הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 83, 2016-05-31 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולן.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום 31 במאי 2016 ואנחנו מקיימים את הדיון הזה לכבוד יום הסטודנט, יום מיוחד שהוחלט עליו בכנסת, באישור יושב ראש הכנסת חבר הכנסת יולי אדלשטיין וביוזמתן של חברות הכנסת מירב בן ארי ועליזה לביא.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו החלטנו שניתן כותרת מאד רחבה לנושא של סטודנטיות באקדמיה הישראלית.

עאידה תומא סלימאן: רצינו לקיים את הדיון כדי להסתכל מכמה נקודות מבט על מה שעובר על הסטודנטיות, בכל השלבים של הלימודים שלהן באקדמיה ואפשר גם ומן הראוי, להתייחס לנושא של נשים באקדמיה באופן כללי, לא רק כסטודנטיות אלא גם כחלק מהסגל.

עאידה תומא סלימאן: כבר בוועדה הזו ומתחילת הקדנציה, לחצנו על חלקיות מהנושא, תוך כדי יחוד ישיבה לקבלת הדוחות של המוסדות האקדמיים על הטרדות מיניות בקרבם.

עאידה תומא סלימאן: לאחר הדיון שקיימנו והשתתפו בו גם נציגי ונציגות הסטודנטים, למדנו שאמנם הגיע אלינו מספר די גדול ומכובד של דוחות מהמוסדות האקדמיים על המתרחש בקרבם בעניין הטרדות מיניות, אבל למדנו שהנושא עדיין בחיתוליו ואפילו צורת הדיווח לא הייתה ברורה.

עאידה תומא סלימאן: היה אפשר להבין גם כן, שהרבה פעמים הטיפול בתלונות עצמן לא היה בצורה שציפינו לה ושאמורה להיות בכל מוסד שמכבד את עצמו והולך אפילו באופן מינימלי לפי החוק.

עאידה תומא סלימאן: על כן קיימנו גם פגישת עבודה שהשתתפו בה נציגי התאחדות הסטודנטים והנציגות של האקדמיה ועבדנו על צורת הדיווח.

עאידה תומא סלימאן: בנינו פורמט שאנחנו מצפים שכל מוסדות האקדמיה ילכו לפיו.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני ואני אומרת את זה מתוך רצון שתבינו שהנושא עומד על סדר יומה של הועדה, אנחנו כבר קבענו ל-18 ביולי, אני אקיים דיון בהשתתפות שר המדע על קידום וייצוג נשים באקדמיה.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח מאד שגם לאותה ישיבה תצטרפו ויהיה לכם בטוח מה להגיד לנו.

עאידה תומא סלימאן: היום, ביום המיוחד הזה, אני רוצה לתת את זכות הדיבור לרם שפע, סגן יו"ר התאחדות הסטודנטים, בבקשה.

רם שפע: בוקר טוב לכולם ולכולן, חג שמח לנו.

רם שפע: לא תכננתי להתחיל בזה אבל נראה לי שצריך להתחיל בלציין את העובדה שאני לא רואה פה אפילו חבר כנסת אחד מלבדךְ.

רם שפע: אני לא רואה פה כמעט בכלל נציגי מוסדות.

רם שפע: שלום רחל.

רם שפע: אני גם לא רואה פה נציגי מל"ג, האם אני טועה?

<נועה בינשטיין: פה.

רם שפע: נהדר - - - לא חשוב, גם נציג או שניים, בעיקר מן המוסדות, בעיניי, זה כבר מראה, לצערנו, זאת אומרת, אני יכול לא להגיד על זה שום דבר אבל בעיניי, זה מסביר בדיוק את כל הסיטואציה ולא צריך להתקדם יותר מדי.

רם שפע: ובכל זאת, אני כן אפרט בשלושה נושאים שונים כפי שגם את ציינת, גם בנושא הטרדות מיניות, גם בנושא אימהות בקמפוסים וגם בנושא נשים בתארים מתקדמים באופן כללי.

רם שפע: בנוגע לכל נושא ההטרדות המיניות, יש אחלה התקדמות בשנים האחרונות.

רם שפע: המודעות עלתה.

