: הפרישה הזאת באמת מכניסה לנו הרבה הרבה כאוס וצודק כאן רן ארז, שבגלל הסיפור הזה הייצוב של כל התחום הזה ייקח כחודשיים-שלושה.

<יוסי שטראוס: את זה אני אומר כבר בשלב הזה של החיים.

<יוסי שטראוס: דווקא בגלל הדבר הזה, הייצוב, זאת המשימה שלנו היום לייצב את המערכת.

איתן ברושי: עד היום השלמתם את החסר?

<יוסי שטראוס: אנחנו נתנו את אותן מקדמות.

<יוסי שטראוס: זה בדיוק מה שאני - - -

איתן ברושי: היום המורים מקבלים את המשכורת המלאה?

יעקב מרגי: לא, הוא מדבר על הנסיעות עכשיו.

איתן ברושי: אני שאלתי אם היום המשכורות - - -

יעקב מרגי: רגע, איתן.

<יוסי שטראוס: הטיוב של המערכות שלנו מהסיבה הזאת, ייקח את פרק הזמן הזה ואני רוצה להגיד עוד נקודה אחת, שהעומס על הפקידים כאן הוא בלתי סביר.

<יוסי שטראוס: זה באמת 180 איש שמטפלים במספר תלושים כזה, שלהערכתי יצטרכו פה באמת לטייב את כל התקינה ואת כל כוח האדם כאן.

יעקב מרגי: אתה רוצה להמשיך, יוסי?

<יוסי איצקוביץ: לפי השאלות.

<קריאה: אפשר להתייחס בשאלה אליו?

יעקב מרגי: מיד אני אתן לכם.

איתן ברושי: אבל היום - - - את השכר?

יעקב מרגי: רגע, איתן.

יעקב מרגי: זה השלב הבא.

איתן ברושי: לא, אולי לא כולם יודעים שהיה - - -

יעקב מרגי: אבל לא היית פה.

יעקב מרגי: הלכת ובאת.

איתן ברושי: אבל החשב של משרד החינוך מקבל הוראות ממשרד האוצר, לא ממשרד החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו עם משרד האוצר.

איתן ברושי: אני אומר, אבל אולי לא כולם מבינים.

איתן ברושי: הוא כפוף לאוצר.

יעקב מרגי: איתן, לא היית פה כש - - -

איתן ברושי: אני לא הייתי, אבל אני מכיר את הנהלים.

איתן ברושי: גם אני הייתי שנה מנכ"ל.

איתן ברושי: אני לא מתרשם משום דבר.

יעקב מרגי: אז תן לי לשאול את השאלה.

יעקב מרגי: לגבי הסוגיה של המקדמות אני חושב שפחות או יותר, גם המורים יסכימו איתנו, בפרישה של 5% בין הנמוך ביותר, על תחבורה ציבורית, בין ה-400 שקלים ל-5% מהחוב, לפי הנמוך ביותר, אני חושב שזה יציב, לא מזעזע תלוש שכר.

יעקב מרגי: אמת?

יעקב מרגי: לכן מבחינתי, כי הרושם היה שאתם אגרסיביים בקטע הזה של ניכוי המקדמות.

יעקב מרגי: לכן כל עוד העסק לא מתייצב, אני מבקש שזו הפרישה שתהיה.

יעקב מרגי: עכשיו לגבי ייצוב המערכת, מה שקשור לתחילת שנת הלימודים.

יעקב מרגי: זה יותר מופנה אליך, יוסי.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי היום בוודאות תאריך יעד – איך מנקים שולחן מכל בירורי השכר שקשורים בתחילת שנת הלימודים?

<יוסי שטראוס: לצערי הרב אני לא יכול לתת לך תשובה.

יעקב מרגי: למה?

<יוסי איצקוביץ: כי המערכת היא מורכבת.

<יוסי איצקוביץ: היא נגמרת בתחום השכר, היא מתחילה הרבה הרבה קודם לכן.

<יוסי איצקוביץ: יש לנו בשלב הזה של החיים, בגלל התחבורה הציבורית ואני אומר את זה עוד פעם, אני אומר כאן את הדברים באמת בכנות וביושר.

<יוסי איצקוביץ: העומס עלינו בשלב הזה של החיים - - -

יעקב מרגי: תנטרל את התחבורה הציבורית.

יעקב מרגי: יוסי, אל תלך - - -

<יוסי שטראוס: אם אני מנטרל את התחבורה הציבורית - - -

יעקב מרגי: עזוב את התחבורה הציבורית.

<יוסי שטראוס: אם אני אנטרל את התחבורה הציבורית, המערכת היא די קרובה לייצוב, אבל קשה לנטרל את זה, כי זה משפיע.

<יוסי שטראוס: זה מכלול אחד שלם.

יעקב מרגי: אז בוא אני אנסה.

יעקב מרגי: אתה יודע, האוריינות, זיהינו שגם בהוראה אוריינות זה נדבך מרכזי וחשוב גם במתמטיקה.

יעקב מרגי: נכון, מסכים איתי?

יעקב מרגי: אם לא נדע להציג את השאלה במתמטיקה, ולדוגמא לי היה מורה למתמטיקה בתיכון בבאר שבע שבקושי ידע עברית.

יעקב מרגי: אז בסדר, לקח לנו זמן עד שהבנו את הנוסחאות שלו ומה הוא רצה מאיתנו.

יעקב מרגי: אוריינות זה דבר חשוב.

יעקב מרגי: אני אנסה להסביר את עצמי.

יעקב מרגי: כשאני אומר תנטרל את סוגית הנסיעות, אנחנו בסוף בסוף צריכים להחזיר את האמון ואת התחושה למורים.

יעקב מרגי: כשהמורה מחזיק את התלוש והוא יודע כרגע מה השכר שלו בבידוד בעיית התחבורה הציבורית, הוא יראה שאתה נתת לו כל מה שצריך חוץ מהסוגיה של התחבורה הציבורית, שכרגע בייצוב, לא תהיה לו טענה.

יעקב מרגי: הוא יידע.

יעקב מרגי: תנטרל כרגע מבחינה תודעתית.

יעקב מרגי: כשאני אומר לך ייצוב המערכת, תנטרל בתודעה את הקטע של התחבורה הציבורית.

<יוסי שטראוס: כבוד יושב הראש, אותו פקיד מטפל גם וגם.

<יוסי שטראוס: הוא מטפל גם בתחבורה הציבורית וגם בשאר הפרמטרים.

<יוסי שטראוס: ולכן - - -

<מיכל כהן: תן לי רגע בבקשה לעזור לך, סליחה, יוסי, בסדר?

<מיכל כהן: אמנם אני לא חשבת שכר, נכון.

