ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 284, 2016-11-14 11:30

ניסן סלומינסקי: צהרים טובים, חברי חברי הכנסת – הם יגיעו – לאנשי הממלכה, לאלה שאני עוד לא מכיר.

ניסן סלומינסקי: יש כאלה שהם כבר קבועים פה.

ניסן סלומינסקי: צהרים טובים לכם.

ניסן סלומינסקי: מי יציג?

<רעות אופק: שלום, אני ממשרד המשפטים.

<רעות אופק: אנחנו מבקשים לתקן כאן את צו חתימה אלקטרונית, את התוספת הראשונה לחוק.

<רעות אופק: ברשותך אני אתן רקע לתיקון המבוקש ואז אכנס לפרטים הספציפיים שאותם אנחנו מבקשים לבטל בצו.

<רעות אופק: חוק חתימה אלקטרונית נחקק בשנת 2001, הוא היה חוק טכנולוגי ומאוד מתקדם לשעתו.

<רעות אופק: הוא נועד להסדיר חתימות אלקטרוניות ואת המעמד המשפטי שלהן.

<רעות אופק: בתוך כך החוק דאג שיוגשמו אותן תכליות שחתימה ביד על נייר אמורה להגשים, שזה בעיקר הזדהות וגמירת דעת, גם באופן אלקטרוני, והוא יצר שני כלים שהוגדרו בחוק כחתימה מאושרת וחתימה מאובטחת, שמבטיחים את התכליות האלה.

<רעות אופק: בנוסף הם גם מבטיחים שהמסר מרגע החתימה לא שונה, שזאת גם תכלית של חתימה, והם מבטיחים - - -

ניסן סלומינסקי: איך מבטיחים?

ניסן סלומינסקי: נניח אני רוצה שתהיה לי תעודה של חתימה אלקטרונית, אז אני צריך לבוא לאיזה מקום, בודקים שזה אני, אני צריך להביא תעודת זהות, תעודת רישיון נהיגה ועוד מעט גם יהיה חיבור למאגר הביומטרי אם נאשר אותו.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, מזהים שזה אני - -

<רעות אופק: זה כרגע לא קשור לנושא.

ניסן סלומינסקי: - - אתם נותנים לי תעודה, והתעודה הזאת, אם אני שם אותה במחשב, הוא יודע מה לעשות כדי שהמסמך שעובר דרכו יהיה חתום על-ידי.

ניסן סלומינסקי: וזה, אתם אומרים, אפילו יותר טוב מאשר כשאני חותם לפניכם, כי יכול להיות שאני זה לא אני.

<רעות אופק: נכון, מהסיבה שהכרטיס החכם הזה, התעודה האלקטרונית שהרבה פעמים החומרה שלה היא כרטיס חכם, היא בשליטה הבלעדית של החותם, הוא יודע את הסיסמה של הכרטיס, הוא מכניס.

<רעות אופק: ההזדהות בוצעה על-ידי גורם מאשר בחתימות מאושרות - - -

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת זה דבר נפלא.

ניסן סלומינסקי: כמה זמן זה?

ניסן סלומינסקי: מ-2002 אמרת?

<רעות אופק: ב-2001 נחקק החוק.

ניסן סלומינסקי: 15 שנה.

ניסן סלומינסקי: אין תקלות?

ניסן סלומינסקי: הכול רץ טוב?

ניסן סלומינסקי: הכול בסדר?

<רעות אופק: אנחנו רואים שזאת חתימה ברמה מאוד-מאוד גבוהה.

<רעות אופק: יש בעיה שלא להרבה אזרחים יש, מפני שקבלת התעודה דורשת התייצבות, זיהוי מאוד חזק - - -

ניסן סלומינסקי: עוד מעט נדבר על החלק הזה.

ניסן סלומינסקי: קודם כול אני רוצה להבין את המהות.

ניסן סלומינסקי: אם אתם אומרים שזה דבר כל-כך טוב אחרי ניסיון של הרבה שנים, אתם עדיין בעמדתכם שזה אמין וטוב יותר אפילו מכל דבר?

<רעות אופק: באופן יחסי, כן.

ניסן סלומינסקי: אם כך תסבירי לנו מי פועל היום עם התעודה הזאת.

<רעות אופק: היום פועלים עם התעודה הזאת בעיקר גורמי מקצוע, שהם שחקנים חוזרים, ולכן משתלם להם להנפיק תעודה אלקטרונית מאושרת, למשל דיווחים למע"מ, דיווחים לרשות לניירות ערך, עורכי-דין עושים שימוש בתעודה אלקטרונית בחתימה מאושרת בהגשות של מסמכים לבית המשפט באמצעות מערכת "נט המשפט".

ניסן סלומינסקי: חוזים גם נחתמים בין עסקאות?

ניסן סלומינסקי: נניח שני גופים גדולים שעושים עסקה, יש חוזה, ובמקום להיפגש אחד עם השני הם יכולים דרך הדבר הזה לחתום על חוזה?

<רעות אופק: זה משהו שמותר לשיקול דעתם של הצדדים.

<רעות אופק: הם לא חייבים, הם יכולים לעשות שימוש.

<רעות אופק: ככל הידוע לי אין שימוש רחב בנושא הזה כשאין דרישה בחיקוק.

<רעות אופק: כשרוצים להגביר את הוודאות - - -

ניסן סלומינסקי: תסבירי לי עכשיו אם כך מה שאמרת.

ניסן סלומינסקי: אם את אומרת שזה דבר כל-כך טוב, כל-כך נוח, הוא אמין יותר, למה אין בזה שימוש אלא אם כן החוק מחייב?

<דן חי: ההתחלה מסורבלת.

אורי מקלב: ככל שתרחיב את השירותים, ככה השימוש יהיה יותר גדול.

ניסן סלומינסקי: רק שנייה.

ניסן סלומינסקי: מה אתם אומרים?

<דן חי: הוצאת התעודה בהתחלה מסורבלת.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, ככל שהשימושים יתרחבו יותר, מה שהם מבקשים בעצם, כך השימוש יתרחב.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

אורי מקלב: אם זה עולה היום 300 שקל, בשביל פעם בשנה הוא לא יעשה את זה, אבל אם - - -

ניסן סלומינסקי: תיכף נראה.

ניסן סלומינסקי: נעשה דיון מסודר.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני עורכת-דין מהרשות למשפט, טכנולוגיה ומידע.

<לימור שמרלינג מגזניק: אנחנו רשם גורמים מאשרים, הרגולטור מכוח החוק.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני אשמח להרחיב לשאלות אדוני.

<לימור שמרלינג מגזניק: קודם כול, השימוש הלוא מאוד נרחב נובע מתוך המגבלות שבחוק עצמו.

<לימור שמרלינג מגזניק: בחוק הוחרגו שורה של שימושים מתוך השימושים האפשריים, ובקבלה של החוק אנחנו רואים בכל העולם – בקשר שלנו עם רגולטורים – בעיקר באירופה, ששם נעשה בזה שימוש, שזה קורה כשמדינות דוחפות את זה.

<לימור שמרלינג מגזניק: כשממשלות מחליטות שחשוב להן לקדם כלכלה ומסחר דיגיטליים והן מקדמות את החקיקה ואת התשתית שתגבה אותה, השימוש הולך ומתרחב, ולכן בזה זה תלוי.

<לימור שמרלינג מגזניק: לשאלתך לגבי האמינות, ממה שראינו ב-15 השנים האלה, שבהן פיקחנו על הגורמים Comsign ו- Personal ID, אנחנו לא מכירים מקרה של זיוף או של עסקה שחשודה כמזויפת.

<לימור שמרלינג מגזניק: אנחנו גם לא מכירים אירועים של פגיעה בעוגן האמון של התשתית הטכנולוגית של החברות בארץ.

<לימור שמרלינג מגזניק: אנחנו מפקחים עליהם בתחום אבטחת המידע ודורשים מהם דרישות אבטחת מידע גבוהות מאוד.

<לימור שמרלינג מגזניק: כן ידוע בעולם על תקיפות בתחום החתימה האלקטרונית, אבל לפחות אנחנו לא מכירים עד היום כאלה שבהן זויפה זהות של אדם על מנת לבצע עסקה.

<לימור שמרלינג מגזניק: זויפו חתימות לצרכים אחרים.

ניסן סלומינסקי: זה 15 שנה.

ניסן סלומינסקי: אם זה כל-כך טוב למה אחרי שנתיים נניח לא היתה דחיפה לקדם את זה או שאנשים מיוזמתם אמרו שזה טוב ונוח להם, בואו נעשה את זה?

<לימור שמרלינג מגזניק: אני אסביר.

אורי מקלב: יש 200,000 כרטיסים כאלה.

ניסן סלומינסקי: עדיין זה קפוא.

ניסן סלומינסקי: אלה זה רק מה שהחוק מחייב אותם, אין להם ברירה.

אורי מקלב: מה זה "אין ברירה"?

אורי מקלב: החוק מחייב שפעולה כזאת מקוונת תהיה עם כרטיס אלקטרוני?

<לימור שמרלינג מגזניק: לא.

<לימור שמרלינג מגזניק: הוא לא חייב אותם.

ניסן סלומינסקי: בית המשפט לא יקבל אותך, אתה חייב חתימה כזאת.

<לימור שמרלינג מגזניק: נכון, אבל הוא יקבל אותך בעולם הפיזי.

אורי מקלב: הוא כן יקבל אותך.

ניסן סלומינסקי: אם אתה מגיש מסמכים - - -

אורי מקלב: אם אתה בא באופן ידני, אין לך בעיה.

<לימור שמרלינג מגזניק: אתה יכול עדיין - - -

אורי מקלב: סליחה, שנייה.

אורי מקלב: זו שפה של יושבי-ראש, אנחנו מכירים קצת יותר שנים.

אורי מקלב: אם אתה רוצה בצורה מקוונת, הדרך להגיש בצורה מקוונת היא דרך הכרטיס, או המאובטח או המאושר.

אורי מקלב: וכאן באמת אולי כן היה כדאי לחדד מה הפעולות שמספקות כרטיס מאובטח ומה הפעולות שצריך דווקא בכרטיס מאושר.

ניסן סלומינסקי: נגיע לזה.

ניסן סלומינסקי: אני אשאל את זה עוד מעט, אני רק רוצה קודם כול - - -

אורי מקלב: מה שכן היה חשוב לשמוע בעניין הזה מה הסיבה שאין תחרות בכרטיסים.