רם שפע: גם בזכות העבודה של הועדה, גם הרבה בזכות אנשים ונשים בהתאחדות הסטודנטים בשנים האחרונות, שדחפו הרבה מאד את הנושא הזה וקיימנו פה דיון ב-15 באוקטובר, שהיה דיון, בעיניי, אבסורדי, ביחס לעובדה שדרשנו מן המוסדות ביחד עם הועדה וביחד אתנו, להציג את הנתונים שלהם ומאז מעט מאוד מוסדות הגישו את הנתונים וגם מי שהציג את הנתונים, הגישו ברובם נתונים מאד חסרים וחלקיים.

רם שפע: זה נכון שמאז, צריך להגיד, הרבה מוסדות השלימו את הפערים שהיו והגישו השנה את הנתונים שלהם ועדיין, גם אחר כך, יש, אל"ף, חמישה מוסדות – ואני לא אעשה שיימינג אבל יש חמישה מוסדות שעדיין שנה אחרי - - -

<קריאה: למה לא?

רם שפע: האם אתם רוצים שאני אעשה?

רם שפע: אז אולי בהמשך.

רם שפע: כולם, כל מי שצריך לדעת יודע בדיוק מי לא הגיש.

רם שפע: מעבר לזה, גם מי שהגיש, שוב, חלק מהנתונים חלקיים - - - אם את רוצה שנשלח לך אחרי זה, אני אשלח, יש לנו כמובן את כל הנתונים.

<קריאה: גם של - - -

רם שפע: בסדר גמור.

רם שפע: הדבר שבעיניי משמעותי יחסית שקרה, הוא עדכון האופן שבו מדווחים.

רם שפע: התכנסו לאחר הישיבה הקודמת, גם אנחנו, גם אתם, גם נציגים מהמל"ג, כדי לעדכן את הדוח.

רם שפע: הדוח שיצא בעצם בפעם הראשונה היה דוח בסדר אבל לא מספיק מקיף, לא מספיק מפורט.

רם שפע: עשו באמת עדכון והחל מהשנה הקרובה הדוח יהיה הרבה יותר מקיף ואנחנו ממש מקווים שגם המילוי שלו יהיה מספיק איכותי, כדי שנוכל מעבר להעלאת המודעות, גם להתחיל להוריד את המספרים.

רם שפע: אני לא אכנס למספרים ספציפית.

רם שפע: מי שהיה פה באוקטובר יודע שעשינו את זה אז באופן מאד מפורט.

רם שפע: הצגנו את כל הנתונים והם היו מספיק מביכים כדי שלא נציג אותם שוב.

רם שפע: ברמה של איך מדווחים, איך מטפלים, מה עושים עם פניות שמגיעות, מי זה שבודק את הפניות או מי זו שבודקת את הפניות.

רם שפע: אני כן אציין ספציפית את האוניברסיטה העברית שבעינינו עושה מהלך יפה בחודשים האחרונים ביחס לעובדה שהם יצרו מנגנון שבו השופט בוועדה שמטפלת בפניות על הטרדות מיניות הוא אדם חיצוני.

רם שפע: אני לא בטוח שזה מושלם אבל זו בטח התחלה של מציאת פתרונות יצירתיים כדי לחזק את הטיפול בנושא ההטרדות המיניות.

רם שפע: והדבר החשוב שאנחנו רוצים לשנות ולשפר ואני קורא כאן לכולם להצטרף אלינו, זה לייצר תקנון אחיד, ברור, שכל המוסדות יהיו מחויבים לו.

רם שפע: אנחנו נשמח להוביל תהליך כזה ולייצר סידרת פגישות עם כולם, עם המוסדות, עם מל"ג, עם הועדה ובאמת עם כל מי שירצה כדי לשפר עוד.

רם שפע: יש לנו עוד הרבה עבודה בנושא.

רם שפע: זה ספציפית לנושא ההטרדות המיניות.

רם שפע: לגבי כל נושא האימהוּת בקמפוסים.

רם שפע: נראה לי שזה מאד ברור שהמצב ספציפית של האימהות בקמפוסים שיולדות, הוא קטטוני.

רם שפע: בפחות מ-30% של המוסדות בישראל יש צמוד אליהם מעון יום, כך שנראה לי שזה ברור ומספיק כדי להבין שאם ב-70% אין פתרון, אז אין שום דרך לאימא להסתדר עם התינוק/תינוקת שזה עתה נולדו.

