ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 398, 2016-12-19 11:05

אלי אלאלוף: היום 19 בדצמבר 2016, י"ט בכסלו תשע"ז והשעה 11:05.

אלי אלאלוף: האמת שהדיון הזה היה צריך להתקיים בשבוע שעבר בגלל המצב שנוצר לעמותת אור שלום והיחסים עם משרד העבודה והרווחה, אבל לצערנו החבר שלנו, אליעזר יבלון, נפטר ומחר אנחנו מקיימים לזכרו דיון מיוחד פה בוועדה, וכל מי שרוצה להשתתף, נשמח לראות אותו.

אלי אלאלוף: הלך מאיתנו אדם.

אלי אלאלוף: במעט הזמן שהכרתי אותו, אני חייב להגיד שהיה אדם מרשים מאד, ישר, לקח ללב כל דבר שהבאנו לידיעתו והתמודד בצורה מאד מרשימה וחבל עליו.

אלי אלאלוף: נמשיך מחר להגיד דברים לזכרו.

אלי אלאלוף: זה יהיה בנוכחות השר והמשפחה במיוחד.

אלי אלאלוף: תראו, אנחנו היום בנו לדון בנושא עמותת אור שלום.

אלי אלאלוף: אור שלום זה ארגון שכולנו מכירים הרבה שנים.

אלי אלאלוף: גם בתפקידי הקודם – גילוי נאות – הייתי מאד מעורב בפעילות של אור שלום והמערכת שעמדתי בראש כקרן רש"י, היא גם העמידה משאבים ובניינים לרשות אור שלום וההערכה שלנו לעבודה של אור שלום, כאיש מחוץ למערכת, הייתה מאד גדולה.

אלי אלאלוף: אור שלום זה היום טיפול וכשאני אומר את המספר, אני מבקש מכל אחד לחוד, זה ממש היסטוריה מדהימה של כל אחד מהילדים – 1,200 ילדים זה כאילו רק מספר.

אלי אלאלוף: זה 1,200 מקרים וכל אחד מקרה מיוחד ובכל אחד צריך לטפל וכל אחד צריך להוציא אותו ממצבו לעומת הכניסה שלו, להוציא אותו וגם לחיות איתו לאורך שנים ולהוציא אותו אחר כך ממערכת, כשהוא בנוי ויכול להתמודד עם האתגר, שבלאו הכי לא יהיה קל בדרך כלל, כשיש רקע אישי כזה.

אלי אלאלוף: זו גם מסגרת מאד מיוחדת.

אלי אלאלוף: יש פה אנשים שיודעים, אני ראיתי מסגרות גדולות.

אלי אלאלוף: נאבקתי כדי שיהיו אפילו גדולות יותר, שישלבו מערכות.

אלי אלאלוף: פה הלכו על סגנון של מסגרות קטנות, טיפול מאד אינטנסיבי, מאד אישי.

אלי אלאלוף: שלום לידידתי קארין אלהרר.

אלי אלאלוף: והמסגרת, ההתחייבות הזאת להקים מסגרות קטנות זה לטובת הילד, בטוח לא לטובת הכיס של המערכת והמערכת נדרשה פה למשאבים לא קטנים.

אלי אלאלוף: אני גם יודע שבמסגרות כאלה, לחיות רק עם תקציבי המדינה, זה לא מספיק טוב לילד.

אלי אלאלוף: ולכן נאלצו כל המסגרות שהכרתי ואני מכיר עד היום, לגייס כספים מבחוץ.

אלי אלאלוף: אבל היום זה יותר קשה לעשות את זה, שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: אם אני זוכר את עצמי מגייס כספים, לפני 30 שנה זה היה יותר קל.

אלי אלאלוף: עכשיו זה גם יותר קשה וזה גם יותר מורכב וזה גם במסגרת של תחרות אדירה לגיוס תרומות או שותפויות.

אלי אלאלוף: דבר נוסף, כל המסגרות האלה, שיהיה ברור, ובזה אני פונה במיוחד לאנשי משרד העבודה ולכל מערכות הניהול שלכם, זה דורש מימוני ביניים ועלות מימון הביניים הזאת היא אדירה.

אלי אלאלוף: וכל הזמן שדורשים הבהרות – ובצדק – אני לא בעד להסתיר נתונים, אלא לקבל, אבל תדעו, כשאתם דורשים הבהרות, הבנק דופק.

אלי אלאלוף: דופק את החשבון לטובתו, לא לטובת הילד.

אלי אלאלוף: והעלויות האלה של מימוני ביניים יכולות להסתכם במאות אלפי שקלים, אם זה לא אפילו יותר מזה, כשמגיעים להיקף כמו שיש באור שלום, של 75 מיליון שקלים בשנה.

אלי אלאלוף: זה סכומים שוודאי משפיעים ומיד נופלים על הארגון ופוגעים בילדים.

אלי אלאלוף: נבחרו באור שלום שיטות מסוימות, כפי שאמרתי מסגרות קטנות.

אלי אלאלוף: אני לא יודע ואני אשמח לשמוע את זה מאנשי המשרד ומאנשי הכספים של המשרד – האם זה תוקצב בהתאם.

אלי אלאלוף: כי זה לא רק טוב לילד, זה בטוח שזה טוב לילד, אבל מישהו צריך לשלם על המסגרת, ובין טוב ביותר לטוב אפשרי יש פער, והפער הזה נופל עוד פעם על הילדים.

אלי אלאלוף: זה שני עולמות שונים, שנדע.

אלי אלאלוף: את זה כדאי שתדעו גם אתם, אנשי המשרד.

אלי אלאלוף: אני בטוח שאתם יודעים, כי זה לא חדש.

אלי אלאלוף: אני רק מספר מה שאני חייתי וגם קראתי לאורך הדו"ח האחרון שקיבלתי מאור שלום.

אלי אלאלוף: בחירת שיטות העבודה של אור שלום הן יקרות מאד.

אלי אלאלוף: במיוחד כשהן תלויות, בנוסף לזה הן תלויות גם ברשויות המקומיות וברשויות המקומיות החלשות ביותר, דהיינו בעצמן הן לא מסוגלות לעמוד בתנאים הנדרשים.

אלי אלאלוף: לכן כשמביאים למצב, למרות שתיקנו בזכות קארין את חוק האומנה או בעצם העברנו את חוק האומנה, שזה מהפכה בפני עצמה, אבל זה עוד לא סופי.

אלי אלאלוף: זה חייב לעבור עוד כמה שינויים ואנחנו נעשה את זה גם בעזרת המשרד, בזכות התקנות וגם בזכות תיקונים.

אלי אלאלוף: כל עוד שאנחנו פה בכנסת, אנחנו רואים במשימה הזאת, ולא במקרה יש פה ארבעה חברי כנסת, אני יכול להגיד שכל אחד מוכן לקחת על עצמו הרבה הרבה זמן והרבה משימות כדי לתקן.

אלי אלאלוף: להביא ארגון כזה למצב של משבר ופה אני חייב להזכיר שוב את אליעזר.

אלי אלאלוף: אליעזר היה אומר לי – יום ראשון בערב זה בקופה.

אלי אלאלוף: אני נודניק, אתם מכירים אותי.

אלי אלאלוף: אני יום ראשון בערב מתקשר, אין בקופה.

אלי אלאלוף: יום שני בבוקר, אין בקופה.

אלי אלאלוף: חברה, זו התעללות.

אלי אלאלוף: אין לי מילה אחרת.

אלי אלאלוף: זו התעללות.

אלי אלאלוף: ארגון כזה שאין לו בקופה את המינימום כדי לקיים את הילד, במיוחד שזה באמצעות הורים שבעצמם, אני לא מכיר הרבה משפחות אומנה שהן מבוססות כלכלית.

אלי אלאלוף: ולהיות חייב למשפחת אומנה, זה בעיני דבר מאד חמור.

אלי אלאלוף: משפחת אומנה אמורה לעשות טובה לחברה.

אלי אלאלוף: היא עושה טובה אדירה לחברה, אבל היא לא צריכה לסבול ממערכות שמשרתות את החברה שאנחנו רוצים לקיים.

אלי אלאלוף: ולהשאיר מצבים שלא יודעים לפתור, ואני אומר, אני מוכן באופן אישי להיות משוריין לזה, מוזמן לדחוף, יש לי 100 קילו שעומדים לרשותכם גם למצבים כאלה.

אלי אלאלוף: מפני שבעיני ילד שלא מקבל מה שמגיע לו אצל משפחת אומנה, אז זה ממש מצב שהופך את העניין הזה מאד מאד אקוטי.

אלי אלאלוף: מאד אקוטי.

אלי אלאלוף: אני בטוח שהמשרד מבין את כל מה שאני אומר, אבל אני רוחצה לעמוד על כך ולהגיד את זה עוד פעם ואני בטוח שמאיר וקארין ומירב יגידו את זה גם, אולי במילים אחרות ובצורה יותר מסודרת.

אלי אלאלוף: אי אפשר להשאיר ארגון שהוא אחראי על ילדים, במצב כספי כזה.

אלי אלאלוף: בלתי אפשרי.

אלי אלאלוף: אם הוא צריך לקבל את הכסף והוא לא בורח, זה לא עבריין שעומד לברוח מהארץ.

אלי אלאלוף: זה קבוצה, זה ארגון, זה מתנדבים שלקחו על עצמם אחריות מאד גדולה בשם הממשלה ולכן הממשלה אחראית לכל הדברים.

אלי אלאלוף: היא אחראית.

אלי אלאלוף: הם שליחים של הממשלה, לא ההיפך.

אלי אלאלוף: הממשלה צריכה לשרת את המתנדבים האלה.

אלי אלאלוף: היא לא יכולה להיות במצב – תביא לי ונחכה ותן לי לבדוק והבנק לא העביר.

אלי אלאלוף: אין כזה דבר.

אלי אלאלוף: זה מצב מטורף.

אלי אלאלוף: אני הייתי חבר בכמה עמותות שלצערי נאלצתי לעזוב בשביל הכנסת, אבל לא לדאוג, אני חוזר.

אלי אלאלוף: זה ממש כואב הלב לראות את זה.

אלי אלאלוף: אז אנחנו התכנסנו היום גם כדי למצוא פתרונות.

אלי אלאלוף: אני דיברתי על זה עם השר.

אלי אלאלוף: השר אמר שהוא מבין, יש לו טענות, כרגיל, השר שלנו הוא שר שמרבה בטענות.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: זכותו.

אלי אלאלוף: אבל חייבים לצאת מפה עם פתרונות ואם יש צורך בפתרונות שייקחו זמן, אנחנו נעשה מעקב ואני מודיע מראש, הוועדה הזאת תתכנס כמה שצריך עד שהעקרונות אלה יוטמעו לא רק עבור אור שלום, אלא עבור גופים אחרים.

אלי אלאלוף: מפני שזה פשוט להביך את המתנדבים שלקחו על עצמם את המשימה בשם המדינה, לטפל בילדים הכי קשים במדינה, להשאיר אותם לנפשם, להטיל עליהם את כל האחריות ולנטוש אותם.

אלי אלאלוף: לכן אני מבקש, הדיון יהיה פתוח, יהיה חם, אבל נעשה אותו בצורה כזאת שנצא מפה עם המלצות מאד מובנות ומאד מחייבות את כל הצדדים.

אלי אלאלוף: האם החברים שלי רוצים?

מאיר כהן: כן.

אלי אלאלוף: בבקשה, השר לשעבר, מאיר כהן.

מאיר כהן: אני לא אוסיף הרבה על הדברים שלך, אלי, אני רק אגיד וגם אנשי המשרד יודעים את עמדתי.

מאיר כהן: הלוואי ויכולנו לשכפל את משפחות האומנה והלוואי ויכולנו ליצור מצב שילדים, יותר ויותר ילדים יהיו במשפחות אומנה ובפנימיות, ככל שהפנימיות תהיינה מוצלחות ותורמות לחייו של הילד.

מאיר כהן: אני ארצה להצטרף למה שאתה אמרת.

מאיר כהן: להתעסק עם ילדים - - -

אלי אלאלוף: שלום לחבר הכנסת, חברי לסיעה, אלי כהן.

אלי כהן: שלום אדוני יושב ראש הוועדה.

מאיר כהן: שמוצא זמן לבוא לפה בעיסוקים הרבים שלו.

אלי כהן: הנושא חשוב.

מאיר כהן: נכון.

מאיר כהן: אני רוצה לחזור לדברים.

מאיר כהן: להתייחס לאור שלום או לגופים אחרים בצורה של כאילו והם חלק משיח של ועדי עובדים, זו טעות.

מאיר כהן: זה לא אומר שאי אפשר להסתכל על מסגרות ש-90% מתקצובן בא מהמשרד ולדרוש מהן התייעלות כזו או אחרת, אבל בשום פנים ואופן זה לא צריך להיות בד בבד עם עצירת תקציבים ועם יצירת גירעון במסגרת שעושה עבודה מצוינת.

מאיר כהן: חבריה, אנחנו צריכים, חברי חברי הכנסת, אדוני יושב הראש, אנחנו צריכים באמת לעשות הכל שהמשבר הזה – אחד – ייפתר, שניים – להמשיך במה שאני התחלתי וחבל שזה נעצר במשרד.

מאיר כהן: כל שנה להוריד, לקצץ מהתקציב של הפנימיות בכדי להעביר למשפחות אומנה.

מאיר כהן: ילד שגדל במשפחת אומנה, אין שום ספק שבסוף התהליך מצבו הרבה יותר טוב מאשר ילדים שגדלים בפנימיות.

מאיר כהן: אני מעיד על זה, זאת התובנה שאני הגעתי אליה כשר רווחה וגם כאחד ש - - -

אלי אלאלוף: בוא מנואל, אתה חבר.

מאיר כהן: מנו, בוא תשב לידינו.

מאיר כהן: שלושתנו מדברים מרוקאית שוטפת, זה טוב.

מאיר כהן: לא יודעים מאיפה.

מאיר כהן: ועל כן אדוני, אנחנו צריכים לא רק לפתור את השאלה הזאת.

מאיר כהן: הגיעה קארין, כשהייתי שר הרווחה, התחילה לכתוב את חוק האומנה.

מאיר כהן: למרות שהייתי חלק מהממשלה, אמרתי תלכי על הצעת חוק פרטית.

מאיר כהן: נתנו את הגיבוי המלא, כי הרגשנו את הצורך הגדול לתת חיבוק ענק למשפחות האומנה באשר הן.

מאיר כהן: זה היה צורך.

מאיר כהן: ביקרנו, כמוך אלי, ביקרנו במשפחתונים.

מאיר כהן: אני סיפרתי עכשיו ללאה על ביקור בהפתעה ביום שבת בצהריים באילת, את זוכרת?

מאיר כהן: שאני באתי וזו הייתה התרגשות גדולה לראות ילדים, כשכל אחד נושא מטען כזה גדול, בתוך בית, עם תחושה של בית, עם חיבוק כזה גדול, שמיד באתי ואמרתי – את המקום הזה צריך לשכפל.

מאיר כהן: זה חוכמתו של המשרד.

מאיר כהן: לקחת את המקומות האלה ולשכפל אותם ולא להקשות עליהם.

מאיר כהן: עכשיו שוב, אני מכיר את פריצקי לפני ולפנים וכן נכון לדרוש לקצץ וכן נכון לדרוש להתנהל כמו שצריך ובמקום שיש עודפים צריך לדאוג.

מאיר כהן: בסופו של דבר זה כסף ציבורי.

מאיר כהן: אבל בין זה לבין לשמוע בימים האחרונים שאור שלום הפכו להיות לאויב של משרד הרווחה, המרחק הוא גדול מאד וצריך להפסיק את זה מיידית.

מאיר כהן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: קארין, בבקשה.

קארין אלהרר: תודה רבה אדוני יושב הראש.

קארין אלהרר: הדיון הזה הוא סופר חשוב.

קארין אלהרר: היה גם דיון בנושא במליאת הכנסת ואני חייבת לומר שהייתי מאד מופתעת מהדברים שנשא שר הרווחה.

קארין אלהרר: אני אתחיל מזה שהסוגיה של אור שלום והמשבר התקציבי שאליו הם נקלעו, שלא בטובתם, הגיע לידיעתי כבר לפני למעלה מחודש לדעתי.