אורי מקלב: אולי זה גם עונה - - -

ניסן סלומינסקי: לזה נגיע עוד מעט.

ניסן סלומינסקי: אם זה כל-כך טוב, למה אנשים לא - - -

אורי מקלב: אם יש תחרות, ואנחנו מבינים שנותנים לכוחות השוק לפעול, ואנחנו כממשלה, כרגולטור, לא מתערבים בעניין הזה, אז יש כאן איזה כשל שוק שחברה אחת שולטת ב-90% משוק הנפקת הכרטיסים האלה.

ניסן סלומינסקי: מה שאתה שואל זו שאלה טובה ואנחנו נדבר על זה עוד מעט, אבל אני עדיין עוד הרבה לפני כן, אני בצורך.

ניסן סלומינסקי: אני לא מצליח להבין, אם הדבר כמו שהם אומרים, ואין לי שום סיבה לחשוב אחרת, כל-כך טוב, למה 15 שנה זה קפוא ולא מתפרץ ואנשים לא משתמשים בזה.

ניסן סלומינסקי: זה הרי כל-כך נוח, לא צריכים לבוא, אפשר לעשות הכול, והיום הכול כמעט עובר להיות מקוון.

אורי מקלב: אתה לא רק שואל, אתה גם עונה.

אורי מקלב: זה מכיוון שמגוון השירותים מאוד מצומצם, זה דבר אחד.

אורי מקלב: אז מה פתאום שאנשים יעשו את זה?

ניסן סלומינסקי: כל חוזה שעושים ודברים כאלה, אם אפשר לעשות את זה ככה, למה שלא - - -

<לימור שמרלינג מגזניק: משום שאם תיקח את האדם הפשוט ברחוב, כמה פעמים בחיים הוא קונה ומוכר דירה?

<לימור שמרלינג מגזניק: על כמה הסכמים הוא חותם כאדם, לא כחברה שיש לה - - -

ניסן סלומינסקי: קחי חברות.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על חברות שעושות עסקאות וכל הדברים האלה, למה לא משתמשים בזה?

אורי מקלב: נותנים לאדם אחד או שניים, זה מספיק להם, הם לא צריכים לכל פועל.

<לימור שמרלינג מגזניק: כאשר חותמים חוזה בחברה, יושבים ומנהלים משא-ומתן על התנאים, ובסופה של הדרך מגיעים לשלב החתימה.

<לימור שמרלינג מגזניק: כל האנשים כבר נמצאים שם פיזית.

<לימור שמרלינג מגזניק: פה, מה שאנחנו רוצים לייצר, זה את האפשרות לאנשים מרחוק בצורה מקוונת לעשות פעולות שהן מאוד מרוחקות מהמקום שהם נמצאים בו, והם לא נמצאים באותו זמן באותו מקום.

<לימור שמרלינג מגזניק: ככל שיהיו יותר שירותים, יהיה יותר אינטרס לאנשים ללכת ולהנפיק.

<לימור שמרלינג מגזניק: בכל עולם ניהול הזהויות הדיגיטליות תהליך ההפצה של אמצעי הזיהוי הוא תהליך כבד.

<לימור שמרלינג מגזניק: מה שעושה גורם מאשר, שזה מיני רשות אוכלוסין, לשכת רשות אוכלוסין, הוא מנפיק זהות דיגיטלית לאדם.

<לימור שמרלינג מגזניק: כשאדם צריך לטרוח ולעשות פעולות מורכבות, למלא טופס, להגיע ולהזדהות – זה כמו לחדש תעודת זהות – אז אנשים דוחים את זה ודוחים את זה עד שהם חייבים לעשות את זה מאיזו סיבה ואז הם מגיעים.

ניסן סלומינסקי: למה אתם כממלכה באים רק היום ולא לפני עשר שנים?

ניסן סלומינסקי: מה שאתם מבקשים היום, למה לא עשיתם לפני עשר שנים?

<לימור שמרלינג מגזניק: אני חושבת שעכשיו בשלה העת.

<לימור שמרלינג מגזניק: לפני עשר שנים השימוש עוד היה פחות, היה רק גורם מאשר אחד, היום יש כבר שניים.

<לימור שמרלינג מגזניק: הכלכלה הדיגיטלית בכל העולם הולכת ומתקדמת, ואני חושבת שכעת בשלה העת.

<לימור שמרלינג מגזניק: בתחילת הדרך היה יותר חשש, רצו לראות איך זה יהיה ואיך זה יעבוד, ואם לא יהיו תקלות, אם יהיו בעיות וזיופים, והחריגו דברים.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי, 6-5 שנים, אפשר לראות, הכול טוב, ואז באים להרחיב.

אורי מקלב: אנחנו בוכים על העבר.

אורי מקלב: איך אתה רואה את העתיד?

אורי מקלב: בסדר, הם לא באו, אני אגיד לך תיכף עוד סיבות - - -

ניסן סלומינסקי: זה נותן לי תחושה שזה דבר מאולץ.

ניסן סלומינסקי: כלומר, מה שיעשו עכשיו שגם יחייבו את הדברים האלה, ואז יהיה.

ניסן סלומינסקי: זה כאילו דבר מאולץ, זה לא דבר שאנשים רוצים.

ניסן סלומינסקי: אם זה מאולץ, סימן שאולי זה לא טוב כל-כך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו הולכים לחייב אנשים - - -

אורי מקלב: זה לא לחייב, זה לאפשר פעולות מסוימות דרך הכרטיס.

אורי מקלב: אנחנו עדיין לא נמצאים שם, אנחנו הולכים עכשיו לאפשר פעולות מסוימות.

אורי מקלב: אני באמת רוצה לשאול אם את כל הפעולות שהם מנו פה, הם הולכים לאשר.

אורי מקלב: מה שלי ידוע, שהם הולכים לאשר רק שתיים מתוכן.

אורי מקלב: אתם רוצים להקדים תרופה למכה, אתם באים עכשיו בהצעה לאשר, כשאתם לא מתכוננים לתת את האישור.

אורי מקלב: השאלה של היושב-ראש תמשיך להדהד הלאה.

אורי מקלב: כשאותו אחד שיוצא להנפיק את הכרטיס או האנשים שיחשבו האם עכשיו לגשת, להירשם ולהנפיק כרטיס כזה, ישאלו מה השירותים שנותנים.

אורי מקלב: מתוך מגוון השירותים שיש פה יש מגוון מאוד מצומצם, פעם אחת.

אורי מקלב: פעם שנייה, אתם מבקשים גם לאשר, כשאנחנו לא יודעים מתי תביאו את הדברים האחרים, והשאלה באיזה שלב אתה מגיע לוועדה להגיד מה היה, או לשמוע דברים שיש לציבור להגיד.

אורי מקלב: איפה הממשק שיש לנו בעניין הזה?

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אני חושב שיש כאן כמה דברים, אם כבר העליתי את השאלה הזאת.

אורי מקלב: אני לא יודע מי בדק את העלות והאם יש פיקוח.

אורי מקלב: אם אתם אומרים שאתם לא מתערבים בעלות, אלא נותנים לכוחות השוק, אני לא חושב שיש כאן כוחות שוק אמיתיים, כי יש חברה אחת ששולטת בשוק.

אורי מקלב: אני שואל מי עוקב ומי מחייב אותם לגבי אבטחת מידע.

אורי מקלב: זה גם יכול להיות חסם של אנשים, כשאנשים אומרים שהם לא ייתנו לחברה פרטית - - - מה לגבי אבטחה ולגבי פעולת סייבר?

אורי מקלב: מה מספר ההגנות שיש?

אורי מקלב: האם יש גורם מפקח על החברות האלה?

אורי מקלב: מתי היה המכרז האחרון?

אורי מקלב: האם פתחתם לעוד מכרז?

אורי מקלב: האם אתם עוקבים אחרי רמת השירותים שיש שם?

ניסן סלומינסקי: לפני שאת עונה.

ניסן סלומינסקי: עוד לא הגענו לחוק עצמו כדי לשאול מה הרשימה שהוחרגה ולמה אתם רוצים דווקא את השניים האלה ולא את האחרים.

ניסן סלומינסקי: כבר התחלנו עכשיו לדבר על המציאות שקיימת עד היום, ולאוזניי הגיעה שמועה שזו טרחה גדולה מאוד לאדם כדי לקבל דבר כזה.

ניסן סלומינסקי: הוא צריך לבוא, מחכה הרבה שעות בתור, מתייחסים אליו לא יפה – אני אומר מה שאמרו לי – הוא צריך אחר-כך לבוא עוד פעם, הוא לא בא פעם אחת.

ניסן סלומינסקי: זו טרחה כזאת שאדם אומר לעצמו: מה אני צריך את כל זה?

ניסן סלומינסקי: זה דבר אחד.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, יש רק שתי חברות.

ניסן סלומינסקי: נדמה לי שרמו"ט היא המארגנת מלמעלה, היא הרגולטור.

ניסן סלומינסקי: יש שתי חברות.

ניסן סלומינסקי: אם זה שתי חברות כל-כך הרבה שנים, או שזה עסק מת ולא מתקדם ולאף אחד לא כדאי להיכנס, או שאתם יוצרים את זה בכוונה.

ניסן סלומינסקי: למה אתם לא פותחים את זה ליותר מאשר שתי חברות?

ניסן סלומינסקי: שתי חברות זה לא תחרות עדיין, ובטח אחרי כל-כך הרבה שנים.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם אין להם הסכמים וכו'.

ניסן סלומינסקי: דבר שלישי, המחירים – מי זה הרגולטור פה?

<לימור שמרלינג מגזניק: אני.

ניסן סלומינסקי: את הרגולטור פרט לנושא של המחיר.

ניסן סלומינסקי: במחיר את לא מתערבת, כך אמרו לי.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהם יכולים לקבוע איזה מחיר שהם רוצים.

ניסן סלומינסקי: אין כל-כך תחרות.

ניסן סלומינסקי: תסבירי לי את.

ניסן סלומינסקי: זה נשמע קצת משונה בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להגיד הזוי, אז אני אומר משונה מאוד.

ניסן סלומינסקי: או שתפתחו לתחרות, ונראה שיש תחרות אמיתית, ואז התחרות מביאה להורדה, או שיהיה פיקוח גם על המחיר, שלא לדבר על השירות ששמעתי שהוא גרוע מאוד.

ניסן סלומינסקי: זה מצד אחד של השאלות.