רם שפע: יש גם פער אבסורדי.

רם שפע: הרי במדינה אפשר להיכנס למעון יום רק מגיל שלושה חודשים אבל באקדמיה החופשה שמקבלים היא חודש וחצי.

רם שפע: 'על פניו', נשמע קטנוני אבל אלה חודש וחצי שעשויים ליפול בדיוק על תקופת המבחנים שבה, בעצם, ליולדת אין שום פתרון.

רם שפע: אפס פתרונות.

רם שפע: ואז אנחנו מתחילים לראות את התמונות שאני מניח שכולכם וכולכן ראיתם, של מרצים שמחזיקים תינוק כדי לעזור ליולדת להיבחן, או כל מיני דברים לא נאותים אחרים שכולנו נתקלים בהם בכל מיני סיטואציות.

רם שפע: אנחנו חושבים שצריך לתת לזה פתרון כולל.

רם שפע: זה ברור לי שזה לא משהו שאפשר לעשות מחר כי המדינה צריכה לעשות הרבה התאמות בין מעונות היום באופן כללי של משרד הכלכלה וויצ"ו, לבין הפתרונות שהאקדמיה נדרשת אליהם - - -

עאידה תומא סלימאן: יש להם הרבה על השולחן עכשיו, במה שקשור למעונות יום.

רם שפע: זה נכון, יש להם הרבה על השולחן.

רם שפע: אגב, גם נעשתה פגישה עם משרד הכלכלה בעניין הזה ולהם אני מוכן לעשות שיימינג.

רם שפע: רק לשלוח את הפרוטוקול של הפגישה לקח שלושה חודשים וכמובן שאחרי שנשלח הפרוטוקול לא קרה שום דבר מהדברים שהסכמנו עליהם - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה צריך להיות שמח, בדרך כלל לוקח להם יותר.

רם שפע: כיוון שאני בתחילת דרכי אני עדיין מתוסכל מזה.

רם שפע: אני לא שמח.

רם שפע: אני מבין שזה מה שאולי קורה בעתיד אבל בעיניי זה לא לגיטימי ובטח לא שגם אחרי שהפרוטוקול נשלח לא קרה עם זה שום דבר.

רם שפע: אנחנו כמובן, כפי שאתם מכירים אותנו, ממשיכים ללחוץ.

רם שפע: אני מקווה שהדברים ישתפרו אבל כרגע לא באמת קורה עם זה שום דבר.

רם שפע: גם ההצעה לייצר אתם סיורים, שזה מה שהוצע במשרד הכלכלה, זו לא הצעה שתפתור את הבעיה.

רם שפע: זו הצעה שאולי תַראה שיש בעיה אבל בשביל זה לא צריך לצאת לסיורים.

רם שפע: זה בעניין הזה.

רם שפע: בשורה התחתונה צריך התאמות ברורות בין המצב של המעונות באופן כללי לבין הדרישות שיש לסטודנטיות והנשים באקדמיה.

רם שפע: נושא אחרון הוא הנשים בתארים מתקדמים.

רם שפע: פה אני כן אדבר קצת מנתונים פשוט כדי ללמד אותנו על המצב בדיוק.

רם שפע: שיעור הנשים הלומדות בהשכלה גבוהה גבוה מחלקן באוכלוסייה ועומד על 57% מבין כלל הסטודנטים והסטודנטיות בישראל.

רם שפע: נשים גם מהוות רוב בכל התארים; 56% בתואר ראשון, 61% סטודנטיות לתואר שני ו-53% לתואר שלישי.

רם שפע: אבל, כמובן, אפשר לנחש, יש רק 30% על פי סקר אחרון מ- 2013 נשים בסגל האקדמי הבכיר ומן הסתם, ככל שאנחנו עולים בדרגות יש פחות ופחות נשים.

רם שפע: נתון אחד בעיני הוא אבסורדי מאד.

רם שפע: אני אומר את זה גם כסטודנט לחינוך.

רם שפע: אתם יודעים שאחוז הנשים שלומדות חינוך הוא משמעותית גבוה יותר מהסטודנטים שלומדים חינוך ועדיין, גם במוסדות להוראה, ככל שאנחנו עולים יש יתרון לפרופסורים מן המניין בדרגה הבכירה ביותר.

רם שפע: זה מצב אבסורדי.