קארין אלהרר: קיימנו בזמנו פגישה עם אלי, עליו השלום.

קארין אלהרר: תראו, מה שצריך לתקן פה וגם זה נקודתית בעניין הזה וגם הלאה, זה העניין של כסף הולך עם הילד.

קארין אלהרר: אין כזה דבר לשים ילד במשפחה ולהגיד חכו עם הכסף, הכסף יגיע מתי שהוא.

קארין אלהרר: נדבר.

קארין אלהרר: יש איזה פרוצדורה מעוותת, ששמים את הילד, כי אומרים – בצדק – אי אפשר להשאיר את הילד בלי משפחה, שמים את הילד ואומרים אני צריך שהרשות המקומית תפנה אלי – אלי משרד הרווחה – ותגיד לי שאני צריך להעביר לה כסף.

קארין אלהרר: עכשיו, אדוני יושב הראש, אתה מכיר בוודאי את הבירוקרטיה, שהיא המחלה הגדולה ביותר במדינת ישראל.

קארין אלהרר: מה אשמים הילדים האלה בבירוקרטיה?

קארין אלהרר: ואני אגיד יותר מזה, אדוני, מה אשם הארגון בבירוקרטיה?

קארין אלהרר: הארגון הוא בסך הכל הזרוע הארוכה של משרד הרווחה.

קארין אלהרר: כולנו מבינים שלפני ההפרטה של השירות, השירות היה אמור להינתן על ידי משרד הרווחה.

קארין אלהרר: בא משרד הרווחה בהגינות, הגיע למסקנה שהוא לא מסוגל לתת את השירות הזה בעצמו, העביר את זה לעמותה.

קארין אלהרר: אז לכל הפחות לעשות הכל על מנת שהעמותה תוכל לעסוק את תפקידה כמו שצריך.

קארין אלהרר: לא להערים עליה קשיים.

קארין אלהרר: אדוני, אנחנו הגענו למצב שהיו צריכים להעמיד לרשות העניין שני אנשים במשרד הרווחה, שיחפשו איפה הילדים, כי הם לא קיבלו דווח.

קארין אלהרר: הילדים היו חור שחור.

קארין אלהרר: זה חמור כמה פעמים.

קארין אלהרר: זה חמור א' כי הכסף לא מגיע לעמותה ובהתאם לכך גם לא מגיע למשפחות, וזה חמור עוד יותר כי מה זה אומר?

קארין אלהרר: שאין באמת פיקוח?

קארין אלהרר: זה דבר אחד שחייב להיפתר.

קארין אלהרר: אי אפשר להמשיך עם המדיניות הזאת של ילד ויש כסף אבל זה לא בא ביחד.

קארין אלהרר: זה הדבר הראשון.

קארין אלהרר: הדבר השני - - -

אלי אלאלוף: ובאותו זמן.

קארין אלהרר: באותו זמן.

מאיר כהן: תעריפים.

קארין אלהרר: אין כזה דבר.

קארין אלהרר: אין כזה דבר.

קארין אלהרר: זה הדבר הראשון.

קארין אלהרר: לעניין מעות רעות, תראו, אני שמעתי את שר הרווחה ואני בטוחה שליבו במקום הנכון, אבל לבוא ולהגיד שמדובר בארגון בזבזני ולהפוך אותו באמת לאויב, שהוא לא יודע להתנהל כלכלית, זה לא יאה ולא נאה.

קארין אלהרר: הרי זה לא ארגון שקם אתמול בבוקר - - -

אלי אלאלוף: עד כמה שאני מכיר את שר הרווחה, סיפקו לו את המשפטים האלה.

אלי אלאלוף: הוא לא מצא את זה.

קארין אלהרר: אז אני כועסת עוד יותר.

קארין אלהרר: אדוני, אני כועסת עוד יותר.

קארין אלהרר: הוא שר.

קארין אלהרר: יש משקל לכל מילה שמוציא מהפה שלו שר במדינת ישראל.

קארין אלהרר: ובסופו של דבר אם אלה הדברים שאמרו לו האנשים שעומדים בקשר יום יומי עם העמותה הזאת, אז זה חמור פי כמה.

קארין אלהרר: לבוא ולהגיד שמדובר בארגון שלא יודע להתנהל כלכלית, כשהוא מחזיק ילדים שבכלל משרד הרווחה לא מודע להם?

קארין אלהרר: ברצינות?

קארין אלהרר: זה הטיעון הכי טוב שיכלו לבוא איתו?

קארין אלהרר: זה מאד מכעיס.

קארין אלהרר: מדובר במסגרת מצומצמת.

קארין אלהרר: זה לא מוסד גדול.

קארין אלהרר: וכן, אדוני, מסגרת מצומצמת עולה טיפה יותר כסף, אבל זה עניין של מדיניות.

קארין אלהרר: האם אנחנו רוצים לשים את הילדים האלה, שחוו כבר הכל, את כל הגהנום שאפשר שילד יחווה, האם אנחנו רוצים לשים אותם במסגרת הכוללנית, הלא מתייחסת?

קארין אלהרר: או שאנחנו רוצים לשים אותם במסגרת הקטנה, שנותנת מענים ספציפיים לצרכים הספציפיים שלהם.

קארין אלהרר: אני חושבת שצריך לשים אותם במסגרת הקטנה, אבל זה לא נגמר שם.

קארין אלהרר: זה אומר שאנחנו צריכים לתקצב את המסגרת הקטנה.

קארין אלהרר: והדבר האחרון שאני רוצה לומר, תראו אני הבנתי שיש מכרז.

קארין אלהרר: יש תנאי מכרז, שזה בסדר גמור.

מאיר כהן: ברעות.

קארין אלהרר: בכלל.

קארין אלהרר: יש תנאי מכרז במשרד הרווחה לעמותות שנותנות שירות, שזה בסדר גמור, כך צריך להתנהל הדבר.

קארין אלהרר: אבל אני לא מצליחה להבין, שתנאי המכרז קובעים תעריף מסוים.

קארין אלהרר: עכשיו, אם כנסת ישראל החליטה למשל להעלות את שכר המינימום, הדעת נותנת שגם העמותות מחויבות לחוק הזה.

קארין אלהרר: מה, הן מוצאות מהחקיקה?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: ומה אומר משרד הרווחה?

קארין אלהרר: אני מצטער, זה המכרז שלכם.

קארין אלהרר: אתם התחייבתם לתעריף הזה.

קארין אלהרר: אם הכנסת מעלה את שכר המינימום, זב"שכם.

קארין אלהרר: תתארגנו.

קארין אלהרר: עכשיו אני רוצה לומר אדוני, אור שלום מצליחה לגייס כספים, ברוך השם.

קארין אלהרר: הכספים שמגייסים, אדוני, הם אמורים ללכת לאקסטרה.

מאיר כהן: לתת נשמה יתרה.

קארין אלהרר: הם לא אמורים ללכת לתשלום שכר מינימום.

קארין אלהרר: הם לא אמורים ללכת לתעריפים.

קארין אלהרר: אדוני, אנחנו צריכים לקבל החלטה, המשרד צריך לקבל החלטה גורלית – האם הוא באמת רוצה לתת שירות טוב לילדים האלה, או שהוא רוצה לסמן V – נתתי.

קארין אלהרר: אין כזה דבר להגיד יש שכר מינימום, אבל אור שלום ידאגו לו בעצמו.

מאיר כהן: פריצקי, לא היה שיפוי?

<חנן פריצקי: ברור שכן.

קארין אלהרר: אני ישבתי בישיבה עם המנכ"ל עליו השלום וישיבה גם איריס וגם דליה ישבה וישיבה היועצת המשפטית וישבה שלווה ואמרו שלא.

קארין אלהרר: אמרו להם תשמעו, אלה תנאי המכרז, אנחנו מצטערים.

אלי אלאלוף: אוקיי, ניכנס לוויכוח הזה.

אלי אלאלוף: העיקרון הוא שחברי הכנסת פותחים ואחר כך מגיעים לדוברים.

אלי אלאלוף: ברשותכם.

מירב בן ארי: תודה רבה אדוני יושב הראש.

מירב בן ארי: ראשית אני רוצה לומר שהייתי אתמול באור שלום, כהכנה לדיון הזה ושבוע שעבר הגשתי בקשה לדיון דחוף שאושרה בנשיאות - - -

אלי אלאלוף: מה זה היית?

אלי אלאלוף: איפה?

מירב בן ארי: במשפחתון בחולון, אצלם.

מירב בן ארי: היה מקסים.

מירב בן ארי: מקסים.

מירב בן ארי: אין מה לומר.

מירב בן ארי: אני לא צריכה לומר, אנחנו ביחד בתחום הזה כבר שנים.

מירב בן ארי: וגם הגשתי בקשה לדיון דחוף לוועדה על מעון רעות, שאושר בנשיאות, אז אנחנו משלבים פה את רעות או שנעשה דיון בנפרד על רעות?

אלי אלאלוף: אפשר לפתוח, אבל נקיים דיון נפרד.

מירב בן ארי: כן, אוקיי, כי זה חשוב, כי אנחנו יודעים שרעות ממש בסכנת סגירה.

מירב בן ארי: אז אליו אני אתייחס.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד כמה דברים על אור שלום.

מירב בן ארי: צריך להבין כאן שנכון, יש לנו הרבה מה להלין על משרד הרווחה, אבל חשוב לומר שיש כאן גורם מאד מאד משמעותי וזה השלטון המקומי, הרשויות.

מירב בן ארי: שאם בסופו של דבר הכסף עובר מהמשרד ובסוף הרשות אומרת אני לא מעבירה את הכסף, זאת אומרת שהכסף כבר נמצא אצלם, ולמה אני אומרת את זה?

מירב בן ארי: כי אם לא הייתי עוברת את זה עם הצעירים חסרי בית, אז הייתי אומרת אוקיי, זה רק המשרד.

מירב בן ארי: אבל גם הצעירים חסרי בית, אני כל הזמן תקועה מול הרשויות.

מירב בן ארי: דרך אגב, אני אתמול גם ביקשתי לוודא שיש פה נציג של השלטון המקומי.

אלי אלאלוף: הוא ישנו.

אלי אלאלוף: פיני.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: כן, כדאי שתקשיב פיני, כי אתה הנציג של השלטון המקומי והרבה פעמים אנחנו יודעים שהכסף עובר ממשרד הרווחה לשלטון המקומי, אבל השלטון המקומי לא מוכן להעביר את הכסף, כמו אתמול.

מירב בן ארי: גם מאד חשוב, אלי, אדוני יושב הראש, שידברו האנשים שנמצאים ממש בשטח, כמו מנהלת המשפחתון.

מירב בן ארי: היא תסביר לך שעד שלא מוצאים את האמא, שהיא רשומה בראשון, אז הרשות לא מוכנה לתת את הכסף.

מירב בן ארי: סליחה?

מירב בן ארי: איך אמרה קארין, ובצדק – אנחנו הולכים על הילד, אבל הילד כבר בבית.

מירב בן ארי: איך אמרה לי העובדת הסוציאלית – עד שמצאו את האמא כבר שילמתי על הילד 100,000 שקלים.

מירב בן ארי: זה חייב להיות סידור.

מירב בן ארי: אם אנחנו הולכים לפי הילד והילד נמצא פיזית במשפחתון או במשפחה אומנה, ואגב, תלכו כמו שאני הלכתי ואני מניחה שגם אתם הולכים, תראו את הילדים, תראו שהילדים נמצאים.

מירב בן ארי: למה עכשיו לעכב את זה עד שאתם מוצאים את האמא או את האבא, כשאנחנו יודעים מראש שזה משפחות בסיכון גבוה.

מירב בן ארי: הרי מראש האישה הזאת, אתה יודע, לך תדע איפה היא נמצאת, אותה אם.

מירב בן ארי: אז זו נקודה שמאד חשוב לי לחדד, שאנחנו חייבים את ההתייחסות של השלטון המקומי ואני עוברת את זה לצערי עם השלטרים לחסרי בית שלי, שמשרד הרווחה אמת העביר לי מיליונים ופשוט אני תקועה.

מירב בן ארי: תקועה על בירוקרטיה, שאמרת שזו המחלה של השלטון המקומי.

קארין אלהרר: נורא.

מאיר כהן: לא אי אפשר.

מאיר כהן: צריך להיות קצת הוגנים.

מירב בן ארי: לא, אז תקשיב, אם לא הייתי שם אתמול - - -

מאיר כהן: זה לא סוחב.

מאיר כהן: גם אני הייתי שם.

מאיר כהן: יש ראשי ערים שעושים את זה ולא מתחשבים ויש - - -

מירב בן ארי: אז אתה יודע מה - - -

מאיר כהן: ככל שהעיר ענייה יותר - - -

מירב בן ארי: אז אני מצטערת לאכזב אותך.

מירב בן ארי: בשלוש הרשויות הכי חזקות במדינת ישראל – תל אביב, חיפה וירושלים – אני יושבת ראש ועדת המשנה לצעירים חסרי בית, העברנו את הכסף לפני שמונה חודשים ועד היום עוד לא נבנה שלטר אחד.

מירב בן ארי: אז וואלה, אני סקפטית בנושא של הרשויות.

מירב בן ארי: תשכנע אותי אחרת.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שבינתיים, ושוב פעם, אמרתי, גם למשרד הרווחה יש את העניין, ועל מעון רעות התלונות שלי הן על המשרד ובגלל זה אני שאלתי את אלי לפני כן אם אנחנו מתייחסים למעון רעות, אבל במעון רעות יש לי שם עניין מאד רציני, ואני מתחברת למה שקארין אמרה.

מירב בן ארי: ודבר אחד אחרון.

מירב בן ארי: אני הבן אדם הראשון שמדבר במשפחתיות ובקבוצות קטנות.

מירב בן ארי: את המרכז שלי פתחתי באמת בתמיכה של אדוני יושב הראש, התחלתי עם 20 ילדים.

מירב בן ארי: לאט לאט הלכנו וגדלנו, אבל האיכות לא השתנתה.

מירב בן ארי: היום, אם אנחנו רוצים שילד כזה יהיה חלק מהחברה, יחזור להיות בבית ספר, ילך אחרי זה לצבא או לשירות הלאומי, הוא חייב לצאת מהמסגרת הפנימייתית הזאת ולהיות חלק משולב.

מירב בן ארי: זה כל כך מקסים.

מירב בן ארי: אתה יודע, אתמול נכנסתי לחולון, בית בשכונה, אם לא הייתי יודעת בכלל לא יודעת שהוא שם, נכנסת.

מירב בן ארי: אתה יודע, הם הולכים לבית הספר.

מירב בן ארי: אני ראיתי אותן כשהן חוזרות מבית הספר, את שתי הבנות.

מירב בן ארי: זה המטרה שלנו.

מירב בן ארי: הילדים האלה, כמו שקארין אמרה, כבר איבדו את כל המסגרות בחיים שלהן.

מירב בן ארי: זו המסגרת האחרונה שכל כך מחברת אותם חזרה לחברה הישראלית ובסופו של דבר אנחנו כולנו מרוויחים.

מירב בן ארי: אנחנו מרוויחים, כי אם אנחנו כל הזמן מתעסקים בהחזר על ההשקעה, בסוף הילד הזה, אתה כבר לא צריך להתעסק אותו ברחוב והוא לא יגיע לשלטר שלי, של חסרי הבית.

מאיר כהן: מירב, בארצות הברית, אובמה, אתם זוכרים, לפני שש שנים, הכריז על משפחות אומנה כעל פרויקט לאומי.

מירב בן ארי: בצדק.

מאיר כהן: הוא קרא בקולו לאזרחים אמריקאים להפוך למשפחות אומנה.

קארין אלהרר: נו, עכשיו רק צריך לחכות שראש הממשלה שלנו יעשה את זה.

מאיר כהן: איך אמא שלי אמרה?

מאיר כהן: תחכה.

אלי אלאלוף: טוב, בואו נמשיך בדיון.

אלי אלאלוף: אלי, בבקשה.

אלי כהן: אוקיי, אדוני יושב הראש, על אף הוועדות העמוסות, אני כרגע צריך לצאת לוועדה אחרת, מצאתי לנכון לבוא ולהגיע לדיון הזה, שהוא דיון מאד חשוב.

אלי כהן: אצלך בוועדה עברו במהלך החודשים האחרונים רפורמות משמעותיות וגדולות מאד.