ניסן סלומינסקי: הצד השני של השאלות זה, איך אתם בטוחים שאכן העסק הזה מאובטח והאקרים וכל מיני כאלה לא יכולים להיכנס ולחתום בשמי או כל מיני דברים אחרים?

אורי מקלב: אבטחת מידע.

<דן חי: אולי אפשר עוד שאלה לפני שהיא עונה.

ניסן סלומינסקי: מי אתה?

<דן חי: אני מלשכת עורכי-הדין, יו"ר הוועדה להגנת הפרטיות בלשכה.

ניסן סלומינסקי: טוב שהגעת.

ניסן סלומינסקי: תשאל.

<דן חי: אני חושב שראוי להקדיש משאבים למחקר אם אפשר יהיה לעשות זיהוי מרחוק.

<דן חי: אנחנו בעולם מתקדם ויש כל מיני דרכים שעולות באוויר לזיהוי מרחוק, וזה יפתור את הבעיה.

<דן חי: אם אדם לא יצטרך לבוא, אלא יוכל להזדהות מרחוק, אני חושב שכל דרך הזיהוי הזאת והחתימה ימריאו למעלה.

ניסן סלומינסקי: זיהוי מרחוק – זה לא מה שהתעודה עושה?

<דן חי: אתה צריך לבוא לאיזה מקום ולבוא לקחת.

ניסן סלומינסקי: בהתחלה.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה שגם את זה לא יצטרכו.

<דן חי: בדיוק.

ניסן סלומינסקי: איך יהיה זיהוי מרחוק?

ניסן סלומינסקי: צריך לעשות פה חקירה.

ניסן סלומינסקי: יש כל מיני פטנטים ורעיונות טובים, פחות טובים.

ניסן סלומינסקי: ברור שכאשר תהיה תעודת זיהוי ביומטרית יהיה יותר קל, כי יכול להיות שאז אפשר יהיה דרך המחשב.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שראוי להקדיש פה חשיבה, כדי לקדם את כל הנושא הזה קדימה.

<לימור שמרלינג מגזניק: רשמתי לי את כל השאלות.

ניסן סלומינסקי: הטכנולוגיה היא כזאת שאתה כבר מאבד את הקשר האישי בין אדם לאדם.

ניסן סלומינסקי: עוד מעט גם בין בעל ואישה.

אורי מקלב: כל אחד ועולם הדימויים שלו.

ניסן סלומינסקי: לא יהיה קשר אישי.

ניסן סלומינסקי: אפילו הרופא, היום אתה כבר לא רואה את הרופא.

ניסן סלומינסקי: אתה מעביר כרטיס, הוא מעביר לך, הוא מסתכל - - -

אורי מקלב: כשאתה חולה, מה הוא עושה?

ניסן סלומינסקי: הרופאים בתקופה הקודמת - - -

אורי מקלב: הוא מסתכל על מחשב מה מותר לו, מה אסור לו.

ניסן סלומינסקי: בתקופה קודמת באת לרופא, אם הוא רופא טוב, אתם מדברים.

ניסן סלומינסקי: באת מסיבה אחת, אבל הוא שואל אותך, ואז הוא אומר: מה שבאת בשבילו יכול להיות צדדי.

ניסן סלומינסקי: יש איזה קשר אישי.

ניסן סלומינסקי: זה אחרת לגמרי.

<לימור שמרלינג מגזניק: קודם כול, אני אסביר לגבי הנושא של פתיחה לתחרות.

<לימור שמרלינג מגזניק: אין צורך לפתוח לתחרות, משום שהמנגנון של החוק הוא שלא מדובר במכרז, אלא ברישיון.

<לימור שמרלינג מגזניק: כל גורם שמעוניין להיות גורם מאשר במדינת ישראל ולהנפיק חתימה אלקטרונית מאושרת פונה אלינו, לרגולטור, לרשם הגורמים המאשרים בבקשה, ואחרי הליך של בחינה ובקרה הוא יכול לקבל רישיון.

<לימור שמרלינג מגזניק: ולכן אין מה לפתוח.

<לימור שמרלינג מגזניק: כל מי שרוצה היום, יכול להגיש בקשה לרישיון.

ניסן סלומינסקי: יודעים על זה?

ניסן סלומינסקי: אני לא ידעתי.

<לימור שמרלינג מגזניק: בוודאי.

<לימור שמרלינג מגזניק: השוק יודע.

אורי מקלב: זה היה טוב לפני עשר שנים.

אורי מקלב: לבוא היום ולהגיד את זה, זו לא תשובה, מכיוון שעובדה שלא באו.

אורי מקלב: צריך לראות למה לא באים.

<לימור שמרלינג מגזניק: מניסיוני בשמונה השנים האחרונות בתחום הזה וברגולציה על התחום הזה, הסיבה היא משום שאין ביזנס קייס, אין הצדקה כלכלית מספקת להיות גורם מאשר עם כל עלויות אבטחת המידע הכבדות הכרוכות בזה, משום שאין מספיק שוק, והשוק ייפתח ברגע שיהיו יותר שימושים.

<לימור שמרלינג מגזניק: אנשים ילכו ויבצעו את ההנפקה ברגע שיהיה להם מה לעשות עם זה.

<לימור שמרלינג מגזניק: אם הם יוכלו לפתוח חשבון בנק או לעשות פעילות מול הטאבו באמצעות כרטיס חתימה אלקטרונית מאושרת, תהיה להם סיבה ללכת ולקנות את הכרטיס הזה, לשלם את העלות ולקבל אותו פעם אחת.

<לימור שמרלינג מגזניק: לנושא אבטחת המידע – חוק חתימה אלקטרונית ותקנות חתימה אלקטרונית כוללים מערך כבד מאוד, מפורט, רציני ומשמעותי של אמצעי אבטחת המידע.

<לימור שמרלינג מגזניק: יש בנוסף מסמך של דרישות אבטחת מידע בתחום החתימה האלקטרונית שאנחנו, כרגולטור, הצבנו לבעלות הרישיון שהן חייבות לעמוד בו, אנחנו מבצעים עליהן פיקוח באופן שוטף, אנחנו נמצאים אצלן במקום, בביקור במשרדים.

<לימור שמרלינג מגזניק: הטלנו לפני מספר חודשים עיצומים כספיים על אחת מבעלות הרישיון, Personal ID, על הפרות של עקרונות אבטחת מידע, אחרי שהתרענו בפניה.

<לימור שמרלינג מגזניק: הוגשה כנגדנו עתירה מינהלית שנדחתה.

<לימור שמרלינג מגזניק: העיצומים כרגע משולמים.

<לימור שמרלינג מגזניק: זאת אומרת שכל הנושא הזה מטופל בשוטף.

<לימור שמרלינג מגזניק: החברות עצמן מבצעות בכל שנה - - -

אורי מקלב: על מה היו העיצומים?

אורי מקלב: במה הם לא עמדו?

<לימור שמרלינג מגזניק: על הפרות של אבטחת מידע.

<לימור שמרלינג מגזניק: על נקודות ספציפיות בדרישות אבטחת המידע שלנו שלא התקיימו בצורה מספקת ודרשנו לתקן אותן.

אורי מקלב: מה הפיקוח על מתן השירות?

<לימור שמרלינג מגזניק: אנחנו לא מפקחים על מתן השירות, משום שאין לנו סמכות בחוק לפקח על המחיר.

<לימור שמרלינג מגזניק: כרשות מינהלית - -

אורי מקלב: חוץ מהמחיר, על התנאים.

אורי מקלב: צריך לפתוח בכל יום?

אורי מקלב: זה כן אחד מהתנאים?

<לימור שמרלינג מגזניק: בוודאי.

אורי מקלב: צריך שיהיו להם גם סניפים בארץ?

<לימור שמרלינג מגזניק: יש להם.

אורי מקלב: זה חלק מהדרישות לפתוח לא רק בתל-אביב אלא גם בירושלים?

<לימור שמרלינג מגזניק: אני לא בטוחה.

<לימור שמרלינג מגזניק: הם פתחו מיוזמתם.

<לימור שמרלינג מגזניק: חברת Comsign פתחה בירושלים, פתחה בחיפה - - -

אורי מקלב: היושב-ראש צריך תשובות למה אין הרחבה של השימוש.

אורי מקלב: למה אין משרד בירושלים או בחיפה?

<לימור שמרלינג מגזניק: אבל יש משרד.

<לימור שמרלינג מגזניק: אדוני, אני אומרת שנפתח סניף בירושלים.

אורי מקלב: הבעיה שאת לא מקשיבה עד הסוף, ואת עונה עוד לפני שאדם משלים את השאלה.

אורי מקלב: אנחנו מכבדים אותך, לא נכנסים לתוך דברייך.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני מתנצלת, אדוני.

אורי מקלב: יש כאן איזה מינימום.

אורי מקלב: גם בכנסת יש תרבות דיבור מינימלית, ודאי בוועדת החוקה.

אורי מקלב: אנחנו אומרים שזה יכול להיות חלק מהכשל במתן השירות, ואני אספר לך סיפור שאת לא יודעת.

אורי מקלב: מה שאמר היושב-ראש ברמז אני אגיד יותר בגלוי.

אורי מקלב: באירוע שהיינו בו אתמול ביחד ניגש אדם ואמר לנו מה הם עברו כשהם באו לקבל שירות בירושלים.

אורי מקלב: אז ככה: במקום לפתוח ב-10:00, אחרי שזה הפרסום, רק ב-11:30 נפתח.

אורי מקלב: שעה וחצי.

אורי מקלב: לא מדברים על איחור מ-08:30, אלא במקום מדברים על איחור מ-10:00, שזו שעת הפתיחה, כשיש זמן מספיק להיערך לכך, וזו לא פתיחה מוקדמת, ופותחים ב-11:30.

אורי מקלב: אנשים מחכים שעתיים.

אורי מקלב: אני מתפלא על לשכת עורכי-הדין שלא סיפרו על ההתמרמרות הגדולה של עורכי-הדין שהיו שם.

אורי מקלב: הם אמרו: איפה יש דבר כזה במדינת ישראל?

אורי מקלב: זה שירות שצריכים לקבל אותו, זה שירות שאנחנו מחויבים לעשות אם אנחנו רוצים לעבוד בצורה מכובדת, ומחכים שעה וחצי כשפקיד לא מגיע לפתוח את המשרד.

אורי מקלב: איפה נשמע דבר כזה?