<מיכל כהן: ונכון, סיכמנו שחשב השכר עובד לפי הוראות של משרד האוצר ועובד לפי חוקים והמערכת, כמו שפתחנו ואמרנו ודיברנו כבר ואני לא רוצה להמשיך להכביר בעניין הזה, היא מערכת דינאמית.

<מיכל כהן: כל מה שקורה פה, בטווח של מיידי עד עוד שנה וחצי, נועד לצמצם את המצב שמורה שנכנס ב-1 בספטמבר, מנהל בית הספר ידווח עליו ואנחנו נשלם בהתאם לדיווח.

<מיכל כהן: האם השאלה היא – האם יהיו אפס מקרים?

<מיכל כהן: התשובה היא לא.

יעקב מרגי: לא שאלתי ככה.

<מיכל כהן: האם אחרי זה המערכת שלנו תהיה הרבה יותר טובה, הרבה יותר מדויקת ואנחנו מתחייבים על זה?

<מיכל כהן: כן.

יעקב מרגי: והרבה יותר ידידותית.

<מיכל כהן: כן, כן.

<מיכל כהן: וכמו שאמר רן, בסוף אנחנו כנראה בשנה וחצי, כנראה, אתם יודעים, אנחנו מתכננים ויש מי שקובע, אבל כנראה בשנה וחצי הבאות אנחנו עוד נהיה, אז לכן אנחנו לא בורחים.

יעקב מרגי: לא, אז אולי לא הבהרתי את עצמי.

איתן ברושי: נראה מה יגמר בעמונה, אך כך נראה.

<מיכל כהן: בסדר, אני אמרתי כנראה.

איתן ברושי: אמרתי כנראה.

איתן ברושי: בכלל, הכל פה אפשרי.

איתן ברושי: נראה את עמונה, אחר כך נראה מה יקרה בדימונה.

יעקב מרגי: איתן, סליחה.

<מיכל כהן: אה, יפה.

<מיכל כהן: דימונה.

יעקב מרגי: רבותי, אני ממוקד חינוך כרגע.

יעקב מרגי: רק חינוך ותלושי שכר.

יעקב מרגי: תקשיבו, אני בכוונה מתעקש על השאלה ועל התשובה ואני אסביר לך.

יעקב מרגי: קיבלנו סקירה מה הולך להיות כדי לייצב את המערכת לשנים הבאות.

יעקב מרגי: אני אומר, במערכת הקיימת הזו, הנוכחית, היום, היום - אתה יודע לומר לי - כל מה שקשור ל-1 בספטמבר, פרט לסוגית התחבורה הציבורית - האם זה מטופל ומתי נראה לך שמורה שהתחיל לעבוד ב-1 בספטמבר מקבל את שכרו כדת וכדין, פרט לתחבורה הציבורית – אני חוזר פעם שלישית, ואל תתחיל לי עם התחבורה הציבורית.

יעקב מרגי: מצדי תפנה אליך מתוך - - -

<יוסי שטראוס: שמת לי פה משוואה אחת עם שני נעלמים, אני לא יכול לפתור אותה.

יעקב מרגי: יוסי, עם שלושה נעלמים ואני אסביר לך למה.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, בניהול, אמרתי לך, אני אדמיניסטראטור.

<יוסי שטראוס: גם אני.

יעקב מרגי: אם אתה מזהה בעיה וכרגע סוגית התחבורה הציבורית היא – סליחה על הביטוי – אבן נגף גדולה בסוגיה הזו, תבודד שלושה מומחים ספציאליסטים בתוך מערך השכר, לסוגיה הזו שהבעיות יופנו אליהם.

יעקב מרגי: לכן אני שואל אותך שאלה – המורה מייה וחברותיה ועמיתותיה רוצות לדעת מחר שבעוד חודש היא מדברת עם סיגלית מהבנק ואומרת לה תקשיבי לי, יש לך בעיה, מבטיחה לך, אני אעמוד במסגרת לקראת 1 בפברואר.

יעקב מרגי: היא צריכה לדעת את זה.

יעקב מרגי: היא צריכה לחיות עם זה.

יעקב מרגי: אתה יודע לומר לי בכל מה שקשור למורות שהתחילו ב-1 בספטמבר – מתי בירורי השכר, פרט – פעם 80 – פרט לתחבורה הציבורית - מתאזן במערכת?

<יוסי שטראוס: אני אומר עוד פעם, אותם אנשים, וקשה לי לבודד את התחבורה הציבורית, יושב הראש, משום שאותם אנשים מטפלים גם בתחבורה הציבורית וגם בשאר הדברים.

<יוסי שטראוס: המשימה שלנו עכשיו היא לייצב את המערכת במהירות, לפני הזמן.

יעקב מרגי: מסכים.

יעקב מרגי: הערכת זמן.

<יוסי שטראוס: להערכתי חודשיים - - -

יעקב מרגי: אז מה היה כזה קשה?

יעקב מרגי: הוצאת לי את הנשמה.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לומר חודשיים מההתחלה?

<יוסי שטראוס: אנחנו נמצאים עכשיו מחוז מחוז.

איתן ברושי: מה קרה?

איתן ברושי: למה חודשיים?

יעקב מרגי: זה מה ששאלתי מההתחלה.

<מיכל כהן: המערכת יציבה חוץ מהנסיעות.

<מיכל כהן: המערכת יציבה חוץ מההסעות וזה מה שיוסי מתכוון לומר.

<מיכל כהן: המערכת יציבה.

יעקב מרגי: תקשיבי, אני שואל שאלה.

יעקב מרגי: כרגע, כשאת אומרת לי מערכת יציבה, במסגרת הסביר שבירורי השכר קבועים, שרצים כל השנה ככה דברים סבירים.

<מיכל כהן: חוץ מהנסיעות, כן.

יעקב מרגי: הכאוס שהיה, חוץ מהנסיעות בתחילת שנת הלימודים הוסדר?

<מיכל כהן: הוסדר.

יעקב מרגי: היום כל מורה - - -

איתן ברושי: תשאל את רן ארז.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: היום כל מורה שהתחילה בצורת ההעסקה שלה, לא יודע, בהגדרת ההעסקה שלה, בתפקיד עם כל המורכבות ועם הרפורמות והכל, מקבלת שכר ויודעת כמה מגיע לה?

יעקב מרגי: פרט לנסיעות?

<מיכל כהן: אתה שואל אם היא קיבלה את השכר?

<מיכל כהן: כן.

<עמירה חיים: קיבלה את השכר שלה.

<עמירה חיים: עמירה חיים, מנהלת מחוז דרום.

<עמירה חיים: יש מקרים, כמו המקרה שאני מטפלת בו עכשיו – גננת שנכנסה לעבודה והמכללה עדיין לא הנפיקה לה את האישור האחרון לתואר שלה.