אלי כהן: אבל כאן מדובר בפרטים.

אלי כהן: מדובר בילדים, ואני יכול להגיד לך שאני, במסגרת החודשים האחרונים שיצא לי לבקר במוסדות חינוך ובמקומות אחרים, לראות את הנושא של משפחות האומנה ואת החשיבות ואתך התרומה, אתה באמת מקבל פרופורציה ביחס גם למשימות אחרות שאנחנו עושים, שאנחנו חושבים שהם באמת נמצאים במרכז.

אלי כהן: ולכן אני חושב, אדוני ואין לי ספק שאתה תעשה את זה וגם עם הניסיון וגם עם הרקע הכולל שלך בכל הנושאים של הרווחה והחברה, לבוא ולתת לנושא הזה פתרון מיידי, ראוי והולם.

אלי כהן: זו האחריות שלנו בתור חברה.

אלי כהן: אני לא רוצה להתייחס ספציפית גם לנושא של עמותה כזאת או אחרת, אבל דברים כאלה לא צריכים להיות בתת תקצוב, אלא צריכים להיות בתקצוב יתר, מכיוון שהטראומה שאותם ילדים חווים, היא טראומה אדירה.

אלי כהן: ואין לי ספק אדוני, ואם גם תרים את הכפפה ואולי גם עשית את זה, לעשות אפילו סיור של הוועדה, של חברי הוועדה, עם משרד הרווחה, באותם מקומות, אני חושב שהדיון יתקצר די מהר וההחלטה תהיה ברורה.

אלי כהן: תודה אדוני.

אלי אלאלוף: תודה לך אלי.

אלי אלאלוף: בבקשה, חבר הכנסת פרופסור טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: אדוני יושב הראש, תראו, בסופו של דבר מדינה, ממשלה, נבחנות על ידי הטיפול שלהן בחוליה הכי חלשה ואין לי ספק שאותם 1,200 ילדים שאנחנו מדברים עליהם, הם החוליה הכי חלשה בחברה.

מנואל טרכטנברג: ואם אני רואה שהמדינה בעצם מגלגלת את האחריות בצורה זו או אחרת, אז על מה אנחנו דנים כאן?

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, אני יושב עכשיו בוועדת הכספים על התקציב.

מנואל טרכטנברג: על מה אנחנו דנים כאן?

מנואל טרכטנברג: אם אני מבין נכון, על - - -

אלי אלאלוף: מצטרפת אלינו חברת הכנסת אורלי לוי.

מנואל טרכטנברג: על 7 מיליון שקלים חד פעמי ועל עוד כ-6 מיליון שקלים פלוס, בבסיס, אם אינני טועה.

מנואל טרכטנברג: על זה אנחנו מדברים.

מנואל טרכטנברג: המספרים האלה, על 1,200 ילדים שהם החוליה הכי חלשה, אל מול תקציב המדינה על כל מרכיביו ומה שמתגלגל שם, זה פשוט הדעת לא סובלת את זה.

מנואל טרכטנברג: לפעמים, אני אומר לכם את האמת, אנחנו יושבים שם בוועדת הכספים במרחק של 20 מטרים, זה כאילו שתי פלנטות, שני עולמות.

מנואל טרכטנברג: שתי מדינות שונות.

מנואל טרכטנברג: על זה אנחנו צריכים פה לקיים דיון ואין שום ודאות שעל אף כל הכוונות הטובות כאן, אין שום ודאות שזה יקרה ואולי תהיה עוד מסכת ייסורים עד שאולי שליש מזה יקרה.

מנואל טרכטנברג: זה מה שקורה לנו?

מנואל טרכטנברג: אתמול בממשלה היה קיצוץ רביעי, פלאט, של 1.2 מיליארד שקלים ואני לא רוצה לחזור על הדברים האלה, כי זה כואב לי נורא, ובשביל מה ה-1.2 מיליארד שקלים האלה?

מנואל טרכטנברג: אני רק אזכיר, בגלל הדחייה של פתיחת תאגיד השידור הציבורי, על זה הולך 160 מיליון שקלים.

מנואל טרכטנברג: ופה אנחנו דנים על 6-7 מיליון שקלים ל-1,200 ילדים כאלה.

מנואל טרכטנברג: זה לא נתפס, אני אומר לך באמת, אדוני יושב הראש, פשוט לא נתפס הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: תראו, אני רוצה להגיד לכם, אני מעריך גדול את העבודה שאתם עושים.

מנואל טרכטנברג: אני מכיר את זה.

מנואל טרכטנברג: הלשכה שלי מסייעת לכם.

מנואל טרכטנברג: אני שנים בעניין של הגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: אצלכם זה לא רק הגיל הרך, אבל זה בוודאי חלק מזה.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להגיד לכם משהו.

מנואל טרכטנברג: אם בטווח קצר ביותר זה לא ייפתר, לא רק שצריך לחזור לכאן, צריך לעשות מעשה חריג.

מנואל טרכטנברג: אני לא רוצה לשתול פה רעיונות, אבל אין דבר כזה לעבור לסדר היום.

מנואל טרכטנברג: אין דבר כזה ושהילדים האלה ימצאו את עצמם במצב שהם נמצאים ושכל פעם צריך לרוץ, כמו שתואר כאן על הילד הזה ועל הילד הזה ואי הוודאות של המשפחות.

מנואל טרכטנברג: אין דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות.

מנואל טרכטנברג: אז אני מאד מקווה שבעקבות הישיבה הזאת בכל זאת תהיה אמירה ברורה על הסכומים האלה, בלי להיכנס לזה, ואם לאו, בואו ניפגש שוב ואני מוכן לסייע להם גם לחשוב מחוץ לקופסא, כי לצערי הרב במדינה הזאת לאחרונה, דברים לא קורים בדרך המלך.

מנואל טרכטנברג: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אורלי, את רוצה עכשיו?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: אפשר בהמשך.

אלי אלאלוף: או בהמשך, אוקיי.

אלי אלאלוף: איך שאת רוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, תראה, אני חושבת שמה שאנחנו צריכים לשים לב אליו והמשבר שאליו אנחנו מגיעים כל פעם שאנחנו דנים בנושאים של רווחה וכאשר אנחנו מתמקדים יותר בילדים בסיכון, אז אנחנו מתפתים לחשוב שיש את התכנית הלאומית לילדים בסיכון ויש תקציבים וחלק מהתקציבים זה בעצם עובר לקהילה, מין שינוי של תפיסה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש ילדים שבעבורם טיפול בקהילה הוא בכלל לא אופציה, בגלל שהבית לא יכול לשמש שום בסיס.

אורלי לוי אבקסיס: אין שם בכלל פוטנציאל של שיקום.

אורלי לוי אבקסיס: במצבים האלה, שהבית מסכן את הילדים עצמם, המדינה צריכה לא רק לבוא ולחפש איך היא מעבירה את נטל הטיפול לעמותות כאלה ואחרות, וגם העמותות האלה, כמה שעושות טוב ואנחנו בעצם נשענים על זה שהם יגייסו תרומות מהמגזר הפרטי.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו בונים לא את האקסטרות על התרומות האלה שהם מגייסים, אלא הבסיס של הבסיס כבר נלקח מהתרומות.

אורלי לוי אבקסיס: ובסופו של דבר אנחנו מגלים כל פעם שעמותה באה ומבקשת עזרה וסיוע, אנחנו מגלים שיש איזה שהוא תת תקצוב.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים את זה בעיקר באור שלום, כאשר מדובר במסגרות יותר קטנות, אז כמובן שההוצאות הקבועות הן גבוהות ביחס לתקבולים שמקבלים.

אורלי לוי אבקסיס: וכאשר לא מטפלים בזה באופן מהותי ספציפי, אנחנו מגלים שדווקא המסגרות הקטנות, האינטימיות, אלה של הילדים שבאמת אולי נמצאים בקצה הרצף החברתי של החברה שלנו, לא זוכים לקבל את מה שמגיע להם, כי משנה לשנה נוצר איזה שהוא גירעון שהולך וגדל.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו הגיע הזמן לבדוק הלכה למעשה כמה עולה להחזיק ילד.

אורלי לוי אבקסיס: כמה עולה לתת לו את כל השירותים הנלווים, ואנחנו מדברים על עובדים סוציאליים, אנחנו מדברים על פסיכולוגים ואנחנו מדברים על הדרכה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על לתת כלים לילדים שהגיעו עד עכשיו ממסגרת שפגעה בהם.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהחלטנו שאנחנו מוציאים אותם מהבית הפוגעני, אנחנו שמים את עצמנו, המדינה, בתור ההורים ואנחנו צריכים לבוא ולתת את מלוא הכלים לאותם ילדים, כדי אחר כך לעצור את המעגל המטורף הזה, מעגל הקסמים הזה שעוני רודף עוני והתעללות רודפת התעללות ואלימות רודפת אלימות ואי אפשר להפסיק, ואחר כך אנחנו מוציאים לאורך השנים הרבה יותר תקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: תראה, המשבר האחרון, שהיה משבר פוליטי, הביא לכך, ובאמת כל פינוי של משפחה מבית, קורע לי את הלב.

אורלי לוי אבקסיס: כמי שמתעסקת מאד בדיור הציבורי ובאנשים המוחלשים ביותר בחברה הישראלית, אני יודעת שאין פתרונות וכמי שמטפלת באותם עניים שאין להם קורת גג, אני לא יכולה שלא להזדהות עם אלה שרוצים לפנות אותם מהבית.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לא יתכן, ואני שוב פעם אומרת, שבגלל משבר קואליציוני, בגלל איזה שהוא דיל פוליטי, בשביל 40 משפחות אנחנו מוצאים פתאום 140 או 150 מיליון שקלים, ובעבור 1,200 ילדים, שפה יושבים עכשיו על השולחן שלנו ומחכים ל-7 מיליון שקלים, אנחנו לא נמצא את הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: מי הלוביסטים שלהם?

אורלי לוי אבקסיס: איזו מפלגה מייצגת אותם?

אורלי לוי אבקסיס: אותי צריכה להיות מפלגה סקטוריאלית רק לאותם ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מנסה להבין מה יכול להביא לשינוי.

אורלי לוי אבקסיס: 7 מיליון שקלים גדולים על הממשלה הזו?

אורלי לוי אבקסיס: על שר האוצר?

אורלי לוי אבקסיס: באמת, ואני יודעת ששר הרווחה ושר האוצר, הלב שלהם במקום הנכון, אבל לב בלי תקציבים לא מביא כלום.

אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר עוד משהו.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלה, אלה פני החברה הישראלית בעתיד.

אורלי לוי אבקסיס: מה שתשקיע בהם היום, זה מה שתקצור בעתיד.

אורלי לוי אבקסיס: השגרה שפתאום הם נכנסו אליה, זה אחד המרכיבים החשובים ביותר בטיפול בשיקום של הילדים האלה.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתה לוקח אותם ומעביר אותם ממקום למקום, אתה פוגע בתהליך השיקום.

אורלי לוי אבקסיס: לבוא ולהגיד אנחנו נפזר אותם, לא תורם לאף אחד ובסופו של דבר יביא להוצאה יותר גדולה של תקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: אז בואו נעשה את המסע נכון, בזמן הנכון, ואני חושבת שלוועדה הזו ולאדוני, כמי שמכירה אותך כעוסק בנושאים האלה ולא מהיום, ויש לך גם הישגים, בוא נכפה על המשרדים למצוא את התקציבים.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים לפתור את הבעיה ואז להסתכל - - -

מירב בן ארי: משרד, משרד.

אורלי לוי אבקסיס: ואז להסתכל באופן רוחבי מה קורה עם התקצוב הריאלי – כמה עולה באמת לתת את השירותים האלה לילדים ולתקצב בהתאם.

אורלי לוי אבקסיס: מה שמצליחים לגייס, בבקשה, תנו אקסטרות.

אורלי לוי אבקסיס: יש מקום לתת במקום האלה, לתת חוגים, לתת העשרה.

אורלי לוי אבקסיס: אז בבקשה, את הבסיס המדינה צריכה לתת.

אלי אלאלוף: טוב, תודה.

אלי אלאלוף: אני מציע שמשרד הרווחה יגיד את דברו.

אלי אלאלוף: מי מטעם המשרד?

אלי אלאלוף: מלשכת השר, אמרו לנו שזו הסמנכ"לית.

מירב בן ארי: איריס היא האחראית עליהם.

<חנן פריצקי: אני אתן עוד רגע לאיריס לדבר.

<חנן פריצקי: אני אדבר רגע על הקטע המקרו ועל התקציב.

אלי אלאלוף: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<חנן פריצקי: חנן פריצקי, מנהל אגף תקציבים, משרד הרווחה.

<חנן פריצקי: אני אולי אדבר קצת על המקרו, אחרי זה אני אתן קצת לדבר על אור שלום ועל מה קורה במשבר הנוכחי עם אור שלום.

<חנן פריצקי: אבל יכול להיות שאני אפתיע כמה אנשים, שאני אגיד שאני מסכים מאד עם כל הדוברים עד עכשיו.

<חנן פריצקי: מסכים לחלוטין.

קארין אלהרר: אז בוא נסיים את זה.

קארין אלהרר: תן את הכסף ונעבור הלאה.

<חנן פריצקי: השיקים בסוף.

קארין אלהרר: אוקיי, אני ממתינה.

<חנן פריצקי: אני מסכים לחלוטין לגבי המדיניות שלנו, לגבי העדפת הילדים, לגבי העדפת הקהילה, לגבי העדפת אומנה, ואני גם מסכים מאה אחוז עם מה שאמרה חברת הכנסת אורלי אבקסיס, על כך שאנחנו כמדינה צריכים לתת מאה אחוז וכל השאר צריך להיות אקסטרה.

<חנן פריצקי: אני חושב שאנחנו כמשרד, בכל התעריפים שלנו, בכל ההתנהלות שלנו במהלך השנים האחרונות, מנסים לגורם לכך שספקי השירות שלנו יתנו שירות, מצד אחד שירות טוב ומצד שני אנחנו נוכל וניתן תעריפים הולמים וראויים.

<חנן פריצקי: אנחנו בקטע הזה בודקים את עצמנו כל הזמן.

<חנן פריצקי: אנחנו משדרגים את עצמנו.

<חנן פריצקי: אנחנו מעדכנים תעריפים.

<חנן פריצקי: אנחנו השקענו - - -

מאיר כהן: סליחה, מי לקח אתכם עכשיו לבג"ץ?

קארין אלהרר: זה לא מעונות היום השיקומיים?

<חנן פריצקי: השקענו מאות - - -

מאיר כהן: מי לקח אתכם לבג"ץ על תעריפים?

<חנן פריצקי: כולם לוקחים אותנו לבג"צים, זה לא רלבנטי.

קארין אלהרר: על תעריפים אבל.

<חנן פריצקי: היו לנו, כן, גם על תעריפים, נכון.

<חנן פריצקי: לוקחים אותנו גם לבג"צים.

קארין אלהרר: סתם?

קארין אלהרר: משעמם להם בבוקר?

אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שהתעריפים הם ריאליים?

<חנן פריצקי: אני לא אומר שהתעריפים הם ריאלים.

אורלי לוי אבקסיס: אה, אוקיי.

קארין אלהרר: אה, נו, אז מה?

<חנן פריצקי: אני אומר שהתעריפים מהבחינה הזאת היו יכולים להיות הרבה יותר טובים, אבל עדיין בתעריפים מהבחינה הזאת יש הלימה בין מה שאנחנו מבקשים לבין מה שאנחנו דורשים.

אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

קארין אלהרר: אז אתם מבקשים פחות ממה שילד צריך?

<חנן פריצקי: תנו לי - - -

קארין אלהרר: לא, אבל חנן, שנייה.

קארין אלהרר: אתה אומר דברים.

קארין אלהרר: אתה אומר מצד אחד אני חושב שהמשרד צריך לתת לילד את המאה אחוז ועל זה את התרומות.

קארין אלהרר: נכון?

<חנן פריצקי: נכון.

קארין אלהרר: ומצד שני שואלים אותך האם התעריף שאתם נותנים הוא התעריף הריאלי ואתה אומר לא, אז זה סותר.

<חנן פריצקי: זה לא סותר ואני אסביר למה.