אורי מקלב: אנחנו בימי הביניים?

אורי מקלב: אנחנו מדינת עולם שלישי?

אורי מקלב: וזה לא פעם אחת.

אורי מקלב: לאחר מכן, מה שהוא דיבר על השירות והיחס זה דבר מתגלגל.

אורי מקלב: כשבאים שעה וחצי אחרי הפתיחה, וזה לא פעם אחת, אז ממילא גם התור יותר גדול וממילא ההמתנה היא שעתיים.

אורי מקלב: תאר לך איש עסקים – ומדובר כאן על אנשים שעובדים, לא מדובר כאן על אנשים שזה בילוי בשבילם – מה המשמעות של זה בשבילו לבוא למשרד, להנפיק תעודה כזאת.

אורי מקלב: התוצאה היתה מינימום שלוש שעות וחצי שהוא חיכה שם, עם כל עוגמת הנפש מסביב.

אורי מקלב: מה המסר לאחרים?

אורי מקלב: זה לא חסם ברור?

אורי מקלב: לכן אי-אפשר להגיד שאני נותן לכוחות השוק לפעול כשאנחנו מתעלמים מהעניין הזה.

אורי מקלב: אחרי זה אנחנו רוצים תשובה למה זה לא מתפתח.

אורי מקלב: לבוא ולהגיד לנו היום: תאשרו לנו, תתנו לנו אשראי, אנחנו רוצים גם זה וגם זה, בלי שאתם באים באמצע, בשלב מסוים, לבוא ולהגיד לנו איך זה עובד?

אורי מקלב: אני מוכן לתת, אבל אתם באים ובסך-הכול מבקשים מאתנו אישור גדול.

אורי מקלב: אתם אומרים שאתם רק הולכים לעשות אות אזהרה בטאבו או משהו כזה, ואתם רוצים אחרי זה, שבעוד חמש שנים, נפגוש אתכם כנראה בפעם הבאה ושלא נדע מה קורה.

אורי מקלב: אני חושב שאתם צריכים לבוא לכאן עם מתן השירות.

אורי מקלב: לזה אנחנו צריכים לדאוג לא בגלל שאנחנו רוצים שהעסק הזה יעבוד ויתפתח, אלא בגלל שאני חושב שאם אנחנו יוצאים עם שירות למי מתושבי מדינת ישראל, בוודאי אנשים שעומדים בעמדות כאלה שהם מייצגים על-פי רוב, צריך לקבל מינימום של שירות, וזה לא ניתן.

אורי מקלב: החברות האלה כושלות במתן השירות שלהן, באבטחת המידע ובכשל במתן השירות, זה מה שאנחנו יודעים.

אורי מקלב: לא חלמנו על זה בלילה, שמענו את זה, אנחנו יודעים את זה, וזו לא התלונה היחידה שהגיעה ללשכה שלנו.

<דן חי: זה בהחלט נכון, לא ציינתי את זה, כי היושב-ראש אמר.

אורי מקלב: לשכת עורכי-הדין אמרו שהם ישרפו את המועדון.

<לימור שמרלינג מגזניק: אדוני, אני אשמח לקבל את התלונות כדי לבדוק אותן ולהעביר אותן למחלקת האכיפה שלנו.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני לא מכירה אותן.

<לימור שמרלינג מגזניק: תלונות שהגיעו אלינו נבדקו וטופלו, את התלונות האלה אני לא מכירה, אבל אני אשמח לקבל אותן.

ניסן סלומינסקי: מערכת האכיפה שלכם נמצאת פה?

<לימור שמרלינג מגזניק: לא.

<לימור שמרלינג מגזניק: רק אני נמצאת כאן מהרשות.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני ניהלתי את מערך האכיפה לפני חצי שנה.

ניסן סלומינסקי: מי אדוני?

ניסן סלומינסקי: ראיתי שאתה רוצה לדבר.

<שלומי הייזלר: אני ממונה על המרשם, מנהל אגף רישום והסדר מקרקעין.

<שלומי הייזלר: באופן עקרוני הבקשה הזאת היא בקשה שאנחנו, כאגף רישום והסדר מקרקעין, מקדמים אותה בכל הנוגע כמובן לסעיף הזה בתוספת.

<שלומי הייזלר: אנחנו מקדמים אותה כי לא מדובר רק בהערת אזהרה, אלא בשמונה או תשעה ממשקים שאנחנו מתכוונים בשנת 2017 ובשנת 2018 להעלות כבר לאוויר, חלקם הגדול כבר נמצא בפיתוח משמעותי מאוד.

<שלומי הייזלר: למשל לדוגמה, אנחנו רוצים לשחרר כמות אדירה של נכסים ממשכנתאות שכבר נפרעו, וגם בנק ישראל נתן הוראה כזאת, וכדי שנוכל לקבל מאות אלפי נכסים לשחרור, אנחנו לא יכולים לעשות את זה בצורה ידנית – עורכי-הדין יוכלו גם להגיד מה יקרה אם יביאו לנו את כל המשכנתאות האלה – אנחנו מתכוונים לעשות את זה בממשק מקוון, ולצורך כך אנחנו צריכים אישור, שהבנק יחתום באופן אלקטרוני על השטר או על הבקשה.

<שלומי הייזלר: בקשה לרישום הערת אזהרה אתם מכירים, אבל זה רק אחד מהדברים.

<שלומי הייזלר: אנחנו רוצים להפשיר מתחמי קרקע גדולים באמצעות רישום פרצלציות לא רצוניות.

<שלומי הייזלר: היום כל עורך-דין יגיד לכם שאחת הבעיות הגדולות ביותר שלנו באגף לרישום הסדר מקרקעין זה רישום הפרצלציות.

<שלומי הייזלר: מתחמי קרקע ענקיים תקועים, כי הם לא נרשמים, כי אין כוח-אדם שעושה את הפרצלציות.

<שלומי הייזלר: הממשק שכבר עכשיו נמצא בהרצה, הוא לא משהו באוויר, הוא בבדיקת אינטגרציה והוא יכול לעלות לאוויר בדצמבר, הוא חוסך 60% מזמן הרישום בהקלדה של הנתונים.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, אי-אפשר לבקש מהם בעוד שנה וחצי או שנה לבוא ולהציג בפני הוועדה?

ניסן סלומינסקי: לפני עשר שנים זה היה אותו דבר, הייתם צריכים את זה גם אז.

ניסן סלומינסקי: למה לא באתם לבקש אז?

ניסן סלומינסקי: אני מרגיש כל הזמן באוויר מין כשל.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע להסביר את זה, אולי כן.

ניסן סלומינסקי: משהו שכאילו נשכח לגמרי ופתאום עכשיו מישהו התעורר.

<שלומי הייזלר: ראשית, מישהו התעורר.

<שלומי הייזלר: יש שרת משפטים, יש חילופי גברי במשרד.

<שלומי הייזלר: כן, מישהו התעורר ואמר: חברים, אנחנו צריכים לעשות משהו כדי שזמן רישום פעולה במקרקעין לא יהיה שלושה חודשים עד חצי שנה, אלא לכל היותר 30 יום.

<שלומי הייזלר: זו השאיפה, אולי פחות אפילו בדברים פשוטים.

<שלומי הייזלר: כן, מישהו התעורר ואמר: אנחנו צריכים להתחיל לעשות עם זה משהו.

<שלומי הייזלר: כשמישהו התעורר, הוא מצא שהוא מצליח להזיז את הסלע של אגף מערכות מידע ולהביא את התקציבים החשובים, ומצליח להזיז את הסלע מול הבנקים ולקבל שיתוף פעולה, ומצליח להזיז הרבה סלעים, אבל אז נוצרה לו בעיה אחת קטנה, והיא העובדה שחוק חתימה אלקטרונית לא מאפשר להגיש את המסמכים האלה בצורה אלקטרונית.

<שלומי הייזלר: זה למעשה מעכב לנו היום את כל התהליכים.

<שלומי הייזלר: אנחנו לא מדברים רק על ייעול תהליכים.

<שלומי הייזלר: במשך עשר שנים ראינו שני קטבים של אותה תופעה: האחד, רמת האבטחה בחתימה אלקטרונית, כפי ששמעתם, היא רמת האבטחה הכי גבוהה; מנגד רמת הזיופים במקרקעין באמצעות חותמות שכל אחד יכול ללכת לבית הדפוס ממול ולהוציא חותמת של עורך-דין ולשים עליה קשקוש, כולל זיוף צווים של בתי משפט, רק עולה ועולה, ואנחנו עדים לתופעה של זיוף נוראי במקרקעין.

<שלומי הייזלר: כך שהמעבר לחתימה אלקטרונית לא נועד - - -

ניסן סלומינסקי: דבר גם על מרחבי ארצנו, לא רק בישראל הקטנה.

ניסן סלומינסקי: גם במרחבי ארצנו זה קורה.

<שלומי הייזלר: במרחבי ארצנו לא הכול במרשם.

אורי מקלב: אין ישראל קטנה.

ניסן סלומינסקי: הוא יודע למה אני מתכוון.

אורי מקלב: שתי מדינות?

ניסן סלומינסקי: עכשיו, אחרי 50 שנה שאף אחד לא ביקש בעלות, פתאום באים לתבוע בעלות.

ניסן סלומינסקי: אמרו להם: תתבעו, הם אומרים: שלנו.

<שלומי הייזלר: מרחבי ארצנו לא אצלי במרשם, אבל אפשר לחשוב גם על העניין הזה בוועדה אחרת או בוועדה הזאת.

ניסן סלומינסקי: לאט-לאט.

אורי מקלב: היה בהיסטוריה שסגן הממונה, רשם הטאבו, שהואשם בזיוף.

אורי מקלב: היה הכול.

אורי מקלב: זיופים יש, אני לא חושב שזה הנושא.

אורי מקלב: אנחנו נמצאים בעידן אחר.

אורי מקלב: עשר שנים מהיום זה שנות אור, לכן אני לא חושב שזאת השאלה איפה הם היו עשר שנים.

אורי מקלב: יש כאן שתי אסכולות בכנסת, יושב-ראש ועדת החוקה, ששומר על החוקיות ורוצה לראות איפה הייתם, ויושב-ראש ועדת המדע והטכנולוגיה, ואני דווקא שואל אותך, למה אתם לא עושים יותר?

אורי מקלב: אני דווקא רוצה לשאול אותך, מה אתם לא נותנים לעשות בחתימה האלקטרונית?