<קריאה: יש גם - - -

<רחל ארהרד: היא צודקת, כלומר, זה בהיפוך.

<רחל ארהרד: בסגל האקדמי הקבוע הבכיר זה מגרד את ה-30%.

<רחל ארהרד: זה התהפך עם מורים מן החוץ, סגל זוטר וכו'.

<רחל ארהרד: הנשים הן - - -

עאידה תומא סלימאן: ברור.

רם שפע: זו בדיוק 'תמונת ראי' שמדגישה את אותה סיטואציה.

רם שפע: זהו, אז גם פה יש המון המון עבודה ובאופן כללי צריך להגיד והוועדה כאן היא המקום להגיד את זה: יש עבודה באופן כללי בכל תחום בחיים שלנו ביחס לחתירה לשוויון ולצמצום הפערים הקיימים כרגע, בכל תחום של החיים שלנו וגם באקדמיה.

רם שפע: לצערנו, שוב, יש תמונה הפוכה בין כמות הנשים שלומדות, הסטודנטיות, לכמות הנשים שמצליחות להתקדם בתוך הסגל.

רם שפע: זהו, אלה שלושת הדברים העיקריים.

רם שפע: תודה ובהצלחה לנו בהמשך היום.

עאידה תומא סלימאן: תודה, רק כדאי להגיד בנושא של נוכחות חברי וחברות הכנסת, שאחת המגרעות של הימים המיוחדים היא שחברי הכנסת צריכים להיות בכל הועדות ואז הם מסתובבים ואז יש לך את ה"רכבת" הזו של נכנסים יוצאים, נכנסים יוצאים.

עאידה תומא סלימאן: לא שאני נותנת שום הצדקה אבל - - -

רם שפע: כיוון שזה לא יום הסטודנט הלאומי הראשון שלנו אני יודע איך זה נראה בוועדות אחרות.

רם שפע: ולכן הפעם זה לא תירוץ.

עאידה תומא סלימאן: זה תמיד ככה בימים המיוחדים אבל הפעם יכול להיות שזה עבר את המצופה מימים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שתוך כדי אנחנו נראה שחברי וחברות הכנסת יגיעו ואם לא אני אצטרך לקחת את כל העול עליי.

עאידה תומא סלימאן: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: חבל שלא ידענו שאתם הולכים להעלות את הנושא של אימהות ושל מעונות היום לפני שנייר העמדה הגיע אלינו אתמול, כי לפני כן לא חשבנו להביא את משרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ניסינו אתמול אבל, אני יכולה להבין משרד שלא יכול לארגן מישהו ברגע האחרון.

רם שפע: בסדר גמור.

עאידה תומא סלימאן: גברת שמרית חן, סטודנטית, בבקשה.

<שמרית שרעבי חן: גם אני רוצה לדבר על הנושא של אימהוּת בקמפוסים.

<שמרית שרעבי חן: אני בעצמי אימא לארבעה, חד הורית, שיצא לי כך להתמודד עם הרבה קשיים ואני מדברת מתוך הניסיון האישי שלי, שהרבה סטודנטיות אימהות ובעיקר חד הוריות, נאלצות לוותר על האפשרות לרכוש מקצוע.

<שמרית שרעבי חן: או שהן מתייאשות באמצע וכך נגזלת מהן האפשרות לפתח קריירה.

<שמרית שרעבי חן: מתמודדות עם המון מכשולים שלסטודנטים רגילים בעצם אין אותם והייתי שמחה אם תהיה איזושהי אפשרות לקדם חוקים שבאמת יקֵלו כמו למשל, מלגות לאימהות חד הוריות, שזה משהו שהוא מאד חשוב.

<שמרית שרעבי חן: הן מתקשות לצאת לעבוד, ללמוד ולגדל ילדים לבדן.

<שמרית שרעבי חן: תמיכה נפשית ורגשית היא משהו שמאד חסר.

<שמרית שרעבי חן: אולי סדנאות העצמה, סדנאות מוטיבציה, כדי שהן יתחילו מסלול ויסיימו אותו.

<שמרית שרעבי חן: רם דיבר על אימהות שיולדות וכן, אולי להאריך חופשת לידה.