<חנן פריצקי: כי אני חושב שניתן ואפשר וראוי שאנחנו ניתן יותר ממה שאנחנו נותנים.

<חנן פריצקי: אנחנו נותנים כרגע מה שאנחנו חושבים שאנחנו נותנים תעריפים שהם הולמים את מה שאנחנו דורשים ואת מה שאנחנו מבקשים?

אורלי לוי אבקסיס: מה זה חושבים?

אורלי לוי אבקסיס: אין לכם הערכה תקציבית?

אורלי לוי אבקסיס: כל דבר מתומחר?

אורלי לוי אבקסיס: עשיתם בדיקה?

<חנן פריצקי: יש הבדל.

<חנן פריצקי: רגע, תנו לי שתי דקות.

אלי אלאלוף: אורלי, תאפשרו לו להציג.

<חנן פריצקי: תנו לי כמה דקות לדבר ברצף.

<חנן פריצקי: כמו שאתם מכירים אותי, אני לא מתחמק משום שאלה, ולו הקשה ביותר.

<חנן פריצקי: אני יכול להתמודד איתה.

קארין אלהרר: ייאמר לזכותך.

<חנן פריצקי: לפעמים התשובות טובות, לפעמים התשובות פחות טובות, אבל אני מתמודד איתן.

<חנן פריצקי: גם לשאלה של חבר הכנסת מאיר כהן – לקחו אותנו לבג"ץ מעונות יום שיקומיים ואנחנו במסגרת זה גם בדקנו את עצמנו, גם הוצאנו את זה לחברה חיצונית, גם הוצאנו את זה לחברת רואי חשבון.

<חנן פריצקי: אני יכול להוכיח לך, יש על זה כתובים, שמבחינת כל מה שאנחנו דרשו וגם מבחינת ההוצאות שלהם, אנחנו רואים שיש הלימה בין מה שאנחנו נותנים לבין מה שאנחנו דורשים, באופן חד משמעי.

<חנן פריצקי: יש גם פסק דין שדיבר עליו כרגע שחר.

<חנן פריצקי: הוא דיבר אפילו לא על פסק דין, על מכרז שביקש מאיתנו לבדוק האם בפנימיות שיקומיות אנחנו נותנים ואנחנו משלמים בהתאם לתעריפים שאנחנו דורשים מהספקים וכרגע אנחנו עושים על זה בדיקה, כי אנחנו מחויבים לבדוק את זה ואנחנו בודקים את זה.

<חנן פריצקי: כל מה שהוא ביקש לבדוק, אנחנו הוצאנו את זה לחברה חיצונית, לחברת רואי חשבון, כדי שאנחנו באמת נבדוק את זה.

<חנן פריצקי: אנחנו כל הזמן עושים בדיקות של התעריפים שלנו, ולא רק זה שאנחנו עושים בדיקות, אנחנו כל הזמן משדרגים תעריפים.

<חנן פריצקי: אני יכול להציג רשימות של שדרוגים - - -

אורלי לוי אבקסיס: גם במסגרות הקטנות?

<חנן פריצקי: גם במסגרות הקטנות.

אורלי לוי אבקסיס: כי בסופו של דבר אני חושבת שאצלם הייתה איזו שהיא האטה ביחס למסגרות היותר גדולות, בכל הנושא של - - -

<חנן פריצקי: נכון, אני מסכים איתך לגמרי.

<חנן פריצקי: זו הבעיה הנקודתית במוסדות ונדבר עליה.

קארין אלהרר: מתי בפעם האחרונה עודכן התעריף?

אורלי לוי אבקסיס: ולכן לאור שלום אולי גם לא שילמת את המחיר - - -

קארין אלהרר: רגע חנן, מתי בפעם האחרונה עודכן התעריף לאור שלום?

<חנן פריצקי: אנחנו בדקנו.

<חנן פריצקי: הפעם האחרונה שבדקנו פנימיות בכלל בילד ונוער, הייתה לפני שלוש-ארבע שנים, ועדת גדעון בדקה את התעריפים בכל הפנימיות, עשתה שדרוג בשלוש שנים, שדרגנו - - -

<קריאה: להוציא את אור שלום.

<חנן פריצקי: אני מדבר על הפנימיות באופן כללי, אחרי זה נדבר על אור שלום.

<קריאה: ועדת גדעון לא הגיעה ל - - -

מירב בן ארי: זה לא רלבנטי כי הם לא פנימייה וזה לא רלבנטי להם.

אורלי לוי אבקסיס: אה, אבל זה שלא בדקו אותם, זה מביא לכך שזה המצב שלהם.

<קריאה: זה מתקבל כפנימייה, חברת הכנסת מירב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הן מסגרות קטנות.

<קריאה: תראו, ה - - - של אור שלום הוא תמיד פנימייה, לכן השיח הזה של אומנה, כל הזמן שאתם מתייחסים, הוא בעניין הזה - - -

קארין אלהרר: אבל לא כל הילדים במשפחתונים.

קארין אלהרר: יש ילדים במשפחות.

<קריאה: בסדר, יש גם משפחות אומנה, אבל יש משפחתונים.

אלי אלאלוף: בסדר, שמענו יותר מפעם אחת.

<קריאה: סליחה, למשפחת אומנה, לפחות ב-10 שנים האחרונות לא עודכנו הסכומים.

אלי אלאלוף: אדוני, אדוני, יש לי בקשה, מעכשיו מדברים רק עם רשות הדיבור.

<חנן פריצקי: אנחנו מהבחינה הזאת גם בדקנו את עצמנו בעבר בוועדת גדעון לגבי פנימיות ואנחנו גם בודקים את עצמנו וגם עכשיו, כשהתחיל משבר או שלום, שמנו חברה שתבדוק גם בקטע של אור שלום, כי יכול להיות, אני מסכים לחלוטין שיכול להיות שיש לנו בעיה עם חברות קטנות.

<חנן פריצקי: אבל למשל - - -

אלי אלאלוף: איזו חברה, ברשותך?

<חנן פריצקי: חברת דלויט.

<חנן פריצקי: דלויט בודקים כרגע?

<קריאה: הם הציגו תמחור לא נכון.

<חנן פריצקי: גינצבורג?

<קריאה: 3 מיליון שקלים תמחור חסר.

<קריאה: דלויט מצאה, לא אנחנו.

<קריאה: דלויט, מספר אחת בארץ.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה.

<חנן פריצקי: רק עוד משפט ואני מסיים.

אלי אלאלוף: לא, לא רק לאינפורמציה.

אלי אלאלוף: מותר ליושב ראש, אחרת הוא ילך הביתה, הוא ישתעמם.

אלי אלאלוף: לדעת, אתה אומר עושה בדיקה, אפשר לקבל את הבדיקה הזאת שעשית?

<חנן פריצקי: כמובן.

<חנן פריצקי: הבדיקות הן גלויות.

<חנן פריצקי: אנחנו גם מעבירים את זה - - -

אלי אלאלוף: אז אני מבקש.

אלי אלאלוף: כשתזכור את החברה שעשתה את זה, תעביר לנו גם את הדו"ח הזה, ברשותך.

<חנן פריצקי: אין שום בעיה.

<חנן פריצקי: רק לציין - - -

קארין אלהרר: וגם שאור שלום יעבירו את הבדיקה שלהם.

<חנן פריצקי: אני רק רוצה להגיד מילה אחת על הסיפור שהטריד ובשיג ושיח שלי היה לי עם אור שלום בשנתיים האחרונות.

<חנן פריצקי: אחת מהבעיות המרכזיות, כמו שהם הציגו פה וכמו שהוצג, הם לא הציגו, הציגו אחרים, אחת מהבעיות המרכזיות הייתה הסכום שמגיע עם הילד, או הסכום שלא מגיע עם הילד, מה שמכונה אצלנו שיטת הועדות, והבעיה המרכזית שההועדות עברו סוג של תהליך מאד ארוך, בעצם מאז שהמציאו את שיטת התעריפים במשרד הרווחה.

<חנן פריצקי: בשנתיים האחרונות אנחנו פועלים לשינוי המצב.

<חנן פריצקי: החל מינואר 2017, זה ייקח קצת זמן, אבל אני מקווה שכמה חודשים זה יחלחל בכל המשרד, אנחנו עוברים להועדות ממוחשבות, כך שהכל יהיה אינטרנטי, לא יהיו יותר טפסים, הדיווח יהיה און ליין ואנחנו נראה בכל זמן נתון איפה נמצאת כל הועדה.

<חנן פריצקי: אנחנו נראה אם מישהו מעכב אותה, אם זה נמצא ברשות, אם זה נמצא ברשות המקומית לצורך העניין, אם זה נמצא - - -

קארין אלהרר: אבל אם הרשות לא מדווחת?

<חנן פריצקי: גם את זה אנחנו נדע.

מירב בן ארי: לא, אבל הוא אומר שבמערכת היא חייבת לדווח.

<חנן פריצקי: המערכת תחייב מידע ואנחנו נראה בכל רגע נתון איפה זה מתעכב, כך שהמבחינה הזאת - - -

קארין אלהרר: תראו איפה הילד גם?

אלי אלאלוף: ברשותכם, בואו עכשיו בבקשה - - -

<חנן פריצקי: אני אסיים את המשפט ואני מסיים.

<חנן פריצקי: שמהבחינה הזאת, לפחות בקטע הזה אני חושב שיהיה שינוי משמעותי.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז בבקשה תרד ספציפית לאור שלום.

אלי אלאלוף: איפה אתם, לאור זה שהשר מבטא במליאת הכנסת ביטויים לא נעימים ובאופן אישי עוד יותר לא נעימים, כששמעתי שיחה אישית.

אלי אלאלוף: מאיפה הוא ניזון מזה?

מירב בן ארי: הוא אמר שזה ארגון בזבזני שלא - - -

מאיר כהן: הם גוף בזבזני?

מאיר כהן: הסבר ונמק.

אלי אלאלוף: כדאי לפני שתבואו, כשאתם מייצגים את השר ואני תיאמתי את זה עם השר והוא שלח אותך, תיקחו את הפרוטוקול של הכנסת, תקראו מה הוא אמר, השר שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: במליאה?

מירב בן ארי: כן, זה היה במליאה.

<חנן פריצקי: אז אני פה חייב להגיד בקטע הזה.

<חנן פריצקי: השר, כמו שאתם מכירים את השר, יודע להתבטא ואיך שהוא מתבטא אני לא מחליף אותו בקטע הזה.

<חנן פריצקי: אני רק חייב להגיד ש - - -

אלי אלאלוף: מה המצב בעיניך?

<חנן פריצקי: אני אגיד את זה במילים שלי.

<חנן פריצקי: תראו, זה לא נוח לשבת פה, איפה שאני יושב כרגע ולספוג את כל הביקורת שאני סופג - - -

אלי אלאלוף: אתה רוצה לשנות?

אלי אלאלוף: תעבור יותר קרוב אלי?

<חנן פריצקי: לא, אבל אני מסתדר.

מאיר כהן: הצענו לך לבוא לפה.

<חנן פריצקי: אני רק חייב להגיד שאנחנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: הרבה יותר לא נוח לשבת בצד שעומדים לסגור אותו בכל רגע, אני חושבת.

<חנן פריצקי: זה גם לא.

<חנן פריצקי: אבל אני חייב להגיד, שכמו שאמרו רבותי, צריכים שניים לטנגו.

<חנן פריצקי: ומהבחינה הזאת אנחנו מחויבים כמשרד - - -

מאיר כהן: למה על גב הילדים?

מאיר כהן: בוא נניח שאתה צודק, למה על גב הילדים?

<חנן פריצקי: רגע, רק שנייה.

מאיר כהן: למה על גב הילדים?

<חנן פריצקי: אנחנו מחויבים לעשות את המקסימום מבחינתנו לבדוק את עצמנו ולראות איך אנחנו פועלים.

<חנן פריצקי: אבל גם הגוף שהוא מבחינתנו ספק שירות, צריך לבצע את הבדיקות שלו - - -

אלי אלאלוף: פה הטרמינולוגיה לא מוצלחת.

אלי אלאלוף: הוא ספק שירות?

אלי אלאלוף: מה, הוא מרוויח מזה?

<חנן פריצקי: הוא לא מרוויח, לא, אבל הוא משרת את הילדים ואת מדינת ישראל בכך שהוא לקחת על עצמו משימה לעשות את הפעולה הזאת.

אלי אלאלוף: הטלת עליו משימה.

<חנן פריצקי: ואני אומר מהבחינה הזאת, גם הוא, גם הגוף מחויב לעשות בדק בית ולבדוק את עצמו על ההתנהלות שלו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם רוצים לדעת איך - - - הילדים, והם לא יעשו מבחינתם - - -

<חנן פריצקי: אנחנו מהבחינה הזאת חייבים להגיד שיש עוד גופים דומים, שאצלם המצב הוא קצת אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: תבדקו את עצמם.

<חנן פריצקי: אנחנו בודקים את עצמנו והגוף צריך לבדוק את עצמו.

מירב בן ארי: אין בגודל הזה מבחינת - - -

אלי אלאלוף: ברשותכם - - -

<חנן פריצקי: אני לא רוצה להוסיף מעבר לזה.

אלי אלאלוף: חברי, חברי הכנסת - - -

אורלי לוי אבקסיס: שכולם יבדקו את עצמם.

אלי אלאלוף: אדון פריצקי, אני רוצה - - -

מירב בן ארי: מבחינת הגודל שלו ושלהם, אין מה להשוות בכלל.

אלי אלאלוף: מירב, אורלי, ברשותכן.

אלי אלאלוף: אני עוד לא שמעתי מה הטענות שלך לאור שלום.

אלי אלאלוף: אנחנו לא באנו כדי למרוח.

מירב בן ארי: כן.

אלי אלאלוף: אם יש לך דברים קשים, תגיד.

אלי אלאלוף: כשיהיו דברים קשים אליכם, נגיד.

אלי אלאלוף: אל תדאג.

אלי אלאלוף: אז תגיד.

<חנן פריצקי: אני חוזר ואני אומר, אני במצב זה לא חושב שאני במקום פה להאשים את אור שלום במצב זה או אחר.

<חנן פריצקי: אני הסברתי שאנחנו - - -

אלי אלאלוף: אתה מפנה עוד ילדים לאור שלום?

מירב בן ארי: בטח.

מירב בן ארי: כל יום.

אלי אלאלוף: סליחה.

אלי אלאלוף: אתה עוד מפנה ילדים לאור שלום?

אלי אלאלוף: המערכת שלך מפנה ילדים?

<חנן פריצקי: המערכת מפנה לאור שלום, אבל מצד שני המערכת - - -

אלי אלאלוף: מפנה, נכון?

אלי אלאלוף: זאת אומרת שאתה מאמין במערכת.

קארין אלהרר: לא, לא, רגע.

<חנן פריצקי: אני גם מפנה - - -

אלי אלאלוף: רגע, רגע, תנו לי שנייה.

<חנן פריצקי: אני גם מוכן להגיד לפרוטוקול שאני חושב שאור שלום זו עמותה חיובית בצורה בלתי רגילה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

<חנן פריצקי: אני אומר את זה.

אלי אלאלוף: אוקיי, אז אם מפנים וממשיכים להפנות, אתה מבין שכל הפניה שלך גורמת להם לגירעון?

מאיר כהן: חד משמעית.

<חנן פריצקי: א' אני לא בטוח, כי בקטע כלכלי - - -

אלי אלאלוף: אני אומר לך שכל פעם שאתה שולח ילד הם מתחילים להגדיל, לא מתחילים, ממשיכים להגדיל את הגירעון שלהם.

אלי אלאלוף: אתה מבין את זה?

<חנן פריצקי: אבל א' אני חייב להגיד בקטע הזה שיש עמותות דומות שלא נמצאות בגירעון וב', יש להם את האופציה להעביר לעמותות אחרות.

<חנן פריצקי: אנחנו חושבים שעמותת אור שלום, אנחנו צריכים להמשיך לעבוד איתה וצריכים להתנהל איתה בצורה תקינה.

קארין אלהרר: אדוני יושב הראש, אני מבקשת, אני רוצה לשמוע את הדברים עד הסוף.

קארין אלהרר: נאמרו דברים מאד חמורים וגם בישיבה המצומצמת, נאמר שהם צריכים להתנהל בצורה אחרת, ואני רוצה לשמוע כאן בדיון הזה, הרי אין מה להסתיר.