ניסן סלומינסקי: ההפך, אני ארצה שיעשו יותר.

אורי מקלב: הרבה יותר, לא לצמצם.

<שלומי הייזלר: אני לא רוצה לצמצם.

ניסן סלומינסקי: ההפך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים כמה שיותר, אבל אם זה כבר 15 שנה, אתה צריך לשאול.

ניסן סלומינסקי: אחר-כך, אם הכול טוב, אז קדימה.

ניסן סלומינסקי: שנינו רוצים שזה ירוץ קדימה, אבל שלא יהיה מצב של "אתרע בנפילתו", ואז אתה צריך לבדוק את כולו עוד פעם.

<שלומי הייזלר: השאיפה שלנו באמת כאגף לרישום הסדר מקרקעין, וזאת גם ההצעה שרצינו להציע, שלא יהיו חריגים.

<שלומי הייזלר: כלומר, שנתיר לעשות את כל הפעולות במרשם באמצעות חתימה אלקטרונית מאושרת ומאובטחת.

ניסן סלומינסקי: מי כן מבקש חריגים?

<שלומי הייזלר: אתם.

<רעות אופק: אנחנו מבקשים לאפשר חתימה מאושרת לגבי כל המסמכים שבפרטים, כלומר, הבקשות שמוגשות לאגף רישום מקרקעין.

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: אתם לא רוצים לעשות חריג?

<שלומי הייזלר: לא.

<רעות אופק: ללא חריגים.

<רעות אופק: אנחנו מבקשים לאפשר על גבי כל המסמכים.

אורי מקלב: מס הכנסה נותן את כל הפעולות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, זה לא רק מינהל מקרקעי ישראל.

ניסן סלומינסקי: הוא נתן להבין שיש מישהו שרוצה חריגים.

<ניצן רוזנברג: השיחה שלי, שהיתה גם עם שלומי וגם עם משרד המשפטים, עם רעות, זה לא היה לקבוע חריגים, זה היה כמו שאמרת, כאשר באים לפה אחרי 15 שנה ומבקשים לעשות תיקון כזה, מן ההיגיון או מן התבונה להגיד: המערכת שכרגע מוכנה לפעולה באופן מידי, שאותה רוצים להפעיל, זה הנושא של הערות אזהרה, או אפילו אם יש עוד שלושה דברים שכרגע הם ממש בקנה, אז באים, מסבירים לכם בדיוק במה מדובר, יש אפשרות לשאול על כל הפרטים, ומאשרים את זה.

<ניצן רוזנברג: ברגע שיש משהו שהופך להיות קונקרטי גם הוא, יכולים להגיע שוב פעם, להתכבד ולבוא לוועדת החוקה ולקבל את האישור להמשך הדברים, כך שניתן יהיה לראות שהמערכת מתפקדת כמו שצריך, אפשר יהיה לשאול בדיוק את השאלות שאתם מעלים כרגע ולאפשר את המשך הפיקוח הפרלמנטרי.

<ניצן רוזנברג: לעניין האמירה שהדברים תקועים או שיש כאן איזה עיכוב, בסך הכול התקנות האלה הגיעו לשולחן הוועדה באמצע חודש ספטמבר, אנחנו בשבוע השני של המושב, קשה לומר שיש עיכוב כלשהו.

<ניצן רוזנברג: הוועדה לדעתי קבעה את זה בהקדם האפשרי.

<שלומי הייזלר: חס וחלילה, לא אמרנו שיש עיכוב.

ניסן סלומינסקי: ארז קמיניץ – מי תחתיו?

<רעות אופק: אני.

ניסן סלומינסקי: הכול על דעתו?

<רעות אופק: ודאי.

<שלומי הייזלר: לגמרי.

אורי מקלב: - - - השאלה הזאת?

ניסן סלומינסקי: הוא שלח לי SMS, אז רציתי לדעת.

ניסן סלומינסקי: הוא אמר שהיתה לו מחלוקת עם הייעוץ, אז לא ידעתי איזה ייעוץ, הייעוץ שלנו של הוועדה או הייעוץ של - - -

<ניצן רוזנברג: הוא מתכוון למה שהסברתי עכשיו, שהם רוצים - - -

ניסן סלומינסקי: לכן שאלתי.

ניסן סלומינסקי: חשבתי שאולי יש מחלוקת בתוך המשרד.

אורי מקלב: יש כאן מסמך של הייעוץ של הוועדה.

אורי מקלב: זה שקוף, זה לא נעשה בחדרי חדרים.

אורי מקלב: ניצן כתבה את זה כמסמך ברור.

<ניצן רוזנברג: כמובן אין מניעה משפטית לאשר את מה שהם מבקשים כלשונו.

<ניצן רוזנברג: השאלה מה אתם רוצים לעשות.

ניסן סלומינסקי: את מדברת רק על הנושא של רישום או שיש עוד דברים?

<ניצן רוזנברג: הם מדברים כרגע על רישום מקרקעין, תקנות המקרקעין.

ניסן סלומינסקי: שם יש לך הערה שאת רוצה לעשות פיצול, שחלק יהיה וחלק לא יהיה.

<ניצן רוזנברג: כל מה שאמרתי שהשאלה אם אתם רוצים לאשר להם מראש להגיש עם חתימה אלקטרונית את כל הבקשות שרשומות בתקנות האלה או האם להתקדם עקב בצד אגודל.

ניסן סלומינסקי: מה עוד אתם רוצים?

ניסן סלומינסקי: רישום מקרקעין, הבנו.

ניסן סלומינסקי: כל מה שקשור אליכם, טאבו, אזהרות וכל הדברים.

<שלומי הייזלר: הכול בפעולה.

<שלומי הייזלר: אין לנו משהו שאנחנו מדברים עליו לעוד שנתיים.

<שלומי הייזלר: מכל 20 הבקשות שיש כרגע בתקנות המקרקעין, עברתי אחת-אחת, כמעט הכול נמצא כרגע בממשקים שעובדים עליהם, לא משהו עתידי.

<שלומי הייזלר: זה משהו שקיים.

<שלומי הייזלר: נכון שרישום בית משותף נמצא בממשק לשנת 2017, אבל תיקון בית משותף כרגע לא, כי טכנולוגית יותר קשה, אבל בעוד חודשיים, כשתיפתר לנו הבעיה הטכנולוגית, נכניס את זה, כי זה אותו דבר.

<שלומי הייזלר: ולכן לבוא ולהגיד לי: עכשיו אתה תקבל רק לרישום ולא לתיקון, זה דבר שיצריך אותנו לבוא לפה שוב ושוב, וזה נורא נחמד, זה טוב, אבל חבל על הזמן שלכם.

ניסן סלומינסקי: כל הבקשה שלכם היא רק על כל הסעיפים של הרישום או שיש לכם עוד דברים?

<שלומי הייזלר: אני פה לרישום.

<רעות אופק: לגבי המקרקעין זה בקשות לרישום ולביטול רישום, ושטרי עסקה, והבקשה הנוספת שלנו היא לגבי הסכמים בין בנקים ללקוחות.

<רעות אופק: בעניין הזה נציגי בנק ישראל יוכלו להרחיב.

ניסן סלומינסקי: נשמע את זה.

<ניצן רוזנברג: אני רק אציין לגבי הנושא של המקרקעין, שלא מדובר רק על עצם הגשת הבקשה שמוגשת ללשכה לרישום מקרקעין, אלא גם על שטר העסקה עצמו.

<ניצן רוזנברג: זאת אומרת אם שני אנשים חותמים על שטר למכר של דירה, גם על שטר העסקה עצמו ניתן יהיה לחתום באופן אלקטרוני וגם העורך-דין יוכל לאמת את החתימה הזאת באופן אלקטרוני.

ניסן סלומינסקי: זה טוב או לא טוב?

אורי מקלב: זה מצוין.

<רעות אופק: אנחנו סבורים שזה מגשים את התכליות, זה מגביר את ההזדהות, זה מאפשר לדעת האם האדם הסכים, כי הוא חתם בחתימה מאוד-מאוד מהימנה, ואנחנו חושבים שזה מקדם.

<ניצן רוזנברג: על הנייר זה טוב.

<ניצן רוזנברג: מבחינת התכליות, כמו שרעות אומרת, זה עונה על התכליות.

<ניצן רוזנברג: השאלה היא איך זה יפעל בפועל, במציאות.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, ניצן העלתה נושא.

אורי מקלב: במיוחד שאומר שלומי שמדובר על תהליך של 2017, הוא לא מדבר על תהליך ארוך טווח, על כמה שנים, לכן אני דווקא רואה שזה שצריך לבוא לוועדה ולתת את הנתונים.

אורי מקלב: לא נעים לבוא לוועדה ולהישאל את השאלות שעכשיו הם נשאלים בלי שנותנים מענה טוב או שאתה לא תגיע לפני עוד חמש שנים.

אורי מקלב: תגיע בעוד חצי שנה ותאמר במה התקדמת, על מה פיקחת בשירות, האם עשית אינדיקציות, האם שיפרת את השירות, האם דרשת.

אורי מקלב: אני חושב שזה מחייב ונותן לנו מה לבחון.

ניסן סלומינסקי: העסקאות שנעשות אתך זה אדם בודד שעושה עסקה?

ניסן סלומינסקי: הצפי שלאדם הבודד יהיה כרטיס והוא יעשה את זה או שמדובר כאן על קבלנים שעושים הרבה עסקאות?

אורי מקלב: עורכי-דין.

ניסן סלומינסקי: או עורכי-דין.

ניסן סלומינסקי: על מה מדובר?

ניסן סלומינסקי: הסברתם לנו קודם הסבר היטב שלאדם בודד שיש לו עסקה פעם בחיים, לא משתלם לו לעשות.

אורי מקלב: היושב-ראש, אתה מעלה משהו נכון, אבל כרטיס אלקטרוני לא עושים רק בשביל המקרקעין, הוא גם משתמש במס הכנסה וגם בבנקים.

אורי מקלב: מגוון השירותים נותנים סיבה להנפיק את הכרטיס.

אורי מקלב: זה לא רק בשביל המינהל.

אורי מקלב: עורכי-דין יעשו את זה אולי בגלל זה, אחרים יעשו את זה בגלל מע"מ, בגלל מס הכנסה, בגלל שירותי בריאות שהם עושים.

אורי מקלב: מגוון השירותים צריך להיות גדול ורחב, מבחינתי הבעתם בקשות צנועות מאוד.