<שמרית שרעבי חן: או בשביל למנוע מהסטודנטיות לעמוד מול מצבים לא נעימים מול מרצים מתן אופציה לקורס מקוון, עבודה, משהו שהן יכולות לעשות מהבית עד שיהיה הסדר של מעונות יום או חלופה אחרת.

<שמרית שרעבי חן: אצלנו זו המכללה לחינוך ורוב רובה של המכללה, גם מהמגזר וגם בעצם נשים, שזו מכללה לחינוך, באות עם עגלות.

<שמרית שרעבי חן: זו קטסטרופה מה שקורה שם.

עאידה תומא סלימאן: מעניין המשפט הזה: "גם מהמגזר וגם בעצם נשים".

<שמרית שרעבי חן: כן, שזה יותר קשה.

עאידה תומא סלימאן: נשים ערביות הן נשים.

<שמרית שרעבי חן: הן מאד נלחמות לרכוש השכלה, במיוחד האימהות.

<שמרית שרעבי חן: קורסים בשעות שאין מעונות יום, עוד פעם, האפשרות לקחת באופן מקוון.

<שמרית שרעבי חן: מערך היעדרויות לאימהות, זה נורא.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להסביר את זה?

<שמרית שרעבי חן: כן, נוכחות בשיעורים.

<שמרית שרעבי חן: אצלנו באופן אישי זו נוכחות חובה.

<שמרית שרעבי חן: נשים שלא מגיעות פשוט מפסידות את הקורס.

<שמרית שרעבי חן: ראוי להרחיב את מערך ההיעדרויות לאימהות.

<שמרית שרעבי חן: אנחנו חשבנו על מעונות יום בקמפוסים עצמם.

עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי על הבורות אבל אני רוצה לשאול, בעניין חופשת הלידה, האם זה משהו שכל האוניברסיטאות החליטו?

עאידה תומא סלימאן: איך הוחלט על חודש וחצי?

עאידה תומא סלימאן: זה בהסכמה בתוך האקדמיה?

<רחל ארהרד: חוק זכויות הסטודנט.

עאידה תומא סלימאן: חוק זכויות הסטודנט.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי.

רם שפע: זה משהו שאפשר כמובן לייצר בו שינוי.

רם שפע: צריך לעשות התאמות.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה שאלתי.

<שמרית שרעבי חן: אלה בגדול הנושאים שלפי דעתי יכולים להקל על אימהות.

<שמרית שרעבי חן: לעודד אותן לצאת, לרכוש השכלה, לסיים את התואר שהן מתחילות ולהתקדם הלאה.

<שמרית שרעבי חן: יש להן פשוט המון מכשולים שלא לדבר על לחץ נפשי, על חוסר יכולת לממש את הפוטנציאל שלהן, עם כל ה juggling שלהן, בית עבודה, ילדים, לימודים.

<שמרית שרעבי חן: אני מדברת באופן אישי אבל לאחר שכן, דיברתי עם סטודנטיות אימהות אצלנו.

<שמרית שרעבי חן: לא משנה מאיזה מגזר, עם כולן הקשיים האלה עלו.

<שמרית שרעבי חן: אני אשמח אם תהיה אפשרות לקדם ואני אשמח גם לעשות בשביל זה הרבה.

עאידה תומא סלימאן: יופי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: לירז יפה, בבקשה.

<לירז יפה: נעים מאד, אני לירז, סטודנטית לתואר שני במחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטה בן גוריון.

<לירז יפה: בנוסף לזה אני גם מתנדבת בארגון "מסלן" שזה ארגון סיוע לנשים בנגב.

<לירז יפה: רציתי לדבר בעיקר על העניין של הטרדות מיניות בקמפוסים לצערי.

<לירז יפה: אני יודעת שיש התקדמות, אני לא מרגישה אותה.

<לירז יפה: שש שנים באוניברסיטה ורק בשנה האחרונה ראיתי שירד אצלנו באגודה תקן למלווה, שזה בעיניי ממש מחפיר.

עאידה תומא סלימאן: מלווה לנפגעות?

<לירז יפה: יש באגודה תפקיד מסוים של סטודנטית שהיא אחראית על ליווי.

<לירז יפה: קוראים לתפקיד "רכזת למניעת הטרדות מיניות ושוויון מגדרי" והתקן שלה ירד במהלך השנה.

<לירז יפה: אני לא מבינה למה.