קארין אלהרר: אם יש באמת טענה ויש באמת בעיה עם אור שלום, אני רוצה לשמוע מה הבעיה.

קארין אלהרר: ולכן אני מבקשת מנציגי משרד הרווחה המכובדים, תבואו ותגידו לי מה הבעיה באור שלום ואני אדאג לתקן.

קארין אלהרר: מה הבעיה?

<איריס פלורנטין: אני רוצה לפתוח ולומר שלא נעצר שום דבר.

<איריס פלורנטין: אנחנו בתהליך עם אור שלום - - -

מירב בן ארי: איריס, תציגי את עצמך.

<איריס פלורנטין: שמי איריס פלורנטין, אני סמנכ"לית בכירה, שירותים אישיים וחברתיים במשרד הרווחה.

<איריס פלורנטין: ואני כן רוצה לבוא ולומר כאן שאנחנו בהחלט חושבים שעמותת אור שלום היא עמותה חיובית וטובה מאד ואנחנו מאמינים בה מבחינה מקצועית וזה נאמר כל הזמן.

<איריס פלורנטין: לא נאמר רק פה, זה גם נאמר איתם ויש לי הרבה מאד שעות עבודה יחד איתם - - -

קארין אלהרר: בכספי, בכספי, בכלכלי.

אלי אלאלוף: שנייה, נגיע גם לזה.

אלי אלאלוף: כן, בבקשה.

מירב בן ארי: תני לה, קארין.

<איריס פלורנטין: אני רוצה להתחיל בחלק של המשרד ואז אנחנו ניגע גם בחלקים הכלכליים.

<איריס פלורנטין: אני חושבת שזה לא סוד שעמותת אור שלום כרגע בקשיים ויש הרבה מאד עמותות שהן לא בקשיים.

<איריס פלורנטין: אני רוצה לומר שעמותת אור שלום זה לא מקשה אחת.

<איריס פלורנטין: צריך לקחת בחשבון שיש 960 ילדים שזה אומנה וזה תעריף אחר ויש עוד שתי מסגרות שהן מסגרות שהן פנימיות ויש את הפנימיות הקטנות, כך שלא כדאי לקחת את הכל במקשה אחת, כי זה בהחלט משהו אחר.

קארין אלהרר: כן, אין שום בעיה.

<איריס פלורנטין: עכשיו, לא נעצר שום דבר.

<איריס פלורנטין: אני גם רוצה להגיד פה בחדר, שאין שום סיבה שבעולם שמשפחות האומנה לא יקבלו כסף ואני אומרת את זה עם אחריות.

<איריס פלורנטין: כשכאן אדוני יושב ראש הוועדה אמר שאנחנו לא העברנו את הכספים, אנחנו מעבירים את הכספים כל חודש בתאריך המדויק.

<איריס פלורנטין: לא היה חודש שלא העברנו את הכספים, אז אני חושבת שכדאי לדייק.

אלי אלאלוף: אוקיי, נשמע את אנשי אור שלום, הם יגיבו.

<איריס פלורנטין: נכון שבאור שלום בחודש האחרון הם קיבלו מאיתנו תוספת, כי בהחלט אנחנו רצינו לעזור להם.

<איריס פלורנטין: באנו ואמרנו אנחנו רוצים למצוא דרך להתגבר על הקשיים של הרשויות המקומיות - - -

<קריאה: זה לא תוספת.

אלי אלאלוף: רגע, רגע, חברה.

אלי אלאלוף: שלא תחשבו שאני לא חושב עליכם, שנייה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<איריס פלורנטין: אני רוצה להגיד איך זה נראה מהצד שלנו ובהחלט זה דברים שאני גם אמרתי להם.

<איריס פלורנטין: בחודש האחרון אנחנו עשינו מאמץ מאד גדול - - -

מאיר כהן: איריס, צריך לדייק.

מאיר כהן: האם אתם מעבירים חובות עבר או אתם מעבירים תעריפים - - -

<איריס פלורנטין: אנחנו כל חודש מעבירים את התשלום שצריך להעביר.

<איריס פלורנטין: הטענה של אור שלום הייתה שבגלל הסיבוכים הבירוקרטים שמתחילים ברשויות המקומיות, כשהתשלומים לא נחתמים בזמן, הם לא מקבלים את הכסף בזמן.

<איריס פלורנטין: אנחנו עשינו מבצע ובמבצע הזה אנחנו ביקשנו מהם – תביאו את כל השמות של הילדים שנמצאים במערכת, אני אחתום עליהם ועשיתי את זה אישית ואנחנו נעביר לכם את הכסף.

<איריס פלורנטין: זה היה הכסף שעליו דובר יחד איתך וזה היה הכסף שאנחנו עשינו על בסיס השמות והצלחנו לשחרר יותר ממיליון שקלים כדי להעביר להם מיידית, מול הקשיים של הרשויות המקומיות.

<איריס פלורנטין: על זה דובר וזה בהחלט היה מאמץ ראוי ונכון ואני שמחה שהייתי שותפה בו.

<אודי נחתומי: יש עוד 1.6 מיליון שקלים שחסרים.

אלי אלאלוף: חברה, חברה.

<איריס פלורנטין: אני רוצה להגיב לזה, אוקיי?

אלי אלאלוף: איריס, בבקשה.

<איריס פלורנטין: טוענים פה שיש 1.6 מיליון שקלים.

<איריס פלורנטין: הם לא הצליחו להראות לי את זה וצר לי שאני אומרת את זה פה.

<איריס פלורנטין: אני אמרתי את זה בעשרות שיחות טלפון.

<איריס פלורנטין: תביאו לי את השמות של הילדים, אני אחתום על זה.

<איריס פלורנטין: אני לא ראיתי את ה-1.6 מיליון שקלים.

<איריס פלורנטין: אני עבדתי לפי רשימות שהם נתנו לי, שהצלבנו אותן עם המערכות, ישבו אנשים שהצליבו.

<איריס פלורנטין: אם היו מביאים לי עוד ילדים בסכום של 1.6 מיליון שקלים אני הייתי חותמת על זה.

<איריס פלורנטין: לא קיבלתי את זה ואני חושבת שנכון להגיד את זה פה.

<איריס פלורנטין: אני רוצה לעבור הלאה, באמת לניסיונות האמיתיים שאנחנו עושים כדי להקל על התהליך.

<איריס פלורנטין: ובאמת אני רוצה להיכנס רגע לתהליך הבירוקראטי שאנחנו נכנסים לשפר אותו.

<איריס פלורנטין: אז חנן דיבר על השמות ממוחשבות, זה יתחיל בתחילת שנת 2017.

<איריס פלורנטין: אבל אנחנו נכנסו לעשות הנחיה חדשה, שכבר עברה את השלב של הייעוץ המשפטי, שבעצם מדברת על משפחות האומנה.

<איריס פלורנטין: זאת אומרת אנחנו עשינו ניסוח שמחובר לחוק האומנה, שבעצם מאפשר לנו לשלם למשפחות האומנה מההתחלה.

<איריס פלורנטין: זאת אומרת לא לחכות את כל התהליך שהרשויות עושות, אלא להתגבר על התהליך שכרגע נתקע ברשויות, לשלם למשפחות מהשלב שהן עוברות ועדות תכנון טיפול.

<איריס פלורנטין: יוצא מזה איפא, שאם משפחה פונה למחלקה לשירותים חברתיים, אנחנו גם נקצר את הזמן שעושים את הדיון לקראת ועדת תכנון טיפול.

<איריס פלורנטין: ברגע שהיא עוברת ועדת תכנון טיפול וזה יהיה קרוב מאד, אני קצבתי את זה בזמן, המשפחה כבר תקבל כסף.

<איריס פלורנטין: ואם יתברר שצריך לקחת את הכסף חזרה, ניקח את זה.

<איריס פלורנטין: אז אנחנו כבר מדברים בחלק של משפחות האומנה, על קיצור של זמן התשלום למשפחות ואנחנו נתאם את זה עכשיו עם התקנות של חוק האומנה.

<איריס פלורנטין: אז זה כבר קיצור תהליכים מאד משמעותי בחלק של - - -

מירב בן ארי: זאת אומרת שאתם משלמים ישירות לעמותה?

<איריס פלורנטין: אנחנו משלמים ישירות ל - - -

מירב בן ארי: בלי מה שאני אמרתי על הרשות המקומית?

<איריס פלורנטין: לא, לא, לא.

<איריס פלורנטין: אני אחלק.

מירב בן ארי: ומי מתחשבן עם הרשות המקומית על הכסף שהם היו צריכים להעביר, אתם?

<איריס פלורנטין: אנחנו, אנחנו.

מירב בן ארי: ואז זה פוטר בעצם, זאת אומרת את המצב שכמו שאני אמרתי, שהיום הם מחכים לאישור של הרשות ורק אחרי זה הם מקבלים - - -

<איריס פלורנטין: כן.

<איריס פלורנטין: אנחנו נשלם לפני שהרשות תעשה את הפעולה שלה.

קארין אלהרר: איזה מזל שיש חוק.

מירב בן ארי: שיש חוק ותקנות, נכון.

<איריס פלורנטין: לא עשינו את זה בגלל החוק.

קארין אלהרר: ותקנות מכוח החוק.

מירב בן ארי: לא, התקנה היא מכוח - - -

<איריס פלורנטין: דווקא היינו צריכים לשנות את התקנות כדי שהן יתאימו לנושא הזה, כי בתקנות כתוב שאסור לעשות את זה.

מירב בן ארי: איריס, התקנה הזאת היא מכוח חוק האומנה?

<איריס פלורנטין: התקנה הזאת באה מרצון טוב שלנו בחודשים האחרונים לעשות את זה, אנחנו - - -

קארין אלהרר: בסדר, לא משנה, שלכם.

<איריס פלורנטין: שלנו.

קארין אלהרר: אתם עשיתם את זה.

מירב בן ארי: אין בעיה.

אלי אלאלוף: העיקר עושים.

אלי אלאלוף: זה רק אומר שגם בלי חוק אפשר להיות - - -

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: אנחנו מפרגנים.

<איריס פלורנטין: דבר נוסף שאנחנו עושים כרגע - - -

אורלי לוי אבקסיס: בכמה זה מקצר את התהליך הזה?

<איריס פלורנטין: חודשיים-שלושה.

<איריס פלורנטין: מה שאנחנו עושים עכשיו בניסיון נוסף, עשינו קישור עם בית המשפט.

<איריס פלורנטין: הרבה מהתקנות הן בנושא של חוק הנוער, התאמת התאריכים של חוק הנוער, כי לא מעדכנים אותם נכון ברשויות.

<איריס פלורנטין: אנחנו עושים עכשיו שני פיילוטים, אחד מול בתי המשפט, לעשות חיבור בין בית המשפט לרשויות המקומיות ואנחנו בתוך הפיילוט.

<איריס פלורנטין: התחלנו עם רשויות, אנחנו נרחיב את הרשויות, שהעובד הסוציאלי יקבל ישירות את התאריך - - -

קארין אלהרר: באיזה רשויות זה יעבוד בפיילוט?

<איריס פלורנטין: זה כרגע בשלוש רשויות, אני לא זוכרת אותן, אני יכולה להעביר לך, אבל אנחנו נרחיב את זה.

<איריס פלורנטין: זה כבר מוכח כמוצלח.

<איריס פלורנטין: במקביל אנחנו עושים כרגע תהליך עם אגף המחשוב שלנו, להוריד איזה טופס שיאפשר קיצור של התהליך בתוך מערכת המיכון.

<איריס פלורנטין: גם זה יוריד את הזמן.

אלי אלאלוף: יש לי שאלה, איריס, באמת.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, אבל ברגע שילד מגיע לארגון לאחריותו, ברור שיש הוצאות מהיום הראשון, אפילו מלפני שייכנס.

אלי אלאלוף: אם צריך לקנות מיטה לבית או לא יודע מה.

אלי אלאלוף: יש כל מיני היערכויות לקבלת ילד.

אלי אלאלוף: האם לא קבעתם פעם, חד פעמי, עד הסוף לעולמי עד, שאוטומטית עם הפניית ילד לארגון, הארגון מקבל איזה סכום התחלתי?

אלי אלאלוף: אחר כך נתחשבן איתכם.

מירב בן ארי: כן, מקדמה כזאת, לקנו לא בגדים.

אלי אלאלוף: תתנו.

אלי אלאלוף: אל תחכו, חברים, זה גם כסף שלכם בסוף, כי את הגירעון תשלמו.

אלי אלאלוף: כי אז הם יוציאו כסף שאין להם, הבנק יחגוג עליהם וההוצאות ילכו על חשבון השירות לילד.

אלי אלאלוף: תעבירו מראש עם הפניה, איזה שיק שמאפשר להם לקלוט בתנאים אופטימאליים את הילד ותתחשבו אחר כך.

מירב בן ארי: כן.

אורלי לוי אבקסיס: סל קליטה.

אלי אלאלוף: זה לא אנשים פרטיים, לכן אני לא אוהב את הנושא - הם ספקי שירות.

אלי אלאלוף: הם לא ספקי שירות.

אלי אלאלוף: נלחמתי במושג הזה ואני אצליח.

אלי אלאלוף: עכשיו יש איזה אדם נורמאלי בחשבות של האוצר.

אלי אלאלוף: נלך לדבר איתו.

אלי אלאלוף: תבדילו בין ספק שמוכר עגבניות לבין ספק שמשרת ילד.

אלי אלאלוף: זה שני עולמות, תבינו.

אלי אלאלוף: ותעבירו להם מקדמה, תעבירו להם כסף מראש ותתחשבנו בהורדה של 10% כל חודש על חשבון אותה מקדמה.

אלי אלאלוף: אז בשנה אתם מקבלים את כל הכסף חזרה ובזה נשאר בשנת התקציב וזה לא מסבך את החשבות וכו'.

אלי אלאלוף: אז תעשו את זה.

אלי אלאלוף: זה כל כך פשוט.

אלי אלאלוף: כל הבירוקרטיה שלך, שאני אומר ואת לא אשמה - - -

קארין אלהרר: נכון, זה לא אישי.

אלי אלאלוף: את לא אשמה, חס ושלום, אבל כל הבירוקרטיה היא על חשבון הנוחיות שהגוף הזה נותן לילד.

אלי אלאלוף: שירותים שהוא אמור לתת לילד.

אלי אלאלוף: תבינו, לקבל ילד, אם אני הייתי צריך לקבל מחר ילד ממישהו, חברה, זה לחץ מטורף.

אלי אלאלוף: ולהוסיף על זה את הלחץ הכלכלי?

אלי אלאלוף: מה זה?

אלי אלאלוף: בשביל מה לקבל?

אלי אלאלוף: החוק הזה שנעשה, הוא אמור להקל, לא לסבך.

אלי אלאלוף: תבינו את זה בכל המערכות שאתם מנהלים.

אלי אלאלוף: ועוד משפט אחד, חברים.

אלי אלאלוף: מאד חשוב לי לומר את המשפט הזה.

אלי אלאלוף: בזכות האומנה המדינה חוסכת הרבה מאד כסף.

אלי אלאלוף: כי ילד באומנה הוא פחות, הוא בערך שליש ממה שהוא עולה, או במקרה הטוב, ממה שבפנימייה.

אלי אלאלוף: אז תארו לכם כמה זה.

אלי אלאלוף: כמה המדינה חוסכת.

אלי אלאלוף: אתם צריכים לפנק את השירות הזה.

אלי אלאלוף: אתם צריכים ללטף אותו, שימשיך להתקיים, לאור גם התוצאות, לא רק הכלכליות.

קארין אלהרר: אדוני, אני רוצה בבקשה לשאול שאלה.

קארין אלהרר: לגבי ה-1.6 מיליון שקלים שבמחלוקת, אני שואלת את אור שלום קודם – זה 1.6 מיליון שקלים של ילדים שנקלטו ואין להם רקורד?

<אורן פלוטקין: חד משמעית, כן.

<לאה גולן: ככה, ילד ילדים שאנחנו לא יכולים לדעת מה קורה.

<לאה גולן: בדרך כלל זה - - -

אלי אלאלוף: לאה, תציגי את עצמך לפרוטוקול.

<לאה גולן: לאה גולן, מנכ"לית אור שלום.