יעקב מרגי: אלה בעיות טריוויאליות.

יעקב מרגי: אני לא מדבר על בעיות טריוויאליות.

<עמירה חיים: בדיוק.

<עמירה חיים: אז מעבר לזה היא מקבלת - - -

יעקב מרגי: נקודת השבר, אני דיברתי על נקודת השבר.

יעקב מרגי: אל תדברו איתי על המערך בשוטף.

<עמירה חיים: לחלוטין.

יעקב מרגי: על המערכת בשוטף אני הולך להיצמד לדו"ח וכל חודש לשים לי אבן דרך לבדוק אותה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר, אדוני יושב הראש, אני חושב שזה לא תקין.

איתן ברושי: האחריות על הקושי של המערכת לא מוטלת על המורים והמורות.

איתן ברושי: מעניין אותי לשאול, אדוני יושב הראש, כמה כסף, אם בכלל, אני מקווה שלא, אבל כמה כסף משרד החינוך מחזיר לאוצר בסוף שנת 2016 כתוצאה מאי ניצול?

יעקב מרגי: זה לא המקום.

איתן ברושי: רגע.

יעקב מרגי: יש דיון מיוחד - - -

איתן ברושי: רגע, דקה.

יעקב מרגי: לא, לא, איתן.

יעקב מרגי: בוא אני אומר לך - - -

איתן ברושי: הוא לא חייב לתת תשובה.

איתן ברושי: רגע, מרגי.

יעקב מרגי: סליחה, לא.

יעקב מרגי: יש דיון מיוחד - - -

<מיכל כהן: אני אשמח לענות.

יעקב מרגי: אני לא רוצה.

יעקב מרגי: לא רוצה.

<מיכל כהן: אני אשמח לענות לו.

איתן ברושי: ליושב הראש יש זכויות.

איתן ברושי: רגע, למה אני אומר את זה?

יעקב מרגי: אני לא רוצה להקדים את המאוחר.

יעקב מרגי: יש לי דיון מיוחד.

יעקב מרגי: תעקוב אחרי דיוני הוועדה.

איתן ברושי: רגע, מרגי, אדוני יושב הראש, אני רוצה לומר - - -

יעקב מרגי: יש דיון מיוחד על התקציב האבוד של משרד החינוך.

איתן ברושי: תנו לי רגע.

<מיכל כהן: אדוני, אני לא חברת כנסת, אסור לי להתפרץ, אבל אם ברשותך יהיה מותר לי, אני רוצה לענות על זה.

<מיכל כהן: אם תסכים.

איתן ברושי: אחרי שאני אסיים.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שתגנבי לי דיון.

<מיכל כהן: אני לא גונבת, טוב.

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: אני מכיר שנים שהחזירו כסף.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שתקציב החינוך הוא השני בגודלו במדינה וזה לא יכול להיות שאתם תתקעו פה את המורים על גרושים ובמקום להטיל עליהם אחריות לזה שאתם לא - - -

<מיכל כהן: - - -

איתן ברושי: גברתי, במקום להטיל את האחריות על מי שנושא באחריות, אתם מטילים את האחריות על המורים והמורות שיצאו מ-1 בספטמבר עם שכר – רגע, תן לי לסיים חלקית.

איתן ברושי: לכן אני אומר לחשב – ואני מכיר את הקשיחות של האוצר – אני האחרון שמזלזל באחריות, אבל אני לא יכול לתת גיבוי להתנהגות כזאת לא נכונה ואני מכיר את ההתנהגות בפרוזדורים שלכם שם.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שצריך לתת למורים שכר מלא גם אם הקיזוז יהיה בעוד חצי שנה.

איתן ברושי: מה אתם עושים?

איתן ברושי: אתם מקזזים עכשיו, תפצו אותם בריביות, בהצמדות על עוגמת הנפש.

איתן ברושי: תנו להם משכורת מלאה לפי מה שהיה בחודש האחרון של שנה קודמת או מה שמגיע ותקזזו את זה אחר כך.

איתן ברושי: אז אתם רוצים, תחתימו אותם שמקזזים להם.

איתן ברושי: לא יכול להיות שמסוף החופש הגדול שעבר, אנחנו כבר עוד מעט באמצע השנה, עוד מעט כבר יהיו קניות של פסח.

איתן ברושי: תשמעו, זה לא הגיוני.

איתן ברושי: זה לא סביר.

איתן ברושי: זה לא נכון למשרד החינוך, לא נכון לשר ולמנכ"לית, שכל כך הרבה מדברים על חשיבות החינוך.

איתן ברושי: זה לא מתאים למדינה מודרנית, זה לא מתאים לחינוך שאתם תמיד אומרים מה יעשו הילדים, שהיום הם בכיתה א', בעוד 20 שנה, אנחנו מכינים אותם – ככה מכינים את הנוער?

איתן ברושי: זה באמת אמינות?

איתן ברושי: זאת שליחות?

איתן ברושי: החינוך הוא קודם כל שליחות.

יעקב מרגי: תודה איתן.

איתן ברושי: אבל מה?

איתן ברושי: עם זה הולכים למכולת?

איתן ברושי: אתם לא מתביישים?

יעקב מרגי: איתן, עם כל הכבוד - --

איתן ברושי: תפסיקו עם זה.

יעקב מרגי: איתן עם כל הכבוד - - -

איתן ברושי: לא, יש לזה גבול.

איתן ברושי: יש גבול לכל דבר.

איתן ברושי: אין שום הסדר שמתקבל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני עונה לך, עם כל הכבוד לך, אתה לא יכול להשתלח בפקידים שיושבים פה ונותנים לך תשובות ואתה שואל אותם לא לעניין.

יעקב מרגי: אז אני עומד עכשיו כרגע להגנתם ואני ידוע כמי שלא מרחם עליהם כשהם לא נותנים תשובות.

איתן ברושי: אני מרחם עליהם, לכן אני - - -

יעקב מרגי: לא, ישבו פה, אתה מטיח דברים כאילו לא היית בדיון.

יעקב מרגי: כאילו לא שמעת תשובות.

יעקב מרגי: בוא, עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: אתה רוצה שיתנו קצת כבוד למערכות?

יעקב מרגי: שיתייחסו לכנסת ברצינות?

יעקב מרגי: ישבו פה, לשאלות האלה שאתה מטיח בהם כרגע ואתה אומר תתבייש לכם ומטיח בהם דברים, הם ענו תשובות לעניין.

יעקב מרגי: אני מבחינתי לא מצאתי בעיה.

יעקב מרגי: יש בעיה, הם מודעים לבעיה, הם לא מתחמקים ממנה, שמו אותה על השולחן, התמודדו איתה.