<לירז יפה: אני לא חושבת שהייתה איזושהי ירידה ניכרת בכמות התלונות אבל אני לא יודעת - - -

עאידה תומא סלימאן: אתה יודע משהו על זה?

רם שפע: לא, אני בודק את זה כרגע.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

<לירז יפה: רציתי לדבר על שתי נקודות מרכזיות שמאד חופפות למה שחילקו עכשיו מההתאחדות של הסטודנטים.

<לירז יפה: הדבר הראשון הוא החוסר בחידוש בין התקנונים.

<לירז יפה: זאת אומרת, יש חוק אחד במדינה, אין כמה חוקים.

<לירז יפה: זה קצת בעייתי בעיניי שיש חוסר אחידות בין המוסדות האקדמאיים ובירושלים יש איזשהם מודלים שהם באמת טובים, שכדאי לדעתי לאמץ בשאר האוניברסיטאות.

<לירז יפה: כמה דוגמאות שיצא לי להשוות בין האוניברסיטה שלי לבין האוניברסיטה העברית.

<לירז יפה: למשל, שקיפות.

<לירז יפה: בעיניי מאוד מאוד הגיוני שיהין מפורסמים אפילו באתר של האוניברסיטה, איזשהם נתונים או איזשהם דברים, ללא חשיפה, כמובן, של המתלוננות אבל, באיזושהי צורה חסויה להבין איזה סוג של מקרים יש.

<לירז יפה: הדוח שמוגש בעצם אליכם אין בו לדעתי שמות או דברים כאלה וזה דוח שכדאי מאד לפרסם.

<לירז יפה: זה אחד הדברים שכדאי להסדיר מהבחינה הזאת.

<לירז יפה: לגבי ליווי של המתלוננות, אז אצלנו יש ליווי של סטודנטית שזה משהו שהוא מאד חשוב אבל מבחינה אקדמית אין ליווי, שזה גם משהו שנפגע במיוחד בתוך מוסד אקדמי.

<לירז יפה: מה שנאמר קודם לכן, שיהיה איזשהו תובע חיצוני ולא גורמים פנימיים, זה מאד הזוי בעיניי שיש מצב שיכול להיות שהשופטים מכירים את הנתבע.

<לירז יפה: זו לא בהכרח היכרות אישית אבל הם שמעו עליו כי אוניברסיטאות הן לא מקום כל כך גדול וכד'.

<לירז יפה: הנקודה השנייה שהיא נקודה יותר אישית שלי, כי יצא לי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת למה אתם משתמשים במילה "שופטים".

<לירז יפה: חברי ועדה.

<קריאה: ועדת משמעת.

עאידה תומא סלימאן: ועדת משמעת.

<שמרית שרעבי חן: חברי ועדת משמעת אבל הם אלה שנותנים את פסק הדין.

עאידה תומא סלימאן: זה כך בכל מקומות העבודה.

עאידה תומא סלימאן: בכל מקומות העבודה זה כך כי זה לא הליך פלילי, זה הליך פנימי.

<לירז יפה: אבל זה לא אומר עדיין שזה נכון.

<לירז יפה: זאת אומרת, חוץ מזה שאלה אנשים שלא עברו איזושהי הכשרה שהיא ספציפית למקרים של הטרדות מיניות - - -

עאידה תומא סלימאן: זה משהו אחר, הם צריכים לעבור.

<לירז יפה: נכון ובאוניברסיטה העברית הם כן הבינו שיש איזשהו בעיה ויש תובע שהוא חיצוני.

<לירז יפה: בעיניי זה כן משהו שכדאי לבדוק ואם זה עובד בצורה שהיא טובה אז לאמץ את זה.

<לירז יפה: הדבר השני הוא העניין של הטיפול.

<לירז יפה: אז שוב, אני סטודנטית לתואר מתקדם ויש אצלנו כרגע באוניברסיטה איזושהי בעיה עם איש סגל מאד בכיר ומה שלי יצא לראות מתוך זווית הראייה האישית שלי, שיש ענין של סביבה בטוחה שמוגדרת בתקנון אבל אין שום הסבר ל"מהי סביבה בטוחה".

<לירז יפה: יש תקופת זמן בין הרגע שהוגשה תלונה עד הרגע שמתחיל ההליך המשמעתי.