אורי מקלב: צריך הרבה יותר.

אורי מקלב: צריך להכניס את כל המדינה לעניין הזה.

<רעות אופק: זה בתכנון.

<שלומי הייזלר: בתשובה לשאלתו של אדוני, גם וגם.

<שלומי הייזלר: באופן עקרוני נשמח מאוד שגם אנשים פרטיים יוכלו.

<שלומי הייזלר: אין מניעה לאדם פרטי להשתמש באפשרות הזאת.

<שלומי הייזלר: אגב, נורא חשוב לומר, זה לא מבטל את האפשרות להגיש את זה לא כך.

<שלומי הייזלר: אין כרגע, וזה אפילו לא בתוכנית, בשום שלב לא לאפשר הגשה פרונטלית.

ניסן סלומינסקי: זה יגיע באיזה שלב.

אורי מקלב: סוגרים בנקים.

<שלומי הייזלר: רק כשנראה שלכל אחד יש אפשרות לעשות את זה בקלות.

<שלומי הייזלר: כרגע אין שום כוונה, זה לא בתוכניות העבודה, לא לשנת 2017 ולא לשנת 2018, להפסיק את האפשרות להגשה פרונטלית, גם לא של עורכי-דין שיש לכולם את הכרטיס הזה או כמעט לכולם.

<שלומי הייזלר: הרעיון שיהיה גם לגופים פרטיים, גם לגופים עסקיים וגם לגופים מדינתיים.

<שלומי הייזלר: אם אני מחר בבוקר רוצה להעביר 500,000 יחידות של קק"ל, ואני רוצה לעשות את זה ממוחשב, אז גם קק"ל אמורים לעשות את זה באמצעות חתימה כלשהי ולא עם דף נייר סרוק.

<שלומי הייזלר: מבחינתנו זה נושא קריטי, כל הממשקים אצלנו נמצאים בעבודה, אין פה שום דבר לטווח רחוק מדי.

ניסן סלומינסקי: הבנקים, תסבירו.

<חן פליישר: במסגרת ההסדרה בתחומים של הגנת הצרכן הבנקאי, הגנת הלקוח, יש כללי גילוי נאות שמונים רשימה של הסכמים בין התאגיד הבנקאי לבין הלקוח שלו, שלגביהם כיום נדרשת חתימה.

<חן פליישר: כחלק מהשתכללות האמצעים שמתאפשר ללקוח להשתמש בהם אנחנו רוצים לאפשר גם חתימה אלקטרונית מאושרת.

<חן פליישר: מאחר שאנחנו מנויים בתוספת, כרגע הכלי הזה לא פתוח בפני הלקוחות.

ניסן סלומינסקי: הבנקים בנויים לזה?

ניסן סלומינסקי: מחר נניח ל-100,000 איש זה יהיה, אתם בנויים לעבוד עם זה או שפתאום תגידו: רגע, רגע, אנחנו לא יודעים מה לעשות וכו'?

<חן פליישר: הגריעה מהתוספת תאפשר את זה, ואנחנו מצפים שבעקבות האפשרות עכשיו כן לתת שירותים באמצעות חתימה אלקטרונית מאושרת יהיה פיתוח טכנולוגי.

<חן פליישר: יש הרבה תנופה בתחום של פיתוחים טכנולוגיים בתחום הבנקאות.

ניסן סלומינסקי: הוא אומר לי: בקרקעות מוכנים.

ניסן סלומינסקי: השאלה אם אתם מוכנים לזה או אחרי שנאשר אז תתחילו ואולי רק בעוד שנתיים, שלוש או ארבע תהיו בנויים לזה?

<חן פליישר: זה מסוג הדברים שהבנקים המסחריים יצטרכו, כל אחד בהתאם לקצב שלו ולמשאבים שלו לקדם, לא נדרשת תשתית של בנק ישראל.

<חן פליישר: אנחנו כן מקווים ומתכוונים לעודד - - -

ניסן סלומינסקי: האם יש לך מושג אם הבנקים – בטח דיברתם עם הבנקים, אתם לא באים לכאן לכפות עליהם דבר שהם לא רוצים – בנויים ומוכנים לזה או שנאשר וזו תהיה אות מתה עד שהם יכינו וכו'?

<חן פליישר: דודי בבלי שיושב לידי, מהפיקוח על הבנקים, הוא ראש אגף חדשנות, הוא עוסק בקידום הנושאים האלה בבנקים המסחריים.

<חן פליישר: התשובה היא שבחלק מהבנקים יש מוכנות לדברים האלה, בחלק מהבנקים ההנחה שלנו היא שיפתחו את הדברים האלה וישתמשו בזה.

<חן פליישר: אנחנו גם חושבים, לאור הדיון שהיה פה, שזה יכול בהחלט להיות שימוש שיעודד את השוק לפתח פתרונות יותר פשוטים של שימוש, תוך כדי עמידה בתנאים של חוק חתימה אלקטרונית מאושרת.

<חן פליישר: אנחנו חושבים שהתחום של הפידבק בהחלט יכול לתת פה דחיפה, ולכן אנחנו מבקשים את הגריעה.

ניסן סלומינסקי: אתם לא מודאגים מנושא האבטחה שיכול להיות שתהיה אפשרות לחדור לזה או כל מיני דברים?

<חן פליישר: אנחנו סומכים את ידינו על מה שרמו"ט, שהם הרגולטור, בודקים ויודעים.

<חן פליישר: אנחנו פחות מכירים לעומק.

ניסן סלומינסקי: רמו"ט, למי אתם שייכים?

<לימור שמרלינג מגזניק: למשרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: הוא בודק אתכם מפעם לפעם, גם את החלק האבטחתי?

<לימור שמרלינג מגזניק: אנחנו אלה שבודקים.

<לימור שמרלינג מגזניק: זאת אומרת, אנחנו כרגולטור לא מחזיקים את התשתיות.

<לימור שמרלינג מגזניק: החברות הפרטיות שעוסקות בהנפקה מחזיקות את התשתיות.

ניסן סלומינסקי: שתי החברות שקיימות היום?

<לימור שמרלינג מגזניק: שתי החברות שקיימות.

ניסן סלומינסקי: אתם בודקים אותם?

<לימור שמרלינג מגזניק: אנחנו בודקים אותם וגם גורמים חיצוניים בלתי תלויים, מבקרים של מערכות מידע ואבטחת מידע, בודקים אותם.

<לימור שמרלינג מגזניק: הם מגישים לנו בכל שנה סקר סיכונים ומבדקי חדירות, הם נבדקים בכל שנה על-ידי מכון התקנים וגם אנחנו מגיעים בכל שנה לבדוק אותם במקום.

ניסן סלומינסקי: יש עוד דברים שנמצאים ברשימה שאתם רוצים לשחרר?

<רעות אופק: לא בשלב הזה.

ניסן סלומינסקי: איזה דברים יש ברשימה שאתם עדיין לא רוצים לשחרר?

<רעות אופק: זה לא עניין של לא רוצים.

<רעות אופק: בדקנו, יש לנו ניסיון טוב מאוד מבחינת האיכות של חתימה אלקטרונית מאושרת, ויש עוד פרטים שבהחלט הגיוני לשחרר לשוק ולאפשר גם לגביהם חתימה אלקטרונית מאושרת.

<רעות אופק: כרגע באנו רק עם שני העניינים האלה ובהמשך נגיע עם עוד.

ניסן סלומינסקי: שאלתי למה לא באתם עם הדברים האחרים?

<רעות אופק: מפני שאנחנו חושבים על תיקון יותר גדול ויותר משמעותי בחוק בכללותו.

<רעות אופק: מאחר שעלו הצרכים מהשטח ביחס לשני העניינים האלה רצינו להביא את זה באופן מידי.

<רעות אופק: לגבי כלל הפרטים אנחנו רוצים להביא משהו שיענה.

<רעות אופק: חוק חתימה אלקטרונית לאורך השנים, יש בו גם בעיות, ואנחנו רוצים להביא מוצר יותר טוב מבחינתכם בעתיד.

ניסן סלומינסקי: מישהו רוצה להוסיף משהו?

<דן חי: משהו לא ברור לגבי עסקאות מקרקעין.

<דן חי: אם אדם חתם בפני עורך-דין, ולעורך-דין יש תעודה אלקטרונית, העורך-דין יוכל להעביר את זה?

<דן חי: מספיק שלעורך-דין יש, שהעורך-דין אישר את החתימה?

<רעות אופק: לא.

<דן חי: ועוד שאלה.

<דן חי: הפוך – אדם חתם לא לפני עורך-דין, זה מחליף את החתימה לפני עורך-דין או לפני פקיד מקרקעין?

<רעות אופק: לא ייגרעו הדרישות האחרות בדין.

<רעות אופק: הדרישות האחרות שחלות היום, כמו התייצבות פיזית, כמו זה שעורך-הדין צריך להסביר לצד בעסקה מה המשמעויות של העסקה.

<רעות אופק: אף אחת מהדרישות הקיימות לא ייפגעו, לא ייגרעו, אנחנו לא מבטלים שום דרישה.

<רעות אופק: אנחנו אך ורק מגבירים את אמינות המרשם ולא מעבר לזה.

<דן חי: רק להבין איך זה יעבוד.

<דן חי: גם העורך-דין וגם הלקוח יצטרכו להיות כאלה שיש להם תעודה של חתימה אלקטרונית?

<רעות אופק: זה מה שהדין קובע או שהם יוכלו לחתום בנייר, שזה המצב שקיים היום.

ניסן סלומינסקי: יצטרכו את שני הצדדים, נותן ומקבל.

<שלומי הייזלר: במקרים שבהם אנחנו צריכים חתימה גם של העורך-דין וגם של הלקוח, בוודאי, זה המצב הסטטוטורי היום, אנחנו הולכים לפיו, ויצטרכו את שתי הדרישות.

<שלומי הייזלר: אנחנו לא מורידים דרישות, אנחנו רק מגבירים את האמינות של המרשם באמצעות חתימה אלקטרונית.

ניסן סלומינסקי: אתה רגוע עם זה?

<שלומי הייזלר: מאוד.

<שלומי הייזלר: אם לא הייתי רגוע, לא הייתי מציע את זה.

<שלומי הייזלר: האמינות של המרשם זו המשימה שלנו כאגף רישום הסדר מקרקעין.