יעקב מרגי: יושב לך פה נציג האוצר שאומר לך אני הולך איתם, אני לוקח אחריות, אני חלק.

יעקב מרגי: ביקשת שייקחו אחריות – לוקח אחריות, אומר לך אני חלק מזה, אני לא מקבל עלי שיש פה סמכות בלי אחריות.

יעקב מרגי: אני חלק מזה ואני צמוד למערכת ואני אלווה את המערכות.

יעקב מרגי: אם הייתי שומע פה כרגע, אני כיושב ראש ועדה שאומרים לי אין בעיה ואומר לי האוצר זו בעיה של החינוך והחינוך זורק את זה לשם, תאמין לי שאתה היית עדין לעומת מה שאני הייתי מדבר.

איתן ברושי: עוד חודשיים זה פיתרון?

יעקב מרגי: סליחה, היא אומרת לך.

יעקב מרגי: דווקא, למה אני עונה לך?

יעקב מרגי: השאלה האחרונה שלי, אם היית מקשיב לה ולא מכין את השאלה הבאה שלך, לא היית אומר את מה שאתה אומר עכשיו.

יעקב מרגי: שאלתי במפורש והתעקשתי עם יוסי, שניסה לברוח ממני, או שלא הבין אותי, ושאלתי שאלה מפורשת – פרט לבעיות הטריוויאליות של המערכת שרצות במהלך כל השנה – האם המערכת – חוץ מסוגיית הנסיעות – שקיבלתי עליה מענה, שאומר לך סגן החשבת הכללית במפורש, אנחנו יצרנו מנגנון.

יעקב מרגי: משרד החינוך אומר לך בגיבוי של החשב הכללי, לגבות את המקדמות ב-5% מהמקדמה, בפרישה של 5% או 400 שקלים בחודש, לפי הנמוך ביותר.

יעקב מרגי: הוא אומר לך בצורה מפורשת.

יעקב מרגי: מתמודד עם הכל.

יעקב מרגי: למה להטיח דברים כאלה בצורה כזאת?

יעקב מרגי: נכון, אתה יכול לבוא ולומר – סליחה, אני רואה פה מחדל של המערכת ש-20 שנה, 30 שנה, 40 שנה עדיין קיימת.

יעקב מרגי: 1 בספטמבר אף פעם לא נפתח כמו שצריך ואנחנו בשנת 2016 מתמודדים עם זה.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אני כן אומר את זה בסיכום.

יעקב מרגי: אני כאן אומר, אבל לבוא ולהטיח דברים ככה בפקידים?

יעקב מרגי: מחר, מחרתיים, כשאני מנסה להזמין פקידים לפה, לישיבת ועדה, הוא אומר לך תשמע, אני לא בא לוועדה שלך,או שהוא פיק ברכיים לפני שהמנכ"לית שולחת אותו לפני ועדת כנסת, אני אתעמר בו סתם.

איתן ברושי: טוב.

יעקב מרגי: בוא, יש בעיה, אף אחד לא מטאטא אותה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<עתניאל גלילי: בוקר טוב לכולם, כבוד חברי הכנסת, המנכ"לית.

<עתניאל גלילי: שמי עתניאל גלילי, מנהל בית חינוך כרמים במודיעין מכבים רעות ואני ככה מקשיב קשב רב לכל הדברים שנאמרו.

<עתניאל גלילי: קודם כל יישר כוח גדול, כי אני חושב שאמון ובניית אמון נעשית עם שותפים והשותפים הם גם משרד האוצר, גם משרד החינוך, בוודאי מורים – רעייתי מורה, אני מורה – ואני חושב שכל המהלך הזה – מעז יצא מתוק – הוא מהלך חשוב, נכון, שדיבר בעצם על כמה פרמטרים מאד מאד חשובים, כמו שקיפות.

<עתניאל גלילי: כי אנחנו מדברים הרבה, כבוד יושב ראש הוועדה, על הבנת התלוש של השכר.

<עתניאל גלילי: אז אני חושב מהליווי ומהראייה שלי נכוחה, שגם המורים עצמם ואני לוקח את אשתי כדבר הכי פשוט – האם אנחנו מבינים.

<עתניאל גלילי: אז זה הפשטות והנראות והבהירות של מרכיבי השכר, כדי שאני אדע בכלל מה אני מקבל.

<עתניאל גלילי: בואו נתחיל מהשלב הזה.

<עתניאל גלילי: לא תמיד החצים צריכים-.

<עתניאל גלילי: אני רוצה לדבר על שיתוף הפעולה.

<עתניאל גלילי: שיתוף הפעולה והשיח והאמון שנרקם במהלך שעות רבות מאד והדו"ח עצמו, אני חושב שנותן בעצם פתרונות אמיתיים בעולם טכנולוגי מתקדם, כמו סנכרון בין המערכות שזו בעיה שעלתה פה, בין השותפים הרבים – בעלויות, משרד האוצר, משרד החינוך, ארגוני המורים שישנם גם.

<עתניאל גלילי: אז גם מבחינת תודעת השירות, הנושא הזה שהעלית, כבוד רן ארז, יושב ראש ארגון המורים, אני חושב שזה דבר חשוב ונכון.

<עתניאל גלילי: אני מסכים בהחלט שהשכר צריך להיות משולם - לי יש משכנתא, לכולנו - בזמן ובמקום, אבל אני רוצה לדבר רגע על המהות.

<עתניאל גלילי: מה שקרה פה במהלך החודש האחרון ואני שומע, בתוך עמי אני חי.

<עתניאל גלילי: אני אופטימי, אני גאה להיות שייך למשרד.

<עתניאל גלילי: איפה שיש את קשיים, יש פה אתגר מאד עצום ואתגר שכולנו צריכים להיות שותפים לו.

<עתניאל גלילי: לא אחד.

<עתניאל גלילי: כולם.

<עתניאל גלילי: המהלך הנכון, ודיברת קודם לכן, יושב ראש הוועדה, זה שאנשי משרדי האוצר, מורים רבים שהיו, אני יש לי תחושה מאד טובה, אני עובד עם הרבה מאד מורים.

<עתניאל גלילי: נכון, יש דברים לשפר ונכון שאסור שייפגע – אני הראשון שיאמר שצריכים להעלות את השכר של המורים.

<עתניאל גלילי: הראשון שאמר את זה.

<עתניאל גלילי: אף אחד לא מדבר על זה.

<עתניאל גלילי: שכר המורים צריך מלכתחילה להיות גבוה יותר, זה ברור, אבל כל המהלך המערכתי האמיתי, ושמעתי, הקשבתי אני באופן אישי ללא מעט מורים, הוא מהלך נכון וחשוב לבניית וליצירת האמון.