<לאה גולן: הסוגיה שאיריס התייחסה אליה בעצמה, יש ילדים שבגין העובדה שלא חודש להם צו, אנחנו לא רואים אותם במערכת.

<לאה גולן: לנו אין נגישות למערכת, בכדי לראות איפה הילדים האלה.

<לאה גולן: הילדים האלה אצלי פיזית, אני רואה אותם בוקר בוקר כשאני מסתכלת עליהם וכשאני מבקרת.

<לאה גולן: הם לא מופיעים במערכת.

<לאה גולן: אלה הילדים האבודים שאיריס מדברת עליהם, בגלל סוגית הצווים.

<לאה גולן: ולכן יש פה בעיה שמגלגלים אותה על כתפיהם של הארגונים החברתיים שנותנים מענה.

<לאה גולן: כל סיפור ההועדות – צווים - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת, הם עדיין נשארים תחת השירות שלכם?

<לאה גולן: בוודאי, בוודאי.

אורלי לוי אבקסיס: אבל - - -

<לאה גולן: בדיוק, בדיוק.

<לאה גולן: יש פה נציגים - - - אורלי, חברת הכנסת אבקסיס, יש כאן נציגים של ארגונים חברתיים אחרים, שיכולים להעיד שהבעיה היא לא רק בעיה של אור שלום.

<לאה גולן: באור שלום הביעה הזאת היא גדולה במיוחד בגין העובדה שאנחנו נותנים מענה ל-1,200 ילדים, אנחנו עובדים עם 68 רשויות.

<לאה גולן: ההסכם שלנו מול משרד הרווחה – אי אפשר להפוך אותנו לגובי חובות, כשאנחנו הופכים בעל כורחנו לגובי חובות, למרות שזה לא הייעוד שלנו.

<לאה גולן: לא בשביל זה באנו לעשות את העבודה כארגון ללא מטרות רווח.

<לאה גולן: אבל זו לא רק בעיה של אור שלום, אצלנו היא מרחיפה ולכן הבעיה הזאת של - - -

קארין אלהרר: אני רק רוצה להבין.

קארין אלהרר: תראו, לגבי ה-1.6 מיליון – אתם כרגע אומרים שאתם לא מוצאים את הילדים.

קארין אלהרר: הילדים פיזית ברוך השם נמצאים אצל המשפחות.

מירב בן ארי: אצלן, כן.

קארין אלהרר: עכשיו אני שואלת, ה-1.6 מיליון האלה זה בעצם חוב שמתגלגל.

קארין אלהרר: הוא יגדל.

קארין אלהרר: בעצם כל חודש שעובר זה חודש שההועדות לא מועברות לטובת הילדים.

קארין אלהרר: אנחנו נמצא את עצמנו בעוד חצי שנה, שלושה חודשים, עוד פעם עם 6 מיליון שקלים ואז אתם תבואו ותגידו – ואתם יודעים, אתם במידה מסוימת של צדק – אבל גם אור שלום במידה מאד גדולה של צדק – תגידו רגע, אבל בעצם זה סכום מאד גדול ואיך זה קרה.

אלי אלאלוף: יש לי פצצה ככה לשים על השולחן.

אלי אלאלוף: לא כדאי.

אלי אלאלוף: בדיווח שקיבלנו הביטוח הלאומי גילה שיש עוד 3,000 ילדים שאף אחד לא יודע איפה הם.

קארין אלהרר: בשום מקום.

קארין אלהרר: אף אחד לא ידע על קיומם.

קארין אלהרר: אין, הנטושים, כן?

אלי אלאלוף: כן, כמו שאת אומרת.

אורלי לוי אבקסיס: 3,000 ילדים עלומים?

קארין אלהרר: עלומים.

קארין אלהרר: אף אחד לא יודע עליהם.

אלי אלאלוף: וגם מערכת האומנה לא יודעת, לא ידעה עליהם.

מירב בן ארי: וגם העניין של הקיץ.

מירב בן ארי: יש כאלה שאין להם לאן ללכת בקיץ והם לא מקבלים על זה כסף בכלל.

אלי אלאלוף: אוקיי, איריס, בבקשה, אני רוצה שתסיימי, אבל יש לי עוד שאלה.

אלי אלאלוף: את אומרת שיש ארגונים שלא מסובכים בחובות כאלה.

אלי אלאלוף: את יכולה להגיד לי איזה פרופורציה?

אלי אלאלוף: כמה ארגונים?

<איריס פלורנטין: העובדה היא שאנחנו עובדים עם הרבה מאד ארגונים.

אלי אלאלוף: וכולם מסודרים?

<איריס פלורנטין: ואין לנו בעיות איתם.

<איריס פלורנטין: אין לנו בעיות.

אלי אלאלוף: עם אף אחד?

<איריס פלורנטין: אין.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל כולם אומרים שיש ילדים שנמצאים אצלם פיזית והם לא מופיעים אצלכם על המסכים, בגלל שחסר להם חידוש אישור או משהו כזה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם מודעים לזה, כיוון שזה לא רק באור שלום, אז תגידי אנחנו מודעים לזה.

אורלי לוי אבקסיס: אל תשלחי אותם – לכו תוכיחו לי איפה הילדים, כי הם לא יכולים.

אורלי לוי אבקסיס: בשורה תחתונה הנתונים אצלכם.

אורלי לוי אבקסיס: זה שאתם מזינים את זה במערכת או לא, אולי הייתם צריכה לעשות עמודה נוספת שכתוב בה – בשלב הביניים, תוך כדי תהליך – לא משנה מה, אבל לא יתכן שאתם אומרים כל עוד לא חודש הצו או מה שלא יהיה, הם לא יופיעו במערכת, לא יתוקצבו, אבל הם יחיו על חשבון אלה שכן מתוקצבים וצריכים לקצץ מהם.

אורלי לוי אבקסיס: כי 1.6 מיליון שקלים זה לא מעט ילדים בסופו של דבר, שמביאים לכך שיש חריגה של 1.6 מיליון שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: זה עשרות ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: מדובר בעשרות ילדים.

אלי אלאלוף: טוב, אורלי, ברשותך, אני רוצה לבקש מאור שלום, אתם רוצים להציג בצורה מסודרת?

<לאה גולן: כן, כן.

אלי אלאלוף: בבקשה, בואו ניתן לאור שלום את זכות הדיבור.

<אורן פלוטקין: בוקר טוב.

<אורן פלוטקין: אנחנו כבר בעיצומו של הדיון אבל אני כן רוצה להתחיל ולהגיד תודה ליושב הראש.

<אורן פלוטקין: שמי אורן פלוטקין, יושב ראש אור שלום.

<אורן פלוטקין: אני רוצה להודות לחברי הכנסת, לכל מי שנוכח פה, ליושב הראש.

<אורן פלוטקין: אנחנו מאד מעריכים את הזמן והאנרגיות שמשקיעים בנושא הזה.

<אורן פלוטקין: אני מתנדב באור שלום כ-20 שנה, התחלתי כמתנדב באותו מעון רעות שהוזכר פה, מעון פוסט אשפוזי וב-10 השנים האחרונות בערך אני משמש כיושב ראש הוועד המנהל של הארגון, בהתנדבות כמובן.

<אורן פלוטקין: הפרספקטיבה שלי היא ארוכת שנים, כמו שאתם מבינים.

<אורן פלוטקין: אני עברתי הרבה שרי רווחה, תקופות שלא היה שר רווחה בכלל.

<אורן פלוטקין: זה אף פעם לא היה איזה משרד נחשק במיוחד אצל השרים.

<אורן פלוטקין: מנכ"לים שהיו והתחלפו, וחשוב להגיד כבר בהתחלה, המשבר שאנחנו הגענו אליו הוא תוצאה של תהליך מתמשך וארוך ונגעו בזה קודם חברי הכנסת.

<אורן פלוטקין: זה לא אשמת מישהו שיושב היום במשרד או ישב אתמול, אלא זה שחיקה והשחיקה הזאת, אנחנו היום מכים על חטא כי אנחנו אשמים בה כמתנדבים, כי למעשה אנחנו כל פעם הלכנו ומצאנו מתחת לשטיח וטסנו והסתובבתי בעולם וגייסנו והתחננו, וכל פעם מצאנו עוד שקל במקום שקל שהיינו צריכים לקבל ממשרד הרווחה.

<אורן פלוטקין: ומה שקרה שזה הפך להרגל, בין אם במודע או בין אם בתת מודע.

<אורן פלוטקין: אבל אם נתחיל שנייה מהתחלה, אז כמו שהוזכר פה, אנחנו הארגון הכי גדול בארץ.

<אורן פלוטקין: אי אפשר להשוות אותנו לשום ארגון אחר, כ-1,200 ילדים.

<אורן פלוטקין: הבא אחרינו, למיטב ידיעתי, מדברים על 200-300 ילדים, אז כשמדברים על פרופורציות – ארגונים אחרים – צריך להבין, זה לא שהבא אחרינו הוא 900, 800 ו-600 ורק לנו יש בעיות.

<אורן פלוטקין: הבא אחרינו, מקום שני למיטב ידיעתי, בסביבות 200, 300 ילדים, אולי 400.

<לאה גולן: בפנימיות.

<אורן פלוטקין: כן.

<אורן פלוטקין: עכשיו, המחזור השנתי שלנו הוא כ-75 מיליון שקלים.

<אורן פלוטקין: אנחנו מגייסים כל שנה כ-10 מיליון שקלים תרומות.

<אורן פלוטקין: אנחנו לא יושבים, לא נשענים אחורה.

<אורן פלוטקין: אפילו שאנחנו מתנדבים, אנחנו מכתתים רגלינו, עוד פעם, כמו שאמרתי, בארץ ובחו"ל.

<אורן פלוטקין: אלי יודע, כי בזמנו, בכובע קודם, אני גם הגעתי וגם אליו עליתי לרגל בשביל לגייס אותו והוא היה מגויס ועזר לנו בכובע של רש"י וכמוהו גם הרבה אחרים.

<אורן פלוטקין: אנחנו לא מתעצלים.

<אורן פלוטקין: אנחנו בעצם נותנים פתרונות משפחות אומנה, מעונות משפחתיים ופנימיות פוסט אשפוזיות.

<אורן פלוטקין: במעונות המשפחתיים, אני כמתנדב, מהיום הראשון יצאתי מהנחה שאני לא ספק שירות אלא אני למעשה, וכל המתנדבים האחרים סביבי, עוזרים לעשות שינוי מדהים במדינת ישראל.

<אורן פלוטקין: שינוי שבו ילדים שהוציאו אותם מבית, א' יישארו אולי באזור המוכר להם במקום להיזרק לפנימייה שבה במקרה יש מיטה פנויה, ב' ימשיכו לחיות במשהו שהוא דמוי משפחה.

<אורן פלוטקין: אני לא איש מקצוע, אבל אני כבר למדתי קצת עם השנים.

<אורן פלוטקין: ילדים מפנימיות הרבה פעמים הופכים להורים של ילדים מפנימיות בדור הבא, כי פשוט מי שגדל עם מדריכים כל חייו, לא יודע איך לנהל בית שיש בו אישה וילדים ומשפחה ומריבות וסכסוכים וכל הדברים הקטנים של היום יום של כולנו, ואת הכלים האלה מקבלים במעון המשפחתי.

<אורן פלוטקין: הורי האומנה והורי המשפחתונים זה לא אלפיון עליון ולא עשירון עליון.

<אורן פלוטקין: כמעט כולם זה אנשים שבאמת באים מהלב, לא בשביל כסף, לא כי היה להם בווילה שלושה חדרים פנויים ואמרו בואו ניקח איזה ילד ונעזור לו.

<אורן פלוטקין: אני מכיר חלק מהם, מכיר את התכניות שמכשירות אותם, רובם המכריע זה אנשים ממעמד בינוני, שפשוט רוצים לתרום ולעזור ומבינים את החשיבות ואת הכוח האדיר של לתת לילד מסגרת משפחתית במקום מסגרת של פנימייה.

<אורן פלוטקין: כמו שאמרנו, 90% מהתקציב שלנו מגיע ממשרד הרווחה, ככה שהתלות שלנו ממה שקורה במשרד הרווחה היא אדירה, אדירה.

<אורן פלוטקין: נוצר לנו גירעון רב שנתי, שהולך ומצטבר, בגלל העבודה עם המשרד.

<אורן פלוטקין: אני לא אלאה פה עוד פעם על נושא ההועדות.

<אורן פלוטקין: בעיני כאזרח מדינת ישראל, זה סיפור שהוא לא יאומן.

<אורן פלוטקין: לא יאומן שאותו מפקח משרד הרווחה, שיכול לבוא בטענות מקצועיות על למה הילד הזה טופל ככה או טופל אחרת וכשמדובר בלשלם על הילד הזה, ידיו כבולות.

<אורן פלוטקין: זאת אומרת זה לא שהילדים האלה נעלמים.

<אורן פלוטקין: יש פירמידה שלמה מקצועית של משרד הרווחה, שמכירה אותם אישית, מטפלת, מנחה מה לעשות איתם, גוערת אם צריך, נוזפת, מתייעצים איתה.

<אורן פלוטקין: אומרים צריך שיעור פרטי, צריך פסיכיאטר, צריך פסיכולוג, אבל הם אנשי מקצוע.

<אורן פלוטקין: הם לא קשורים לכסף.

<אורן פלוטקין: זאת אומרת אין פה שום שאלה – אור שלום.

<אורן פלוטקין: אנחנו אמרנו הרבה פעמים, אם הילד אצלנו, קחו הצהרה שלנו שהוא אצלנו.

<אורן פלוטקין: אם הוא לא אצלנו, אתם כל חודש מעבירים לנו מיליונים, תקזזו לנו.

<אורן פלוטקין: תקנסו אותנו בריבית והצמדה, אבל הילד פיזית הוא מול העיניים שלכם?

<אורן פלוטקין: קודם כל תשלמו.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, הם בונים לו את התכנית, הם מתייעצים אתכם, הם מביאים אותו והם גוערים בכם כשצריך, אבל כשצריך לשלם הם אומרים - - -

<אורן פלוטקין: לא, אומרים אנשי - - -

אלי אלאלוף: זה לא - - -

מירב בן ארי: לא, יש אנשים - - -

<אורן פלוטקין: ידיהם כבולות או לא כבולות, אני כאזרח וכמתנדב זו לא הבעיה שלי, אני מציג את זה מהזווית שלנו.

<אורן פלוטקין: זאת אומרת האבסורד פה הוא פשוט מדהים בעיני, עוד פעם, כאזרח מדינה ומי ש-20 שנה בעסק הזה.

<אורן פלוטקין: אנחנו, כמו שהזכירה - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל זה לא משהו חדש.

אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר הם משפים אתכם על זה?

מירב בן ארי: כן, רק שבזמן הזה כבר יש גירעון, שמכסים מפילנתרופיה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין את זה?

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: אבל בסוף הם מבינים מה קרה ואז הם משלמים, אבל זה כאילו - - -

<אורן פלוטקין: אני רק אזכיר, אנחנו היום במצב ש - - -

אורלי לוי אבקסיס: הלוואה אחרי הלוואה, בלי ריבית.

אורלי לוי אבקסיס: פחות או יותר.

<קריאה: וזה מיליוני שקלים.

<אורן פלוטקין: שנייה.

<אורן פלוטקין: אנחנו היום במצב שהתורמים בורחים מאיתנו - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה הרפורמה בבנקים.

<אורן פלוטקין: התורמים בורחים מאיתנו והמתנדבים בורחים מאיתנו מסיבה מאד פשוטה.

<אורן פלוטקין: בשלוש השנים האחרונות כל ישיבות הוועד המנהל של אור שלום – והוא מתכנס פעם בחודשיים בערך – שאני לא מכיר ארגון שהוועד המנהל שלו והוועדות שלו מתכנסות בכזאת תכיפות – מתעסקים רק בכסף, ואנשים נמאס להם.

<אורן פלוטקין: הם אומרים אנחנו באנו להתנדב, לדבר על ילדים, על חזון, על תכניות, על שינוי חברתי וכל מה שאנחנו מתעסקים – למי יש קשרים במרכנתיל סניף ירושלים, שיגדילו לנו את המסגרת בעוד 200,000 שקלים ומי מכיר את ההוא, שאולי יכול לעזור לנו לקבל עוד איזה כמה גרושים משם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם מלווים למדינה - - -600,000 שקלים - - -

קארין אלהרר: הלוואת גישור.