<לירז יפה: תקופה שהיא לא קצרה, של מספר חודשים, שבעצם שני הגורמים, המתלוננת והפוגע כנראה, הם נמצאים באינטראקציה תמידית והדבר הזה אפילו מחמיר כשאנחנו מגיעים לתארים מתקדמים.

<לירז יפה: ציינתם את זה שדוקטורנטיות ואני יכולה להגיד שגם מאסטראנטיות, אנחנו בקשר תמידי עם המרצים.

<לירז יפה: יושבים אתם במשרדים אחד ליד השני וברגע שיש מתלוננת שהיא בתואר מתקדם, שתובעת איזשהו חבר סגל בכיר, יש שלושה חודשים שבהם הם אמורים כל הזמן להתנגש אחד בשני וכמובן, מה שיוצא בסופו של דבר הוא שהמתלוננת לא מגיעה, מתוך ניסיון אישי, לסמינרים מחלקתיים, להרצאות ודברים כאלה.

<לירז יפה: מי שמגיע זה הנתבע.

<לירז יפה: הוא זה שמגיע ונוכח ומי שלא נוכחת שם זו התובעת, הנפגעת בסופו של דבר.

<לירז יפה: יש כאן פגיעה נוספת, גם במקום העבודה, גם מבחינה אישית וגם מבחינה אקדמית.

<לירז יפה: זאת אומרת, אין שום סיבה שאני לא אציג בכנס ומי שהתלוננתי עליו כן יהיה נוכח ויציג בכנס.

<לירז יפה: יש כאן איזשהו פרק זמן שצריך לקחת אותו בחשבון ואני לא ראיתי מה אפשר לעשות.

<לירז יפה: אני באופן אישי עשיתי עצומה להדיח את האדם הזה כרגע או לעשות איזושהי השעיה מסוימת.

<לירז יפה: אני לא בטוחה שזה הפתרון הנכון אבל, צריך לתת על זה את הדעת, במיוחד כשמדובר בתארים מתקדמים.

<לירז יפה: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: מיכל זאבי, חברת הנהלת ש.י.ן.

<מיכל זאבי: קודם כל אני שמחה מאד ומודה על זה שהכותרת הייתה מאד רחבה ומרחיבה, כי אני רוצה לקחת את המבט שלנו לאיזושהי זווית מעט אחרת ולהתמקד בנושא של המכללות להכשרת מורות.

<מיכל זאבי: מורים, מורות, גננות ואנחנו, מן ההיכרות שלנו את הנושא.

<מיכל זאבי: הנושא של המגדר מאוד דל בתכניות הלימודים ואנחנו חושבות שראוי וחיוני שהוא יהיה נושא מרכזי כי בעינינו, פיתוח של מודעות מגדרית הוא דבר שמשמש את אותן מורות ואת אותן מחנכות כבסיס ליישום של שינוי חינוכי וחברתי, עם שינוי כל התפיסות הרווחות ביחס למערך יחסי הכוח בין גברים לנשים.

<מיכל זאבי: כשהסת

<מיכל זאבי: כלתי על נייר העמדה שכתבנו ראיתי שכתבנו על דרך השלילה אז אני אהפוך אותו לדרך החיוב.

<מיכל זאבי: כשאנחנו נותנים ונותנות למורים, למורות, לגננות, הכשרה שכוללת מודעות מגדרית אנחנו מאפשרים לערער על חלוקת התפקידים.

<מיכל זאבי: אנחנו מאפשרות להצביע על אפליה מגדרית ואנחנו גם רוצות להדגיש, אני רוצה להדגיש, שהחינוך - - - מגדר לא מדבר רק על הנושא של רגישות לאי שוויון מגדרי, כי הוא בעצם פותח את הפריזמה גם לסוגי דיכוי ואי שוויון אחרים וזו עוד אחת מהנקודות החשובות שלו.

<מיכל זאבי: בינינו, העובדה שיחסי המגדר כיום הם חלק ממערך כוח מגדרי שמקבע אי צדק ונותן יתרונות לגברים על פני נשים ולתלמידים על פני תלמידות, צריכה להיות נוכחת בתוך מערכת החינוך.

<מיכל זאבי: זה מחבר אותי גם לדיון שהיה פה לפני כמה חודשים על הכנסה של המגדר למערכת החינוך ואנחנו לא כל כך רואות איך זה יכול לקרות, אם המורות בעצמן והגננות מגיעות בלי המודעות המגדרית.