<עתניאל גלילי: חשוב ונכון ליצירת שיתופי הפעולה, חשוב ונכון לסנכרון וייעול של המערכות – כוח אדם, גזברות וכו'.

<עתניאל גלילי: אני יוצא בתחושה טובה מאד.

<עתניאל גלילי: אני חושב שהוא מהלך נכון מאד, הוא מהלך שעם הזמן אנחנו נדע תוצאות לא במיידי.

<עתניאל גלילי: לא כל דבר אפשר במיידי, כי זו מערכת שמסונכרנת בהרבה מאד רפורמות, הרבה מאד הסכמים.

<עתניאל גלילי: הקריאה שלי פה, אם זו ההזדמנות שלי פה, כשחברי הכנסת נמצאים – תעלו את שכר המורים מלכתחילה.

<עתניאל גלילי: מלכתחילה.

<עתניאל גלילי: אני כל הזמן שומע – רווחה, חינוך, רפואה.

<עתניאל גלילי: אנחנו מדברים על חינוך של ילדינו, נכון?

<עתניאל גלילי: אז בואו נעשה.

<עתניאל גלילי: אנשים מגיעים יום יום בתחושת שליחות מאד גדולה ב-DNA ומכוונים מאד למטרות.

<עתניאל גלילי: אוהבים את הילדים.

<עתניאל גלילי: רוצים לעשות טוב ועושים טוב גם, אבל הכאב הוא כאב וזה מאד מובן.

<עתניאל גלילי: הפתרונות שעלו פה, אני חושב שהם פתרונות נכונים, שיארכו זמן.

<עתניאל גלילי: אי אפשר בזבנג וגמרנו.

<עתניאל גלילי: אני פשוט מנהל של מערכת עם הרבה מאד מערכות מתוקשבות שצריך לייעל אותן.

<עתניאל גלילי: אני חושב שהדיון שצריך בין היתר, מלכתחילה, לא רק על ייעול, כי הדברים יתייעלו כבוד יושב הראש, אלא שכר המורים, אבל זה לא הדיון עכשיו שצריך להיות.

<עתניאל גלילי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בואו נרים קודם כל את הרפורמות לתוך השכר המשולב, כדי שלא ניצור עוד בעיה.

<עתניאל גלילי: צודק, נכון.

<עתניאל גלילי: מלכתחילה.

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: אבי, אתה יכול להגיד לי לקראת מה אתה הולך?

יעקב מרגי: מתי אנחנו רואים תלוש שכר?

<אבי פרידמן: כן.

יעקב מרגי: תקשיב, מי שרצה לדעת, אני הייתי חשב שכר בקריה למחקר גרעיני בדימונה שנים רבות והתלוש שלנו היה שני דפים בגלל רכיבי שכר.

יעקב מרגי: והוועדים ישבו עם ההנהלה והגיעו להסכם וביטלנו שם, ביטלו רצף של תשלומים, כל מיני.

יעקב מרגי: תוספת כזו שמחושבת על זה ועל זה וזה לא מחושב על זה וההוא מחושב.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, הייתי צריך להיות מדען כדי לחשב תלוש שכר כל חודש לבן אדם.

יעקב מרגי: זה מחושב על זה וזה לא מחושב על הרכיב הזה והשלישי על הרביעי, בקיצור הגענו בסוף לשכר משולם ועוד איזה שני רכיבים למטה, לא יותר מזה.

יעקב מרגי: אתם הולכים לקראת זה?

<אבי פרידמן: אז ככה, במערכת החינוך כידוע יש שתי רפורמות – רפורמת אופק חדש ורפורמת עוז לתמורה.

<אבי פרידמן: ברפורמת אופק חדש איחדו את כל רכיבי השכר שהיו אז, היו אז בסביבות החמישה רכיבים, אם אני זוכר נכון.

<אבי פרידמן: אחדו את כולם לתוך שורה אחת ובאופק חדש, שזו הרפורמה שחלה על עובדי הוראה בשירות המדינה, יש שורה אחת.

<אבי פרידמן: עכשיו מוסיפים עוד שורה אחת, אבל התלוש הוא בהחלט סביר וקריא ונהיר.

יעקב מרגי: מתי ראית לאחרונה תלוש של עובד הוראה?

<אבי פרידמן: כל יום אני רואה תלושים.

<קריאה: - - -

יעקב מרגי: תגידו, המורות, אני לא עושה את זה טוב בשבילכן?

<אבי פרידמן: כל יום.

<אבי פרידמן: שנייה, אני אתייחס לזה עוד רגע, ברשותכן.

יעקב מרגי: אני לא מציג את השאלה כמו שצריך?

<קריאה: מצוין.

יעקב מרגי: אז בשביל מה המקהלה הזאת?

<שירי אמיר: לא, אבל אני עובדת בשתי הרפורמות, אני נהנית כל כך מ - - -

יעקב מרגי: סליחה, גברתי - - -

<שירי אמיר: אז אני יכולה להגיד - --

יעקב מרגי: גברתי, סליחה.

יעקב מרגי: בבקשה, מתי לאחרונה ראית תלוש של עובד הוראה?

<אבי פרידמן: אתמול.

<אבי פרידמן: אני כל יום רואה תלושים.

<אבי פרידמן: זו העבודה שלי.

יעקב מרגי: לא, של עובד הוראה במיוחד, עם הרפורמות.

<אבי פרידמן: אני רק עובדי הוראה.

יעקב מרגי: עם התחבורה הציבורית, עם הניכויים.

<אבי פרידמן: הכל.

<אבי פרידמן: תמיד אני רואה תלושים ואני אומר, מה שאנחנו כן דנים בו זה בעניין של עוז לתמורה.

<אבי פרידמן: רפורמת עוז לתמורה - מכל מיני סיבות שקשורות להסכם הקיבוצי, לאופן היישום של הרפורמה, לא עשינו את האיחוד של הרכיבים ובתלוש ברפורמת עוז לתמורה באמת יש בו יותר רכיבים.

<אבי פרידמן: אנחנו במגעים עם ארגון המורים כבר כמה חודשים ואני מקווה שאחרי שנגיע לאיזה - - -

יעקב מרגי: אתם הולכים לקראת זה?

יעקב מרגי: זה על השולחן?

<אבי פרידמן: בוודאי שזה על השולחן.

<אבי פרידמן: אנחנו ישבנו כל הזמן.

<רן ארז: זה על השולחן שנתיים.

יעקב מרגי: תראו, האוצר, אתה יודע, חוץ ממה שאמר סגן החשבת יוסי - - -

<מייה מושקוביץ-שיש: אפשר גם להתייחס?

יעקב מרגי: רגע, אני באמצע הדיבור, אני לא מבין מה זה.