<שלומי הייזלר: אדוני שאל קודם את הבנקים אם הם ערוכים לזה, אז אני יכול לומר שאנחנו הרי בקשר ישיר עם איגוד הבנקים – סיפרתי על זה קודם לגבי ביטול המשכנתאות – ובהחלט במרץ 2017 אנחנו מקווים מאוד שיעלה לאוויר, בהנחה שכבודכם תאשרו פה את התיקון, ממשק של ביטול אותן משכנתאות באמצעות ממשק מקוון, כאשר הבנק חותם אלקטרונית.

<שלומי הייזלר: אנחנו עובדים על זה בצורה מסיבית, גם משרד המשפטים וגם אצל הבנקים.

<חן פליישר: זה בין הבנק למרשם, אנחנו דיברנו בין הבנק ללקוח שלו.

<שלומי הייזלר: רק אמרתי את זה כהוכחה לזה שהבנק ערוך טכנולוגית - - -

<חן פליישר: מכיר את הטכנולוגיה, בהחלט.

<ניצן רוזנברג: מחר בבוקר, אחרי שהתיקון הזה עובר, מה משתנה מבחינתכם?

<ניצן רוזנברג: האם יש היום הסכמים שאסור לכרות מול הבנק שלא בחתימה בכתב יד, שלא פנים אל פנים, והדבר הזה הולך להשתנות מחר בבוקר?

<ניצן רוזנברג: זו שאלה ראשונה.

<ניצן רוזנברג: השאלה השנייה נוגעת לצו איסור הלבנת הון (חובות זיהוי, דיווח וניהול רישומים של תאגידים בנקאיים למניעת הלבנת הון ומימון טרור).

<ניצן רוזנברג: סעיף 2(ה) בצו הזה מדבר על זה שבכמה מקרים, למשל בין היתר בפתיחת חשבון, בהוספת בעל חשבון, צריך לתת הצהרה בחתימת מקור.

<ניצן רוזנברג: זה הניסוח שכתוב שם.

<ניצן רוזנברג: איך מתגברים על זה?

<חן פליישר: נתחיל מהשאלה הראשונה.

<חן פליישר: כן, בהחלט יש היום הסכמים שאי-אפשר לכרות, אלא באמצעות חתימה פיזית, אחד מהם זה הלוואה לדיור, אחר זה ייפויי כוח, נושא של ערבות.

<חן פליישר: אלה סעיפים שהיום נכללים בכללי גילוי נאות ואין להם פתרון טכנולוגי.

<ניצן רוזנברג: פתיחת חשבון כן אפשר?

<חן פליישר: פתיחת חשבון אפשר.

<חן פליישר: אני אוסיף על זה שגם אם נתנו את האפשרות בחלק מההסכמים האחרים לעשות באופן דיגיטלי במסגרת ניהול הסיכונים, זה לא אומר שכל חשבון אכן ייפתח דיגיטלית בלי החתימה המאובטחת הזאת כי יש ניהול סיכונים מאוד נרחב בבנקים, הם עושים את השיקולים שלהם, כולל אשראי בסכומים מסוימים.

<חן פליישר: יכול להיות שיגידו: אתם מאפשרים, אבל אנחנו לא לוקחים את הסיכון בלי שיש לנו חתימה יותר מאובטחת, לכן אנחנו כן רואים פה פתיחה אמיתית של דברים שהיום לא בהכרח אפשריים.

<חן פליישר: לגבי צו איסור הלבנת הון, חתימת המקור מראש מתאפשרת באמצעות חתימה אלקטרונית מאושרת.

<חן פליישר: כלומר, היא לא מנויה היום בתוספת לחוק הזה.

<ניצן רוזנברג: איך זה לא מנוי בתוספת?

<חן פליישר: כי זה לא מכללי גילוי נאות.

<חן פליישר: התוספת מדברת רק על כללי גילוי נאות.

<ניצן רוזנברג: התוספת מתייחסת לכללי הבנקאות, שירות ללקוח, גילוי נאות ומסירת מסמכים.

<ניצן רוזנברג: בתוך הכללים האלה זה לא רק נושאים של גילוי נאות, אלא גם כשאני קוראת את סעיף 3 לכללים האלה, הוא מדבר על הסכמים, "הסכם מן הסוגים המפורטים להלן בין תאגיד בנקאי לבין לקוח, יערוך אותו התאגיד הבנקאי בכתב וייתן ללקוח אפשרות לעיין בהסכם לפני חתימתו".

<ניצן רוזנברג: איך אתם מפרשים שהדבר הזה נכלל רק בנושא של גילוי נאות, ולכן התוספת - - -

<חן פליישר: אנחנו קוראים לכל השם הארוך הזה "כללי גילוי נאות בקיצור", אז אני אומרת שרק בהסכמים שנכללים שם היום יש מניעה להשתמש בחתימה אלקטרונית.

<חן פליישר: אם יש רגולציה אחרת, שנדרשת - -

ניסן סלומינסקי: - - - לעשות את זה גם בלי.

<חן פליישר: - - חתימה מסוגים שונים, שם יש - - -

<ניצן רוזנברג: צו איסור הלבנת הון, מה שדיברתי עליו לפני רגע, מדבר על פתיחת חשבון למשל והוספת בעל חשבון.

<ניצן רוזנברג: וכשאני קוראת את כלל 3, גם כאן כתוב "הסכם פתיחת חשבון".

<רונן ניסים: צריך להפריד.

<רונן ניסים: צו איסור הלבנת הון מדבר על הצהרה על נהנה בעת פתיחת חשבון.

<רונן ניסים: זאת אומרת, פתיחת חשבון זה לא הסכם פתיחת החשבון, אלא מועד פתיחת החשבון, זאת אומרת, העיתוי שבו אדם צריך להצהיר על נהנה בחשבון, אם יש או אין, בחתימת מקור.

<רונן ניסים: החובה הזאת היא לא מכוח כללי גילוי נאות, אלא מכוח צו איסור הלבנת הון שהוועדה כאן מאשרת.

<רונן ניסים: לכן לשיטתנו הוא לא נכלל בתוספת לחוק חתימה אלקטרונית.

<ניצן רוזנברג: אוקיי, זה עניין של פרשנות.

<רעות אופק: אבקש להוסיף שהתיקון הובא לידיעת הרשות לאיסור הלבנת הון.

ניסן סלומינסקי: רציתי לשאול אם יש כאן מישהו.

<רעות אופק: הם לא הגיעו, אבל שוחחתי עם נציגה אתמול בערב, והיא ציינה - - -

ניסן סלומינסקי: אין להם שום התנגדות לזה?

<רעות אופק: אין שום התנגדות.

<רעות אופק: התיקון על דעתה, והיא גם לא רואה רלוונטיות לתיקון הזה, לכללים שלהם.

ניסן סלומינסקי: נשאר לנו רק הנושא של ההתנהלות של שתי החברות, ולפחות לפי מה שאמרו לנו – ידידי ואנוכי היינו באירוע אתמול ושמענו את זה ביחד – שאין על זה פיקוח.

ניסן סלומינסקי: אתם הרגולטור אולי עושים רגולציה על האבטחה ועל הדברים האלה, אבל לא על ההתנהלות השוטפת, ויש על זה הרבה מאוד הערות, גם על זמני פתיחה – לא פתוח, כן פתוח – תפוצה של זה – אם אדם צריך לנסוע לירושלים מרמת גן, הוא לא יעשה את זה, אז זה נגישות – נושא התור שיש ואחר-כך שצריך לבוא פעמיים, פעם אחת לא מספיק.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כאן שוברים את הראש איך עם תעודות הזהות החכמות לא יצטרכו לבוא פעמיים, איך עושים את זה שיהיה שליח שיביא להם, זאת אומרת, אנחנו מנסים למנוע מאדם לבוא פעמיים, כי אז הוא לא יבוא – כל הדברים האלה פלוס המחיר, מישהו צריך לשלוט על זה, אחרת זה הפקר.

ניסן סלומינסקי: אין כאן תחרות מי יודע מה.

ניסן סלומינסקי: שתי חברות שהן 15 שנה – אני לא יודע את היחס בין שתי החברות, אם אחת 90% ואחת 10% או לא – אני לא יודע אם יש תחרות ביניהן.

ניסן סלומינסקי: יש הרבה יותר "הבנות", מה שנקרא, ביניהן מאשר תחרות.

ניסן סלומינסקי: הם יכולים להעלות ולהרקיע שחקים, הרבה מעבר למה שהאזרח צריך לשלם על זה.

<לימור שמרלינג מגזניק: ברשותך, כרגע יש סניפים למיטב ידיעתי בחיפה, ירושלים והסניפים המרכזיים הם בתל אביב.

<לימור שמרלינג מגזניק: בפירוש, בהנחה שיאושרו התקנות, נפנה לבעלות הרישיון, ניידע אותן ונדרוש מהן להיערך למתן שירות, בהנחה שיגדל הביקוש ותהיה דרישה.

<לימור שמרלינג מגזניק: נשמח לקבל את התלונות ואת המידע, ככל שיגיעו לוועדה, על מנת שנוכל לבדוק את זה בפיקוח.

ניסן סלומינסקי: יש לכם סמכות לפקח?

<לימור שמרלינג מגזניק: יש לנו סמכות לפקח, רק אין לנו סמכות לקבוע את המחיר או להתערב בקביעת התעריף.

ניסן סלומינסקי: מה אנחנו עושים?

ניסן סלומינסקי: יש שתי אפשרויות, או פיקוח או יצירת תחרות, אחרת לא עשינו כלום.

ניסן סלומינסקי: איך אנחנו עושים את זה?

<לימור שמרלינג מגזניק: אני באמת מאמינה שככל שיוגדלו השירותים ויגדל הביקוש של הקהל, גם תגדל התחרות בין החברות, כרגע הן במצב של סטגנציה, משום שגם השוק עצמו הוא בסטגנציה.

<לימור שמרלינג מגזניק: ברגע שנזרים רוח חיים לתוך השוק, אני מאמינה שתהיה סיבה להתחרות עליו.

<רעות אופק: למעשה כל גורם יכול להיות גורם מאשר אם הוא עומד בתנאים ומקבל רישיון.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל אני לא יודע אם יודעים את זה ואני לא רואה שיש התלהבות.

ניסן סלומינסקי: כבר 15 שנים, כך שזה לא נותן לי - - -

<לימור שמרלינג מגזניק: אדוני, אני לא יכולה להבטיח, אני כן יכולה לומר שבמהלך השנים פנו אלינו לפחות חמש או שש פעמים גורמים שהתעניינו בקבלת רישיון, אבל כשהם הבינו את העלויות ובדקו את הביקוש בשוק הם ויתרו על כך.