<אורן פלוטקין: אור שלום היום כמלכ"ר משלם מאות אלפי שקלים בשנה הוצאות מימון לבנקים, על הלוואות שאנחנו לוקחים בשביל לכסות על הפערים בתשלום.

<אורן פלוטקין: אני עוד לא דיברתי על זה שגם כשהתשלום מגיע הוא חסר.

<אורן פלוטקין: תיכף נגיע לזה.

<אורן פלוטקין: כמו שאמרתי, יש לנו בעיה קשה היום, כי גם התורמים מתחילים לשאול – מה עשיתם עם הכסף שלנו?

<אורן פלוטקין: היום מי שמכיר את עולם הפילנתרופיה, תרומות כלליות, מה שאנחנו קוראים בעגה שלנו בלתי צבועות, כמעט לא קיימות.

<אורן פלוטקין: היום תורמים לא כותבים שיק.

<אורן פלוטקין: הם כותבים שיק עם מטרה מאד מאד ברורה והמטרה שלהם היא חד משמעית, לא לכסות על מדינת ישראל.

<אורן פלוטקין: הם לא באים לתרום לנו בשביל שלילד יהיה אוכל או מקום לישון.

<אורן פלוטקין: את זה מדינת ישראל אמורה לעשות, כי אנחנו ארגון שמצטייר כשלוחה של משרד הרווחה.

<אורן פלוטקין: הם באים לתרום בשביל לתת לילד – דיברו פה על האקסטרה ועל האקסטרה – זו בדיוק המטרה - - -

מירב בן ארי: האקסטרות של הקיץ.

<אורן פלוטקין: זאת גם המטרה שלנו כמתנדבים, שאם הילד לפי התעריף יכול ללכת לחוג בשבוע, אבל בשביל החוג הזה צריך גם נעלי ספורט וצריך גם עוד משהו, אז אנחנו נדע.

<אורן פלוטקין: ואם הילד מחונן ורוצים לתגבר אותו בשיעורי פסנתר או עוד 1,001 דוגמאות, שם אנחנו רוצים לבוא עם התרומות ועם האקסטרה ועם התוספות המיוחדות.

מירב בן ארי: זה מה שאמור להיות מפילנתרופיה.

<אורן פלוטקין: נכון.

<אורן פלוטקין: בפועל היום התרומות - - -

מירב בן ארי: זה לא אמור לספק את ה - - -

<אורן פלוטקין: היום הגענו למצב שאנחנו כותבים שיקים על התרומות שלנו, עוד לפני שהן מתקבלות.

<אורן פלוטקין: המצב הכלכלי שלנו כל כך גרוע, שלמעשה ברגע שמחלקת גיוס משאבים מספרת על תרומה שצריכה להגיע, אנחנו כבר מיד משלמים עם הכסף הזה איזה שהוא חוב עבר.

אלי אלאלוף: יש פה טבלה מאד מפורטת, שמסמנת את כל מה שאמר החבר.

<אורן פלוטקין: אני רוצה להזכיר – הוזכרה ברמיזה ולא ברמיזה – ההתנהלות של אור שלום.

<אורן פלוטקין: אני מנהל כמה ארגונים בחיי הפרטיים.

<אורן פלוטקין: לא ארגונים, חברות, הרבה הרבה יותר גדולות מאור שלום, ובוועד המנהל שלנו יושבים עוד כמה אנשים שהם כמוני וגם מנהלים ארגונים הרבה יותר גדולים גם ממני.

<אורן פלוטקין: באור שלום, בישיבות הוועד המנהל שלו אין בייגלה על השולחן גם, המשרדים שלנו באזור תעשייה בית שמש, כל הסובבים אותנו – עורכי דין, רואי חשבון – כולם פתוחים לכל מי שרוצה לבוא ולשבת ולהסתכל ולראות איפה בדיוק חוסר היעילות שלנו או "הבזבוז" שלנו.

<אורן פלוטקין: ואני אומר עוד פעם, מספיק לנסוע למשרדים שלנו, אני חושב, וכבר אנשים מבינים שזה לא המקום לטעון לבזבוז.

<אורן פלוטקין: אין מכוניות ואין החזרי הוצאות ואין שום דבר.

<אורן פלוטקין: יש ילדים וילדים וילדים.

<אורן פלוטקין: אנחנו רוצים לטפל בילדים.

<אורן פלוטקין: למרות כל זה, בגלל שאנחנו אנשים רציניים או מחזיקים מעצמנו אנשים רציניים, לקחנו את דלויט, משרד רואי החשבון הכי גדול בארץ, ביקשנו עבודה חיצונית, בלתי תלויה, כי אמרנו אולי אנחנו שבויים באיזה שהוא קונספט, במספרים, אולי אנחנו לא מבינים.

<אורן פלוטקין: שיבדקו את מכרזי משרד הרווחה, שבהם יש דרישות מפורטות מה אנחנו חייבים לתת לעומת כמה זה עולה.

<אורן פלוטקין: לא אקסטרות ולא שום דבר.

<אורן פלוטקין: אנחנו שם כבר בגירעון שנתי של למעלה מ-4 מיליון שקלים - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, מה זה, מכרז הפסד?

<אורן פלוטקין: מכרז הפסד.

אורלי לוי אבקסיס: מכרז הפסד הוא מכרז לא חוקי.

<אורן פלוטקין: זה מכרז הפסד.

קארין אלהרר: אני רוצה להבין, קיבלתם שיפוי?

קארין אלהרר: נאמר כאן שקיבלתם שיפוי על עליית שכר המינימום.

<אורן פלוטקין: לא.

<אורן פלוטקין: אני יכול לתת דוגמא.

<אורן פלוטקין: הזכרת את עליית שכר המינימום, אבל בואי נהיה יותר ספציפיים גם מה הוזכר בפגישה.

<אורן פלוטקין: עם העובדים הסוציאליים היה הסדר, סוג של הסכם קיבוצי, שגם לעלייה מיידית של שכר העובדים הסוציאליים, לא קשור לשכר המינימום.

<אורן פלוטקין: אנחנו מעסיקים למעלה מ-100 עובדים סוציאליים.

<אורן פלוטקין: אני שאלתי בישיבה שאת היית נוכחת בה, האם באותה שנייה שעובדי משרד הרווחה קיבלו את ההעלאה הזאת, העובדים הסוציאליים, גם אמרו רגע, אם באור שלום יש 120, צריך לגלם את זה בתעריפים.

<אורן פלוטקין: התשובה שקיבלנו הייתה – זה מגולם דרך המדד.

<אורן פלוטקין: המדד של מדינת ישראל מגלם את ההסכם הקיבוצי החדש של העובדים הסוציאליים.

מירב בן ארי: וצריכה עכשיו להיות עוד העלאה לעובדים הסוציאליים או משהו, נכון?

מירב בן ארי: בתקופה הקרובה.

אורלי לוי אבקסיס: רגע, לא משפים אתכם על ההעלאה?

<אורן פלוטקין: לא משפים אותנו.

<אורן פלוטקין: מה שקוראים שיפוי, התשובה הייתה זה דרך מדד מדינת ישראל, רכיב העובדים הסוציאליים, שהוא שלילי.

מירב בן ארי: ויש עכשיו עוד עלייה.

<אורן פלוטקין: עכשיו אני רק רוצה להוסיף עוד כמה מילים.

אורלי לוי אבקסיס: תשמע, מצאו אחלה שיטה במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: שהציבור יממן את כל ה - - -

אלי אלאלוף: בואו נאפשר לו.

<לאה גולן: חברת הכנסת אבקסיס, אני רוצה להקריא את התשובה.

<אורן פלוטקין: לאה, שנייה רגע, אני אסיים ואז.

אלי אלאלוף: בואו, תנו לו זמן.

<אורן פלוטקין: הסיבות למשבר שלנו, כמו שאמרתי ואני עומד מאחורי זה, הן לא התנהלות לא יעילה, לא בזבזנות ולא שום דבר ש - - -

מירב בן ארי: אנחנו לא אמרנו את זה.

מירב בן ארי: הצד הזה לפחות.

<אורן פלוטקין: לא, אני מציין את זה למען הפרוטוקול.

<אורן פלוטקין: אין לנו גם טענות ספציפיות לאנשים שיושבים פה ממשרד הרווחה.

<אורן פלוטקין: איריס עשתה מאמצים אדירים בחודשים האחרונים.

<אורן פלוטקין: בחלק מהדברים הידיים כבולות ואני כבר למדתי ב-20 שנה האלה, שבמשרד ממשלתי, אפילו כשהשר רוצה לעשות משהו, זה עדיין לא מספיק כי החשב קשור למשרד האוצר וכו' וכסף לא עובר בכזאת קלות.

<אורן פלוטקין: אנחנו לא הגענו לפה, לשולחן הזה, כי אנחנו חושבים שאת הבעיות שלנו צריך מישהו אחר לפתור.

<אורן פלוטקין: אנחנו אחרי 20 שנה שפתרנו אותן לבד, הגענו לנקודה שאנחנו קורסים וכוועד מנהל יש לנו אחריות משפטית.

<אורן פלוטקין: אנחנו דירקטוריון, שמנו על השולחן שאנחנו נאלצים להחזיר את המפתחות למדינת ישראל על 1,200 ילדים.

<אורן פלוטקין: זה פשוט מאד.

<אורן פלוטקין: זה המצב.

<אורן פלוטקין: עכשיו, הסכומים מגוחכים.

<אורן פלוטקין: מגוחכים.

<אורן פלוטקין: כמו שאמרו פה קודם, אני לא משווה את זה לכל מה שקוראים בעיתונים על העברות של עשרות מיליונים ומאות מיליונים.

אלי אלאלוף: את זה תשאיר לפוליטיקאים.

<אורן פלוטקין: כן, בדיוק.

<אורן פלוטקין: אני מדבר על - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משהו.

אלי אלאלוף: רק שנייה, כשהוא יסיים.

<אורן פלוטקין: אבל בצורה אבסולוטית - - -

אלי אלאלוף: אני לא ראיתי אותך כל כך מתאפקת כמו לפני ההצגה שלו.

<אורן פלוטקין: אני אומר, הסכומים שאנחנו מדברים עליהם, גם אבסולוטית זה סכומים קטנים בכל קנה מידה.

<אורן פלוטקין: אנחנו מדברים על 1,200 ילדים, אנחנו מדברים על בעיה של 3-4 מיליון שקלים בשנה, שממנה אנחנו מוכנים לחזור ולהסתער על התרומות ועל הכל ולהביא את האקסטרות ולרוץ ואנחנו לא עושים את זה בשביל לקבל תודה, למרות שאור שלום קיבל אות הנשיא למתנדב וקיבל כל פרס אפשרי שאפשר לקבל במדינת ישראל, גם בצד המקצועי וגם בצד ההתנדבותי בשנים האחרונות.

<אורן פלוטקין: זה עוד איזה אנקדוטה לגבי מה מדינת ישראל חושבת עלינו בכובעים אחרים שלה ועל הפעילות שאנחנו עושים.

<אורן פלוטקין: הבעיה שלנו היא חמורה יותר מארגונים אחרים.

<אורן פלוטקין: עוד פעם, אנחנו יכולנו להתפנק כוועד מנהל ולהנחות את הארגון להתחיל לגשת למכרזים רק של התכניות המאוזנות יותר.

<אורן פלוטקין: ולא סתם יש פה איזו נטייה לדבר על משפחות האומנה.

<אורן פלוטקין: משפחות האומנה, באופן יחסי, זה פעילות יותר "נוחה" לארגון כמונו.

<אורן פלוטקין: למה?

<אורן פלוטקין: כי הילדים לא אצלנו פיזית.

<אורן פלוטקין: הילד נמצא פיזית בבית של מישהו והמישהו הזה, לפעמים טוב ליבו מנוצל לזה שיודעים שאם הוא קיבל או לא קיבל, הילד יאכל, ישתה, תהיה לו פיג'מה בלילה והוא יקום בבוקר וילך לבית הספר עם סנדביץ'.

<אורן פלוטקין: אנחנו כאור שלום, וזה מהיום שאני התחלתי, לפני 20 שנה, המוטו שלנו היה – אנחנו הולכים איפה שקשה.

<אורן פלוטקין: איפה שהמשרד זורק לנו אתגר ואומר יש בנות שאין להן פתרון בשום פנימייה בארץ ואנחנו מקימים מקום שיושבות בו 8 בנות, עם 30 אנשי צוות בערך, שזה נשמע מטורף, אבל זה מטורף כי משרד הרווחה אמר – הבנות האלה בכל פנימייה בארץ – הדין שלהן הוא או אשפוז פסיכיאטרי או דברים יותר גרועים מזה.

<אורן פלוטקין: אנחנו שם.

<אורן פלוטקין: מעון רעות אותו דבר בדיוק.

<אורן פלוטקין: אנחנו 10 שנים דנים במעון רעות.

<אורן פלוטקין: מבזבזים עליו אנרגיות ומשאבים אדירים, אבל מתוך מטרה אחת: הבנה שהילדים האלה כנראה אין להם מקום יותר טוב.

<אורן פלוטקין: נורא קל לנו לוותר ולעטוף את עצמנו במסגרות "הנוחות", כמתנדבים, להביא את התרומות קצת פעם בשנה, לעשות אירוע התרמה והכל בסדר, לחזור הביתה ולהגיד עשינו.

<אורן פלוטקין: אנחנו לא שם.

<אורן פלוטקין: אור שלום – הדגל שלו זה ללכת למקומות הכי קשים, אבל לא ללכת לפני המדינה, ללכת אחרי המדינה.

<אורן פלוטקין: המדינה צריכה להיות בראש המחנה, היא מתווה לנו את הכיוון.

<אורן פלוטקין: אנחנו אחריה באש ובמים.

<אורן פלוטקין: לאט לאט נהיה שאנחנו באש, המדינה במים, גם עם קצות האצבעות, אבל אנחנו הפכנו בעצם לסוג של שק חבטות של המון בעיות מסוגים שונים.

<אורן פלוטקין: פעם זה ועדת תעריפים, שיושב בה השלטון המקומי ובפגישה, אם את זוכרת, סיפרו לנו שיש עכשיו איזה דד-לוק בוועדת התעריפים, שקשור לאיזה מאבקים שלא קשורים ובגלל זה אי אפשר לעדכן תעריפים.

<אורן פלוטקין: פעם זה 68 רשויות שלא מעבירות דיווחים ופעם ופעם ופעם, וכל מיני דוגמאות כאלה.

<אורן פלוטקין: אנחנו לא רוצים להיות פה.

<אורן פלוטקין: אנחנו רוצים להיות בשטח.

אלי אלאלוף: אתה החלפת מקצוע, אני רואה, אורן.

<אורן פלוטקין: לא, למה?

אלי אלאלוף: נהיית מנהל ארגון חדש, לא?

אלי אלאלוף: עזבת את ה - - -

<אורן פלוטקין: לא, לא.

אלי אלאלוף: טוב, אני ממש מתנצל חברים, אנחנו חייבים - - -

<אורן פלוטקין: תודה.

אלי אלאלוף: תודה, אורן, באמת.

אלי אלאלוף: מותר לי להגיד שאני מכיר ומוקיר אותך ואת אור שלום בכלל.

אלי אלאלוף: אתם רוצים להוסיף משהו?

אלי אלאלוף: כן, בבקשה, בקיצור, דקה.

אלי אלאלוף: שם ותפקיד.

<מאיר לחיאני: כן.

<מאיר לחיאני: שלום לכולם.

<מאיר לחיאני: מאיר לחיאני, משפחת אומנה.

<מאיר לחיאני: אני כבר 22 שנה ברציפות אומנה באור שלום.

<מאיר לחיאני: יש לי שני בגירים אצלי, אחרי גיל 18, ששאלו איפה אנחנו הולכים?

<מאיר לחיאני: אמרתי אתם אצלנו עד אשר תקבעו את עתידכם ושאני אזכה לחתן אותם.

<מאיר לחיאני: להכיר אותם – איך קיבלנו אותם ואיך הם היום – זה שני עולמות.

<מאיר לחיאני: אחד הוא תלמיד בישיבת כרם ביבנה.