יעקב מרגי: שאצלו, מבחינתו הזמן לא עובד לטובתו, באוצר - באגף השכר, באגף התקציבים, הזמן עובד לטובתם.

יעקב מרגי: לכם הם לא ממהרים, רן, ולכן זה התפקיד שלך לשבת גם וללחוץ וגם אנחנו נצטרך להיות במעקבים אכן, כי אני אומר לך, ראיתי כמה תלושים של עובדי הוראה.

יעקב מרגי: אתה יכול ללכת לאיבוד כמו בסבך של יער.

יעקב מרגי: אנחנו לקראת סיכום, לכן אני רוצה לשמוע, בתנאי שלא חוזרים.

יעקב מרגי: משהו שלא נאמר.

<ריקי נגרי: משהו שלא נאמר.

יעקב מרגי: זה אתגר.

יעקב מרגי: נראה אם תעמדי בו.

<ריקי נגרי: זה אתגר, אבל זה חשוב.

<ריקי נגרי: ריקי נגרי, מנהלת בית ספר שש שנתי עירוני ב' במודיעין.

<ריקי נגרי: דיברו פה על הכל.

<ריקי נגרי: אני קודם מברכת על המהלך.

<ריקי נגרי: אני חושבת שזה משהו שלא היה קודם ושיתוף הפעולה הוא אדיר ואני יוצאת אופטימית.

<ריקי נגרי: אני ממש חושבת שיש אפשרות לקידום.

<ריקי נגרי: אני מנצלת את המעמד הזה להעלות פה – שאתה כיושב ראש הוועדה תריץ אותו, אני מקווה שתוביל אותו – הנושא של שתי רפורמות בבתי ספר שש שנתיים.

<ריקי נגרי: לי חשוב הרצף של תלמיד שנכנס אלי בכיתה ז', גם בהתייחסות למורים.

<ריקי נגרי: יש לי מורים שהם באופק חדש ויש לי מורים בעוז לתמורה ויש לי מורים שהם בעולם הישן ויש לי מורים שהם רק בעוז.

<ריקי נגרי: משהו שהוא הזוי.

<ריקי נגרי: יש משהו שחשוב מאד להתייחס למורה כמורה.

<ריקי נגרי: זה חשוב ואני יודעת שזו מלחמה בין שני ארגונים ושתי רפורמות, אבל לך, אם אתה רוצה להוביל איזה משהו שהוא לטובת כולנו ולטובת מערכת החינוך שלנו, לטובת הילדים שלנו, זה שתהיה רפורמה אחת בבתי ספר שש שנתיים.

יעקב מרגי: באמת, אני נתתי לך אתגר.

יעקב מרגי: הצבת אותי בפני אתגר.

איתן ברושי: בסדר.

איתן ברושי: סימן שהיא בסדר.

<ריקי נגרי: זה התפקיד שלנו.

<ריקי נגרי: התפקיד שלנו זה להתמודד עם האתגרים האלה ואני רוצה - - -

יעקב מרגי: זו עוד נקודה שאין ספק שהיא חלק מהבעיה.

<ריקי נגרי: אני בן אדם אופטימי וכל עוד מעלים את הדברים על השולחן, אני מאמינה שאפשר לעשות.

יעקב מרגי: תשתדלי שלא יקלקלו לך את זה.

יעקב מרגי: אוקיי, בסדר, אני מסכים איתך.

<מייה מושקוביץ-שיש: אפשר ברשותך?

יעקב מרגי: בבקשה, מייה.

יעקב מרגי: לסיכום, אבל לא לחזור על דברים.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני לא אעלה פה שאלות, אני יכולה גם לעשות את זה דרך האנשים ממשרד החינוך, כי יש כמה סוגיות שצריך להתייחס אליהן אם זה הפרישה של התשלומים - - -

יעקב מרגי: זה לא סיפק את דעתך, הפרישה שנאמרה?

<מייה מושקוביץ-שיש: לא.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני רוצה לדעת מה זה פרישה רחבה.

יעקב מרגי: רגע, נגיע, מייה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על סוגיית התחבורה הציבורית.

<מייה מושקוביץ-שיש: ולא רק, יש גם חובות אחרים.

יעקב מרגי: רגע, רגע, יפה.

יעקב מרגי: עכשיו, לגבי מה ששאלנו לגבי התחבורה הציבורית, אני חושב שהחלוקה היא סבירה.

יעקב מרגי: כשמדברים על 5%, זה סביר.

<מייה מושקוביץ-שיש: כן, אני מבינה את עניין המקדמה.

יעקב מרגי: עכשיו, חובות אחרים שנובעים ממה?

<מייה מושקוביץ-שיש: למשל עובדים שעבדו בעולם הישן, כמו שריקי הזכירה ונכנסו לרפורמות וחייבים כספים והם לקראת פנסיה ויש להם פערים משמעותיים, שאני מדברת ברמה של עשרות אלפי שקלים, לא מאות.

יעקב מרגי: אוקיי, השאלה מובנת.

יעקב מרגי: הבעיה מוכרת.

<מייה מושקוביץ-שיש: כן, אז מה זה פרישה רחבה?

<מיכל כהן: מייה, אני אמרתי, הדבר המרכזי הוא שגם כשיש למישהו חוב, לא יעשו לו שום דבר לפני שמדברים איתו ומגיעים איתו לתיאום.

יעקב מרגי: הניכוי יהיה בתיאום.

<מיכל כהן: הוא יכול לבקש 10, 20, 50.

<מיכל כהן: זה הדיון.

<מייה מושקוביץ-שיש: אוקיי, מעולה.

יעקב מרגי: תודה.

<מייה מושקוביץ-שיש: רגע.

<מיכל כהן: המקדמות, רק שנייה, רק תשימי לב, כי אני נורא מדייקת ציבורית, כי אחר כך מהר מאד אומרים אמרתם לא.

<מיכל כהן: המקדמות על התחבורה הציבורית הן דבר אחד ואמרנו, ננכה אותן לפי מה שאמר החשב.

<מיכל כהן: יש מקדמות אחרות, כשמישהו לא עשה תיאום מס.

<מיכל כהן: מורה לא עשתה תיאום מס, הורידו לה 50%.

<מיכל כהן: קיבלה בחזרה, עשתה את התיאום, קיבלה את זה, אז מורידים לה את המקדמה.

<מיכל כהן: אין טעם שיגררו לה גם את זה, כי אז לא יהיה - - -

יעקב מרגי: אם היא קיבלה את התמורה, אין עניין ל- - -.

יעקב מרגי: אוקיי.

<מיכל כהן: אוקיי?

<מיכל כהן: וזה עד 25% מקסימום - - -

<יוסי שטראוס: גם את זה, למרות שהיינו יכולים לנכות במכה, אנחנו עושים את זה בפרישה.