<לימור שמרלינג מגזניק: ככל שנגדיל את הביקוש, יש סיכוי שנגדיל את ההיצע.

ניסן סלומינסקי: מי צריך לתת לכם סמכות לפקח גם על המחיר?

ניסן סלומינסקי: אנחנו?

<לימור שמרלינג מגזניק: כנסת ישראל.

ניסן סלומינסקי: זה צריך להיות בחוק או שאני יכול עכשיו להוסיף את זה?

<ניצן רוזנברג: לא.

<ניצן רוזנברג: בחקיקה ראשית.

ניסן סלומינסקי: אני כן מודאג מזה, זו לא סיטואציה טובה שאין תחרות, אין מי שמפקח על המחיר וגם אין מי שמפקח על ההתנהלות.

ניסן סלומינסקי: איך אנחנו מתקדמים בנקודה הזאת?

ניסן סלומינסקי: האם יש לכם איזה רעיון?

ניסן סלומינסקי: כבוד הרגולטור, האם יש לכם איזה רעיון איך אנחנו מתקדמים בנושא?

מיכאל מלכיאלי: אין תחרות כי לא פתחו את זה לתחרות או שלא היו - - -

ניסן סלומינסקי: זה מת כרגע, אתה רואה.

ניסן סלומינסקי: 15 שנה זה מה שיש, אין תחרות ואין פיקוח על המחיר.

ניסן סלומינסקי: אז מי שבא אומרים לו מחיר כזה שאולי הוא גבוה מאוד, הוא אומר: עשו לי טובה.

ניסן סלומינסקי: אם הוא צריך לבוא פעמיים, לעמוד בתור וכל זה, זה לא משהו שמנגיש לאדם.

ניסן סלומינסקי: אנחנו צריכים לעשות כל מה שאנחנו יכולים כדי שיהיה לו בכיף.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני מכירה את תהליך העבודה אצל בעלות הרישיון ולמיטב ידיעתי מגיעים פעם אחת כדי לקבל את התעודה.

<לימור שמרלינג מגזניק: הנושא של הגעה כפולה נובע מתהליך תעודת הזהות החכמה שיש היום למדינה בלשכות האוכלוסין שמגיעים פעמיים.

<לימור שמרלינג מגזניק: התהליך הזה ב-Comsign ו-Personl זה הגעה פעם אחת, לא פעמיים.

<לימור שמרלינג מגזניק: חברי כאן אומר שהוא הנפיק לעצמו והגיע פעם אחת.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני יודעת שהתהליך הוא הגעה פעם אחת.

<לימור שמרלינג מגזניק: הפיקוח שלנו גם כולל שאנחנו מגיעים ומבקשים להנפיק לעצמנו, כדי לראות איך התהליך עובד.

<לימור שמרלינג מגזניק: מגיעים פעם אחת ל- Comsign ול-Personal ID, כך שבמובן הזה דווקא זה לא החסם.

ניסן סלומינסקי: איך החלוקה ביניהם?

<לימור שמרלינג מגזניק: אני לא רשאית למסור נתונים, אבל חבר הכנסת הנכבד מסר.

ניסן סלומינסקי: הוא אמר 90% ו-10%.

<לימור שמרלינג מגזניק: 90% ו-10%.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני לא יכולה לאשר את הנתונים האלה ואני לא יודעת בוודאות להגיד, אבל יש פער.

ניסן סלומינסקי: אני מנסה כל הזמן לדחוף אותך שכן תיווצר תחרות, אחרת צריך להיות פיקוח.

ניסן סלומינסקי: אחת משתיים, או פיקוח על המחירים ועל ההתנהלות או תחרות פתוחה.

ניסן סלומינסקי: המצב עכשיו לא טוב.

<לימור שמרלינג מגזניק: אם אדוני רוצה טיפה לשמוע היסטוריה, אז אכן במשך כל השנים חברת Comsign היתה גורם מאשר, דווקא חברת Personal ID נכנסה לפני מספר שנים בודדות, היא נכנסה בעיתוי שבו רשות המסים הכריזה שהיא עומדת לדרוש הגשה נרחבת של הצהרות מע"מ עם חתימה אלקטרונית מאושרת, ולכן חברת Personal ID הוקמה ונכנסה לשוק באותו מועד.

<לימור שמרלינג מגזניק: בסופו של דבר זה לא יצא לפועל, אבל היא עדיין נותרה בשוק.

<לימור שמרלינג מגזניק: זה בדיוק מדגים את העובדה שצריך לייצר ביקוש בשירותים, על מנת לייצר את התחרות.

<לימור שמרלינג מגזניק: ככל שיהיו יותר שירותים, תהיה יותר תחרות.

ניסן סלומינסקי: כמה עולה לקבל תעודה כזאת היום?

<לימור שמרלינג מגזניק: תלוי בגורם ובחברות.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני חושבת שבסביבות - - -

ניסן סלומינסקי: 600 שקלים?

<לימור שמרלינג מגזניק: לא.

<לימור שמרלינג מגזניק: 450 שקלים, אם אני לא טועה.

ניסן סלומינסקי: מישהו יודע?

<חאלד דגש: שילמנו 300 שקל בשנים הקודמות.

<חאלד דגש: בפעם הראשונה לא שילמנו כלום כעורכי-דין, אחר-כך אמרו שבכל שלוש שנים צריך לחדש.

<לימור שמרלינג מגזניק: נכון.

<לימור שמרלינג מגזניק: אין ברירה.

ניסן סלומינסקי: כמה שילמת בפעם השנייה?

<חאלד דגש: עוד פעם 300 שקל.

ניסן סלומינסקי: מישהו אמר לי 640.

<ניצן רוזנברג: לי אמרו בין 400 ל-600 שקלים.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שתלוי איזה חברה.

<לימור שמרלינג מגזניק: אני יכולה לבדוק את הנתונים ולשלוח לאדוני.

<חאלד דגש: לגבי אזרחים – אנחנו מקבלים לקוחות, היום מחתימים אותם, אין על זה עלות.

<חאלד דגש: הלקוח משלם עבור התעריף של לשכת עורכי-הדין.

<חאלד דגש: היום תוסיפו את החתימה האלקטרונית שהוא צריך ללכת ולשלם עבור חתימה חד-פעמית בחיים שלו, אם זה דירה, להעביר דירה פעם אחת, זה מוסיף לו עוד עלות שהוא לא צריך אותה.

<חאלד דגש: לגבי עורכי-דין, שאנחנו משתמשים בזה כל הזמן, יומיום, המחיר בסדר גמור, אני חושב שזה לגיטימי, אבל לגבי אזרחים אני חושב שזה מאוד חשוב.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שהוא יכול לחתום גם בלי זה.

<שלומי הייזלר: חד משמעית.

<שלומי הייזלר: אין שום כוונה בשלב זה, בוודאי לא לגבי אזרחים, לחייב אותם לחתום בחתימה אלקטרונית.

<שלומי הייזלר: בשום אופן אין כוונה כזאת, בוודאי לא אזרחים.

<שלומי הייזלר: זה לא הכיוון, זה לא נמצא אפילו על השולחן, לא בקרוב וגם לא ברחוק כרגע.

<שלומי הייזלר: גם לגבי עורכי-הדין שיש להם כרטיסים, כרגע אין בתוכניות העבודה שום מחויבות.

ניסן סלומינסקי: כדי להתקדם, האם יש דרך שהרגולטור ייתן דיווח לוועדה בעוד איזה תקופה גם על הבקרה, איך זה מתנהל, אם צריך פעם או פעמיים, אם יש תור ולשים לב למחירים, אם יש תזוזה במחירים, למעלה, למטה, שיהיו לנו לפחות תשובות, שנרגיש שאתם עושים את המעקב ובעיקר שהם יידעו שעושים עליהם מעקב?

מיכאל מלכיאלי: האם בחמש השנים האחרונות היה שינוי במחיר?

ניסן סלומינסקי: עכשיו כשנפתח את זה נראה אם זה ישנה או לא.

<ניצן רוזנברג: אתה רוצה לאשר?

ניסן סלומינסקי: אני רוצה עדיין משהו לוודא שהם אכן עושים את זה.

ניסן סלומינסקי: בסיכום שידווחו לנו בכל חצי שנה, אפילו בכתב.

<ניצן רוזנברג: אם אתה מאפשר להם הכול, אין סיבה לחזור לפה שוב.

ניסן סלומינסקי: אני יכול לבקש דיווח, אפילו אפשר בדיווח אלקטרוני...

<לימור שמרלינג מגזניק: לי יש חתימה אלקטרונית דיגיטלית מאושרת.

<רעות אופק: לי מאובטחת.

ניסן סלומינסקי: צריך שגם אצלנו יהיה.

<ניצן רוזנברג: אפשר לבקש מאסף לרשום דיון מעקב.

ניסן סלומינסקי: דיון מעקב או שתעבירי לנו דיווחים.

ניסן סלומינסקי: את לא צריכה לבוא.

ניסן סלומינסקי: קודם תעבירי דיווחים, אם נראה שהדיווחים לא טובים, ואני סומך של היושרה שאת תדווחי גם אם זה לא טוב, נצטרך לעשות דיון חוזר ולראות מה אנחנו עושים.

<ניצן רוזנברג: רק תגיד לי מתי אתה רוצה כדי שנדע אנחנו לעקוב.

ניסן סלומינסקי: כל חצי שנה.

<ניצן רוזנברג: צו חתימה אלקטרונית (תיקון התוספת הראשונה לחוק), התשע"ו - 2016

ניסן סלומינסקי: מי בעד לאשר את הצו, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: בעד הצו – פה אחד צו חתימה אלקטרונית (תיקון התוספת הראשונה לחוק), התשע"ו – 2016 אושר.

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד.

ניסן סלומינסקי: שיהיה לכם בהצלחה.

<שלומי הייזלר: תודה רבה.

<רעות אופק: תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: רק תקפידו על זה.

ניסן סלומינסקי: אם זה יהיה טוב, אנחנו שמחים שהעסק רץ ומתקדם.

ניסן סלומינסקי: אם זה עוזר לאזרח הפשוט, אנחנו עוד יותר נשמח.

ניסן סלומינסקי: שיהיה בהצלחה.