<מאיר לחיאני: ראש הישיבה מגדיר אותו עמוד האש של בית המדרש.

<מאיר לחיאני: את עמותת אור שלום אני מכיר ואת היחס המלבב שלה והתומך, שמלווה את משפחות האומנה ואנשי המקצוע העובדים 24/7 ומנחות האומנה, הטלפון שלהן פתוח לכל תרחיש ואני לא מעלה על דעתי בכלל שעמותה כזו תיסגר.

<מאיר לחיאני: אני באתי לפה כאב אומן וכאזרח המדינה, שאני בוש ונכלם.

<מאיר לחיאני: מצד אחד שומעים את כל חברי הכנסת ויושב ראש הוועדה, על הדברים החמים והמלבבים והתומכים.

<מאיר לחיאני: התוצאה הסופית זה להעביר כסף.

<מאיר לחיאני: פה זה דיני נפשות.

מירב בן ארי: נכון.

<מאיר לחיאני: יש משפחות שיכולות לשרוד חודש ללא תשלום ויש משפחות שלא יכולות.

<מאיר לחיאני: עכשיו אני משפחת אומנה של שלושה קטינים בני 7, 8 ו-9.

<מאיר לחיאני: בזמנו, אני רק אזכיר, שהחזר התשלומים למשפחת אומנה כלל תשלומי אגרות לימודים, היום זה לא כולל.

<מאיר לחיאני: אני משלם אגרות לימודים על שלושה ילדים בבית ספר, שזה מוריד מהיכולת הכלכלית שלנו.

<מאיר לחיאני: מה שאני רוצה לומר, שבמדינה, סוד ויסוד להצלחה של חברה זה חינוך ובמיוחד של ילדים בסיכון.

<מאיר לחיאני: כי התוצאות באור שלום, מה שאני מכיר, שילדים שהיו באומנה יצאו אנשים עם תוצאות הכי טובות.

<מאיר לחיאני: עשו שירות צבאי ואפילו הגיעו לקצונה וזה.

<מאיר לחיאני: שהם יהיו בתוך משפחת אומנה, זה הדבר שהמדינה צריכה להתגאות בו.

אלי אלאלוף: נכון.

<מאיר לחיאני: וזה שאני צריך לבוא לפה כאב אומן ולבקש שיפתרו בעיה של עמותה כזו גדולה, תסתכלו, 1,200 ילדים ביחס ל-8 מיליון, מה אומר אחוז הילדים של ילדים בסיכון.

<מאיר לחיאני: זה לא יאומן.

<מאיר לחיאני: עד דבר כזה אסור בכלל לקיים ישיבה.

<מאיר לחיאני: האוצר צריך להעביר את הכסף בלי לשאול שאלות.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: אני חייב לומר שאתה מאד מרגש.

מירב בן ארי: כן.

אלי אלאלוף: ואנחנו מעריכים ויודעים מה יש מהעשייה וכל מילה שאמרת - - -

<לאה גולן: מר אלאלוף, כבוד יושב הראש, יש לנו כאן בוגר שהגיע במיוחד, הוא השתחרר מהצבא, להגיד כמה מילים.

<לאה גולן: אז אם יותר לו.

אלי אלאלוף: קודם כל עם הכומתה הזאת אנחנו כבר יודעים על המקום.

אלי אלאלוף: כן בבקשה.

<דוד בידני: בגאווה.

אלי אלאלוף: בוודאי.

אלי אלאלוף: מגיע לך להיות גאה בזה.

<דוד בידני: קוראים לי דוד בידני ואני בוגר של אור שלום.

מירב בן ארי: בוגר אור שלום באיזו מסגרת?

<דוד בידני: במסגרת משפחתונים.

<לאה גולן: מעון משפחתון.

<דוד בידני: מעון משפחתון באור שלום בחולון.

<לאה גולן: שזו מסגרת פנימייתית מוכרת.

<קריאה: קטנה.

<דוד בידני: אני יכול להגיד משהו אחד.

<דוד בידני: המקום הזה זה משפחה והיום אני קרוב לארבעה חודשים שיצאתי מהמסגרת בתור בוגר, לתוך דירת בוגרים שהעמותה נותנת לנו ואני חי שם עם אנשים מכל קצוות המערכת – מאמונה ועד למשפחתונים – והמשפחתון עצמו לא עוזב.

<דוד בידני: הוא לא מרפה.

<דוד בידני: לא משנה אם אתה יוצא החוצה ואתה לא נמצא חלק מהמשפחתון.

<דוד בידני: אני יכול להגיד לך שאני, שבוע שעבר סיימתי קורס בעיר הבה"דים, ובערב, כשסיימתי את הקורס, אם הבית שלי התקשרה ואמרה לי – תבוא אלינו לארוחת ערב.

<דוד בידני: ואני יכול להגיד לך שאני, עם כל העייפות, רציתי לצאת, ללכת הביתה ולנוח.

<דוד בידני: איך שנחתתי מהרכבת בחולון, נסעתי ישר למשפחתון.

<דוד בידני: זה המשפחה שלי ואני יכול להגיד לך שאני נמצא במקום הזה יותר מאשר שאני נמצא בבית של אמא שלי.

<דוד בידני: כי בבית של אמא שלי אני לא יכול להיות.

<דוד בידני: יש לי משפחה שהיא כביכול משפחה שמאמצת אותי כבר 4 שנים והם מאמצים אותי מהכסף שלהם.

<דוד בידני: אין סבסוד, ואני, אם אני יכול לעזור להם מכסף שאני מקבל היום מהצבא, אני עוזר ואני נותן, אם אין לי גם.

<דוד בידני: ואני יכול להגיד לך שהמשפחתון נתן לי חינוך, כי היום הייתי מיועד והמשטרה אמרה שאני מיועד להיות עבריין ואני מיועד לשבת בכלא, והיום אני עם 12 שנות לימוד, עם תעודת בגרות מלאה, מתנדב כבר 4.5 שנים במשטרת ישראל.

<דוד בידני: פיקדתי שבעה וחצי חודשים על בסיס שמונה כ-150 מתנדבים.

<דוד בידני: קיבלתי מצטיין מרחבי.

<דוד בידני: אני עובד בתור מאמן כדורגל ואור שלום, תודה לאל, עזר לי לקבל איזה שהוא מימון מתורם מיוחד שמימן לי יותר מחצי מהכסף של הקורס שעשיתי בוינגייט, כי להיות היום מאמן כדורגל.

<דוד בידני: המשפחתון הזה תרם לי רבות, ומה שאני שומע כאן כרגע, זה באמת, כאילו אני מאושר שיש אנשים כמוכם שנמצאים בכלל בכנסת ודואגים לנו.

<דוד בידני: אני אגיד לך שמבחינתי אנחנו היינו בצבא, יצאנו למקום שנקרא רוח במדבר.

<דוד בידני: אני לא יודע אם אתם מכירים אותו.

מירב בן ארי: כן.

אלי אלאלוף: במקרה.

מירב בן ארי: במקרה הוא בנה אותו, אבל יצא לך טוב.

<דוד בידני: אוקיי.

<דוד בידני: כשאנחנו הגענו לשם, אני התחננתי למפקדים שאני אהיה בחברה שמעבירים פעילות לחברה של הפנימייה שם.

<דוד בידני: כי אני מבחינתי זו הייתה סגירת מעגל כדי לעזור לילדים האלה להבין בדיוק איפה הם נמצאים עכשיו ואיפה הם יכולים להיות.

<דוד בידני: ואני אספר לך סיפור קטן, ממש בקצרה.

<דוד בידני: היה איזה יום אחד שנקרעו לי נעלי הספורט במשפחתון ואני באתי לאם הבית שלה ואני אמרתי לה – נקרעו לי הנעליים, אני צריך נעלי ספורט, אני לא יכול ללכת ככה.

<דוד בידני: אז היא אמרה לי נכון, אתה צודק, אבל רק ב-10 ייכנס לנו כסף.

<דוד בידני: והיא הבינה שיש כל מיני בעיות ועם הכרטיס אשראי שלה היא הלכה וקנתה לי נעליים איתי ביחד.

<דוד בידני: הם נותנים כסף מהכסף שלהם כדי שיהיה לנו טוב.

<דוד בידני: וזה המקום הזה.

<דוד בידני: המקום הזה הוא מקום טוב, חד וחלק.

אלי אלאלוף: תודה, תודה רבה.

אלי אלאלוף: אתה מרגש מאד.

מאיר כהן: גאווה גדולה.

אלי אלאלוף: אתה חבר שלי, אז מותר לך - - -

<קריאה: בסדר, חבר שלך, אבל יש דברים שצריכים להיאמר כאן לפרוטוקול.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: גם לי יש דברים לעוד דיון ואנחנו לא נסגור את הדיון היום.

מירב בן ארי: כן, על מעון רעות.

מאיר כהן: מה עם רעות?

אלי אלאלוף: לא עכשיו.

מירב בן ארי: לא, רעות זה בנפרד.

אלי אלאלוף: תראו חברים, יוצאים מפה רק מעודדים כדי לעשות יותר, שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: לא להתחשבן.

אלי אלאלוף: מה שאני מבקש דבר ראשון, שאנחנו כחברי כנסת, כוועדת הכנסת, ביקשנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, לעשות בדיקה משלו, כדי לעשות בדיקה שתהיה עם השלכות על כל המערכת.

אלי אלאלוף: עמי פה.

אלי אלאלוף: הם נמצאים והם יעשו את הבדיקה, יתאמו את זה אתכם, יבדקו גם את המקרה הספציפי של אור שלום, אבל אנחנו רוצים לעשות בדיקה מטעם ועדת הרווחה של הכנסת.

מאיר כהן: אפשר לבקש שבבדיקה תתנו לנו נתונים מה-OECD לגבי תעריפים?

<קריאה: זה מייקר את הבדיקה.

מאיר כהן: כן, אבל זה - - -

<קריאה: זה יאריך את משך הבדיקה פשוט.

אלי אלאלוף: מותר לנו אחר כך לתת המלצות.

מאיר כהן: סקירה משווה מתבקשת.

קארין אלהרר: אני רק רוצה לבקש, אדוני, אני מברכת על הבדיקה, היא חשובה.

קארין אלהרר: אני רוצה לבקש בנוגע ל-1.6 מיליון שקלים, בנוגע לאותם עשרות ילדים, אני מבקש שהמשרד יעשה פעולה פרו-אקטיבית כדי למצוא אותם.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: דבר שני, אנחנו ניתן לכם חודש להביא לנו את הפתרונות המקובלים על שני הצדדים – משרד ואור שלום ואנחנו נקיים פה דיון תוך חודש.

אלי אלאלוף: מה שצריך במקביל, זה לא אומר שאנחנו לא לרשותכם.

אלי אלאלוף: מה שצריך במקביל, לפעול גם בקרב האוצר וגם בקרב משרד הרווחה וגם בכל מערכת שתמצאו לנכון להפעיל אותנו, אני מרכז את זה בשם החברים שלי ואנחנו נפעל כדי לקדם את הנושא.

אלי אלאלוף: מאד חשוב לנו שהמקרה הספציפי של טיפול בעמותה שנחשבת למצוינת – אני לא אומר שיש שירות סביר – היא מצוינת.

אלי אלאלוף: אני מכיר את האנשים, כולל יושב הראש ויושב הראש הקודמת של העמותה.

אלי אלאלוף: אם אנחנו לא נצליח לעשות שהעמותה הזאת תתפקד באופן אופטימאלי, לטובת הילד, ואני אחזור – כל המקור שלנו, כל הכוח שלנו זה בזה שאנחנו מטפלים בילדים שזקוקים לנו, שתלויים בנו.

אלי אלאלוף: שאנחנו חייבים להם, לא לאף מערכת.

אלי אלאלוף: לא מעניינת אותי מערכת ממוחשבת, לא ממוחשבת, וכפי שהיה בדיון הקודם, שגילינו שיש 3,000 ילדים שלא יודעים איפה הם.

קארין אלהרר: ילדים נטושים.

מירב בן ארי: מדהים, כן.

אלי אלאלוף: ילדים שמכפילים את מספר הילדים שבאומנה, בעצם.

אלי אלאלוף: אז אנחנו רוצים להמשיך בזה ולטפל בזה.

אלי אלאלוף: דבר נוסף, אני מבקש שבחודש הזה תגיעו לסיכום על החובות שהצטברו בגלל איחורים בתשלום, בגלל חובות הבנקים ובגלל העלויות השונות שנוצרו באור שלום ושהמשרד יימצא את הפתרון לפתור את זה.

אלי אלאלוף: ואני חושב חוזר – לפתרון של החובות האלה, השיפוי של המשרד חייב להיות מלא ולא על חשבון התרומות.

אלי אלאלוף: כשתורם יודע שהכסף שלו הלך לכסות גירעונות של המערכת הממשלתית, הוא יברח.

קארין אלהרר: הוא לא יתרום.

אלי אלאלוף: אני יודע את ההוראות שקיבלתי בעבר.

אלי אלאלוף: ולכן אני אומר, רק המשרד יכול.

אלי אלאלוף: אל תתחלקו בשום חוב.

אלי אלאלוף: רק המשרד יכול לתת את השיפוי הנדרש ולהתחייב לשיפוי הזה כדי לכסות את הגירעון, ואני מזכיר – חודש.

מאיר כהן: פריצקי, יש - - -

אלי אלאלוף: ולא, אני אהיה יחד עם חבריי, אנחנו נפעיל את כל השפעתנו בכנסת כדי להשיג את זה.

מאיר כהן: אדוני יושב הראש, למרות הלחץ, פריצקי – אתם במהלך של בדיקה כזאת, או שדברי יושב הראש חולפים ליד אוזניך?

אלי אלאלוף: לא, לא, הוא לא כזה.

מאיר כהן: אני יודע שהוא לא כזה.

<חנן פריצקי: שום דבר ממה שיושב הראש אומר לא חולף ליד אוזני.

מאיר כהן: אם כך?

<חנן פריצקי: אנחנו נבדוק את עצמנו.

<חנן פריצקי: אם נצטרך ארכה - - -

מאיר כהן: אבל עד עכשיו לא נעשה תהליך של בדיקה?

<חנן פריצקי: אנחנו התחלנו בבדיקה.

מאיר כהן: אוקיי, תודה.

ענת ברקו: אז רגע, באמת תוך חודש הם יוכלו לבוא עם הנתונים האלה?

ענת ברקו: כי בסך הכל רוצים לעזור להם.

אלי אלאלוף: כן, כן.

אלי אלאלוף: חברה, הזמן גם עולה להם כסף.

אלי אלאלוף: הזמן זה גם סבל לילד.

אלי אלאלוף: פה אי אפשר.

אלי אלאלוף: ואני חוזר, מעניין אותי אור שלום, אבל לא אור שלום, בלי לפגוע בכם, אלא כל הילדים של המערכת.

אלי אלאלוף: תארו לכם שיש להם את 25-30% מילדי האומנה, זה פה.

אלי אלאלוף: זה לא סתם ארגון.

מאיר כהן: נכון.

אלי אלאלוף: זו אחריות אדירה עליהם, וכשהמדינה מוצאת פתרון באומנה, המדינה לא מוציאה כסף על פנימייה, שזה כפי שאמרתי ולא היית פה, אני רוצה לחזור – בין 4,000 - - -

ענת ברקו: אני רוצה להדגיש שאני לא חברת ועדה ואני באתי בגלל נושא הדיון, שהוא מאד חשוב.

אלי אלאלוף: אני יודע את הרגישות שלך.

ענת ברקו: ויש לי ועדת חוץ וביטחון ואני בכל זאת נכנסתי.

אלי אלאלוף: אני יודע.

אלי אלאלוף: ולכן אני בא ואומר, הנושא הזה חייב להיות בטיפול.

אלי אלאלוף: אנחנו תוך חודש נתכנס שוב.

אלי אלאלוף: כל חומר שתמצאו לנכון להעביר לנו, כל תלונה, תעבירו לנו.

אלי אלאלוף: אנחנו נרכז את זה פה יחד, ולפי הצורך אני אפעיל גם את החברים שלי, כי אני יודע כמה הם מחויבים לנושא.

אלי אלאלוף: אנחנו נקיים עוד חודש – תרשמו, יום קדימה או יום אחורה.

מאיר כהן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.