<מיכל כהן: כן, למה?

<מיכל כהן: כי זה אומר שלא יהיה מצב שמישהו יישאר ללא שכר וגם פה עד 25% מתלוש השכר יהיה מותר, כי זה משהו שכבר - - -

יעקב מרגי: שתוקן והוחזר לו כבר.

<מיכל כהן: תוקן והוחזר.

<מייה מושקוביץ-שיש: אוקיי, יש גם סוגיה וגם רשום בדו"ח על נסיעות באופן פרטני ליישובים, למשל כמו הבעיה אצלנו או בעיה של מדריכים, שעוברים בין בתי ספר שונים ברחבי הארץ.

<מייה מושקוביץ-שיש: זה לא - - -

<מיכל כהן: זה תהליך הסדרה.

יעקב מרגי: זה חלק מהדו"ח.

<מיכל כהן: את זה אמרנו ויוסי אמר, אנחנו בתהליך הסדרה למה שנקרא מורים עם תפקיד שהם צריכים לזוז ממקום למקום.

<מייה מושקוביץ-שיש: כן, שזה חשוב מאד.

<שירי אמיר: וגם מורים שהם ביישובים מרוחקים, שצריכים להיות מוקדם בבוקר, הם לא יכולים להגיע באוטובוס - - -

<מיכל כהן: אז זה כתוב בדו"ח.

<מיכל כהן: תסתכלו.

יעקב מרגי: אוקיי.

<מייה מושקוביץ-שיש: רגע, במשפט אחד, ברשותך.

יעקב מרגי: זה כבר כמה רגעים.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני מתחברת למה שאמרה ריקי.

<שירי אמיר: אנחנו עקשניות.

<שירי אמיר: אנחנו לא מוותרות.

<מייה מושקוביץ-שיש: כן.

<מייה מושקוביץ-שיש: לא לתלמידים שלנו וגם פה לא נוותר.

<מייה מושקוביץ-שיש: אנחנו לא מוותרים.

<מייה מושקוביץ-שיש: העניין של שתי הרפורמות ואני מעלה את זה שוב, כי באמת יושב ראש ארגון המורים גם נוכח פה, חשוב לנו לדון בהסכמים.

<מייה מושקוביץ-שיש: האיפה ואיפה הזה בתוך בית ספר שהוא שש שנתי, היא תחושה שהיא לא נעימה, היא תחושה של יחס מבדיל.

<מייה מושקוביץ-שיש: חשוב לתת על זה את הדעת.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני יכולה להגיד שבמעבר על כלל הדו"ח וגם בוועדות שהייתי וגם בפגישות, באמת יש רצינות, יש נכונות.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני בוחרת גם להיות אופטימית.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני חושבת שמבחן הזמן יוכיח את הוועדה ואת האמירות האלה בשטח.

<מייה מושקוביץ-שיש: אנחנו נראה את זה אם זה בחודשים הקרובים, אם זה בפתיחת השנה.

<מייה מושקוביץ-שיש: כל המאמצים האלה וכל השותפים שלוקחים בזה חלק זה מבורך ובאמת אני שמחה שגם יש לי את האפשרות, בפעם הראשונה שגם יקשיבו לי, שזה לא רק המקום להביע קול מחאה, אלא באמת הקשיבו לי ומיכל, אמרתי גם לך את זה, אני מברכת על זה.

<מייה מושקוביץ-שיש: אני חושבת שצריך להמשיך את השיח הישיר הזה, כי סך הכל המטרה של כולנו פה היא משותפת.

<מייה מושקוביץ-שיש: כשאנחנו מתייחסים ללב ליבו של האדם ואיך אני רוצה שהם ייצאו כאזרחים במדינת ישראל, החינוך זה המפתח ובזה לדעתי צריך באמת להשקיע ולתת את הדעת שעובדי ההוראה יהיו מרוצים, תלמידים יהיו מרוצים, הורים יהיו מרוצים והתוצאה תהיה תוצאה משותפת של כולנו, שאנחנו נצטרך לעשות את המאמץ המשותף הזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מקריא את הסיכום שלו: ועדת החינוך שמעה את הסקירה שהציגה מנכ"לית משרד החינוך, הגברת מיכל כהן בפניה, והתרשמה כי משרד החינוך ביצע עבודה יסודית ומקיפה בנושא ייעול תהליכי השכר של כל השירות לעובדי ההוראה והגברת השקיפות בתלושי השכר ובתנאי ההעסקה של עובדי ההוראה.

יעקב מרגי: הוועדה התרשמה כי המשרד גיבש מסקנות מקיפות, שיביאו לידי צמצום הבעיות שהתעוררו בנושא השכר.

יעקב מרגי: המסקנות גובשו לאחר שנשמעו – והוועדה מתייחסת גם לזה בחישוב רב – נשמעו עשרות עובדי הוראה בשיתוף של כל מי שקשור ועובד ונוגע בסוגית שכר עובדי ההוראה.

יעקב מרגי: עוד התרשמה הוועדה שמשרד החינוך החל בתהליך הטעמת המסקנות באמצעות תכנית עבודה סדורה שתלווה על ידי מנכ"לית משרד החינוך ומשרד האוצר.

יעקב מרגי: המשרד הביע התייחסות רצינית המכוונת כלפי עובדי הוראה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל עובדי ההוראה שהגיעו לכאן היום על חשבון זמנם ומטעם מצפונם, כדי לשפר את מעמדם ואת תנאי שכרם של עובדי ההוראה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לחברי הכנסת שהציפו את הנושא לוועדה, ובראשם חבר הכנסת איתן ברושי.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד האוצר להגיע כמה שיותר מוקדם לתהליך של פישוט תלוש השכר של עובדי ההוראה.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על העומס הרב שמוטל על כתפיהם של עובדי ההוראה ועובדי השכר במשרד החינוך, עובד אחד לכ-1,000 מורים, אני חושב זה מצב בלתי סביר שצריך לתת עליו את הדעת.

יעקב מרגי: לכן אני קורא למשרד החינוך, יחד עם נציבות שירות המדינה אם זה קשור ויחד עם משרד האוצר, למצוא את התקינה הנכונה והסבירה.

יעקב מרגי: אני לא רואה, אני אומר לכם, אם התקינה של 1 ל-1,000 לא תשתנה, אני חושב שאנחנו נמצא את עצמנו אם אותן תחושות של מורים שאין מי שיענה להם בצורה מנומסת ואדיבה, עם תחושה שאין מישהו שאחרי הקו מקשיב להם ונגיע לאותן בעיות.

יעקב מרגי: לכן אני חושב שזה חלק מהפתרון.

יעקב מרגי: זה לא יכול להיות בנפרד או תלוי משהו אחר, זה חלק מהפתרון ואני חושב שמותר לכם להכניס את זה כאחת המסקנות של הוועדה, זה לא בקשת שר, כפי שהצגת את זה, אני חושב שזה חלק מהבעיה ולכן זה היה צריך להיות גם חלק מהפתרון.

יעקב מרגי: התקינה הזו של 1 ל-1,000 היא לא סבירה.

יעקב מרגי: אם תגיעו למסקנה אחרת בצורה מקצועית, לפחות בתקופות הפיקים מה שנקרא, בתקופות העומס, אני חושב שהמחלקות האלה חייבות לקבל תגבור ואני אומר לכם, במהלך כל השנה צפות פה בעיות כאלה ואחרות, שלעתים אני רוצה להזמין את הנוגעים בדבר, את המחלקות של עובדי ההוראה לכאן וזה כזה מורכב.

יעקב מרגי: אני חושב שזה אחד המשרדים הכי מורכבים במדינה.

יעקב מרגי: משרד החינוך זה אחד המשרדים שנוגע בכל מיני ויורד לרזולוציות כאלה ואחרות.

יעקב מרגי: כמובן זה לא בסכום, אני רק אומר תוך כדי.

יעקב מרגי: יצאתי מהסיכום ואני אומר שלהתייחס לילד האחרון, לילדה - והשבוע קיימתי ישיבת תיאום ציפיות עם לשכת המנכ"לית ואמרה לי אחת העובדות, שבדרך כלל היא עדינה, אבל היא התפרצה ואמרה – לא יתכן שבכל מה שמגיע אליך, עד הילדה האחרונה בקריית שמונה ובבאר שבע – אתה צריך להתערב.

יעקב מרגי: אמרתי לה זה התפקיד שלי.

יעקב מרגי: היא צ ודקת מהבחינה הזו, כי היא אמרה בטענה צודקת – אני פונה לצדק וליושרה שלך.

יעקב מרגי: היא אומרת לא יתכן שמי שיודע לפנות אליך יקבל מענה ומי שלא יודע לפנות אליך לא יקבל מענה.

יעקב מרגי: אבל שתבינו, למה זה מגיע למצבים האלה.

יעקב מרגי: זה מורכב.

יעקב מרגי: זה יורד לדקויות, כן.

יעקב מרגי: כי מערכות יודעות לעבוד בפס רחב, וכשמערכת גדולה כמו משרד החינוך צריכה לתת מענה ספציפי לילדה שקוראים לה שלומית והיא גרה ביישוב הזה והבעיה שלה היא חריגה והיא אחת ויחידה וצריך להתאים לה 6את עובד ההוראה שהוא אחד ויחיד, בתנאי נסיעות כאלה ואחרים, תבינו שמערכת כזו צריכה לעבוד מחוץ לקופסא ומחוץ לשיטות השגרתיות של פס רחב.

יעקב מרגי: אנחנו מודעים ואני לא לחינם פה - - -

<יוסי שטראוס: אפשר שזה יהיה בתוך הסיכום מה שאמרת?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: זה מוקלט.

יעקב מרגי: אני שמתי לב, אתה באופי שלך.

יעקב מרגי: זה מוקלט וזה בתוך הפרוטוקול.

יעקב מרגי: אני מבין מהר בבני אדם.

יעקב מרגי: גם התשובות שלך היו בהתאם, קשות ככה.

יעקב מרגי: לקחת אותי למקומות אחרים.

יעקב מרגי: ולכן אני אומר, מיד הגבתי כשאיתן אמר מה שאמר, אבל הוא אמר את הדברים בדם ליבו ובאופן כללי.

יעקב מרגי: עכשיו אתם חטפתם את כל מה שהוא עובר במשרד הזה, בוועדה הזו, אבל זה לא נכון להשתלח בעובדי ציבור ובפקידי משרדי הממשלה.

יעקב מרגי: הם באים לפה, עושים את עבודתם ואם יש לנו על מי להשתלח, דווקא באלה שנושאים באחריות ובבעלי התפקידים הבכירים.

יעקב מרגי: שוב, הוועדה קוראת למשרד האוצר אכן לפשט את תלושי השכר, להגיע כמה שיותר מהר להסכם שכר, הסכם קיבוצי חדש עם המורים.

יעקב מרגי: והנה אני אומר לכם, כל אלה שרוצים תוספות שכר למורים, אני יודע ונדיב בקטע הזה וקורא אכן לשפר את מעמדו של המורה, אבל הנה, אני פונה אליכם ואומר לכם, גם לכם יש תפקיד.

יעקב מרגי: אנא, תשתחררו.

יעקב מרגי: אתם לא רק ארגון עובדים, אתם גם ארגון פרופסיונאלי ועם שליחות.

יעקב מרגי: אל תשכחו את השליחות.

יעקב מרגי: וגם בקטע הזה של הטיפולים הרפואיים, תיפתחו.

יעקב מרגי: נגן עליכם.

יעקב מרגי: ניתן לכם את כל ההגנות.

יעקב מרגי: אם צריך להזריק אפיפן, בואו נמצא את הדרך איך עושים את זה ונחסוך הרבה כוחות והרבה עובדים והרבה משאבים לטובת דברים אחרים, שנוכל לייחד אותם אליכם, לשליחות שלכם.

יעקב מרגי: נעשה את זה ביחד, אני לא אומר.

יעקב מרגי: אחריות עם סמכות.

יעקב מרגי: בואו, תשבו, אנחנו מוכנים להיות לעזר.

יעקב מרגי: אנחנו לא חד צדדיים.

יעקב מרגי: הם לא חסינים.

יעקב מרגי: אנחנו בביקורת יותר כלפי הרגולטור ובאים לסייע בידי התלמיד, האחרון, ואתם הזרוע.

יעקב מרגי: אתם באמצע.

יעקב מרגי: אתם המתווכים ואנחנו רוצים לעזור.

יעקב מרגי: אני קורא לכם בהזדמנות הזאת באמת להיות שותפים לעיצוב פני מערכת החינוך אן בוועדה.

יעקב מרגי: היום זה הדיון ה-313 שעשינו בקדנציה הנוכחית, שעוד לא בת שנתיים, בהתחשב בימי הכנסת שם שני, שלישי, רביע, אז תבינו.

יעקב מרגי: זה הרבה דיונים.

יעקב מרגי: הרבה נושאים.

יעקב מרגי: הרבה נקודות.

יעקב מרגי: הרבה רזולוציות.

יעקב מרגי: ושוב, גם אני ניצלתי לשחרר את התסכולים שלי כיושב ראש ועדה, אז תודה רבה לכולם, לכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחרי יישום מסקנות הוועדה והדו"ח.

יעקב מרגי: ותודה רבה למנכ"לית משרד החינוך.