<מיכל זאבי: מודעות מגדרית מאפשרת לפתח מערך חינוכי ששובר תדמיות, סטיגמות, סטריאוטיפים מגדריים, מעודד סביבה לימודית שתלמידים ותלמידות ממצים בה את היכולות שלהם ומפתחים את הדרך העצמאית שלהם, בלי להתבסס על מגדר, על נטייה מינית, על מוגבלות, על מעמד או על מוצא אתני דתי וגזעי.

<מיכל זאבי: בשביל כל הדברים האלה אנחנו צריכות וצריכים שינוי יסודי בהכשרה של מורים, מורות, גננים וגננות בישראל.

<מיכל זאבי: אנחנו רוצות לנצל את ההזדמנות לקרוא שיתקיים דיון פה שיתמקד בנושא הזה באופן ספציפי, בהשתתפות של ראשי המכללות להכשרת מורים, כדי לחשוב על אילו תכניות ואילו דרכים אופרטיביות יש כדי להפוך את המגדר לנדבך חשוב ומרכזי בתוכן הלימודי.

עאידה תומא סלימאן: כבר עלה הנושא הזה מדי פעם בוועדה והיינו בקשר גם עם משרד החינוך וגם עם מוסדות אקדמאיים בכל הנושא של הכשרת מורות וקיום יחידת מגדר, יחידת לימוד גם בבתי ספר תיכוניים, כמין הכנה למה שעשוי להיות בעתיד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו ממשיכות לעקוב, זה שינוי שחייבים לחולל אותו אבל - - -

<מיכל זאבי: זה לכל הרוחב למעשה.

<מיכל זאבי: זאת אומרת ללכת לכל אורך הגזרה כי אחרת - - -

עאידה תומא סלימאן: ברור, בגלל זה דיברנו גם על יחידת מגדר כבר בתיכון ולא לחכות עד שנכנסים לסמינר מורים או להכשרות הוראה.

עאידה תומא סלימאן: זה נושא חשוב וזה נושא במעקב ולצערי הרב, זה נושא שכמו עם נושאים שמחייבים שינוי חברתי יותר עמוק, עד שתתקבל החלטה כזו כנראה נצטרך להיאבק כדי להגיע לשם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לברך את הצטרפות חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

עאידה תומא סלימאן: מרענן לראות חברת כנסת נוספת.

איילת נחמיאס ורבין: היום אני מבלה אתך הרבה.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו גם בשתים עשרה דיון.

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת מראש על שבאתי לזמן קצר כי יש לי דיון בוועדת כספים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבשאר הועדות יש דיונים מאד חשובים ביומיים האלה שאני בעצמי מרגישה שהייתי רוצה להשתתף בהם אבל, גם הסטודנטים חשובים.

איילת נחמיאס ורבין: מאוד.

<לירז יפה: והסטודנטיות.

עאידה תומא סלימאן: והסטודנטיות.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא הייתי מעזה להגיד 'הסטודנטים' אבל את יודעת למה, כי מירב מיכאלי היא בסיעה שלי, היא לא בסיעה שלה.

<לירז יפה: את חושבת שזה קשור?

עאידה תומא סלימאן: אני מעזה לעשות הכול.

איילת נחמיאס ורבין: עאידה, כשאת - - -

עאידה תומא סלימאן: נועה בינשטיין, מהמועצה להשכלה גבוהה.

<נועה בינשטיין: שלום.

<נועה בינשטיין: אני גם לא ידעתי בדיוק על מה הולך להיות הדיון ורק כדי להבדיל בין הנושאים, בתוך מל"ג וות"ת נושא ההטרדות המיניות מטופל יותר באופן משפטי.

<נועה בינשטיין: גם המקום של מל"ג וות"ת בתוך ההובלה של הדבר הזה הוא יותר בתיווך בין המוסדות, עם הדיווחים שהם צריכים להגיש לא אלינו אלא אליכם.

<נועה בינשטיין: עשינו בשנה שעברה כנס מאד גדול, שהכוונה שלו הייתה להנחות את המוסדות ולקדם איזשהו דוח שהוא יהיה קצת יותר אחיד.

<נועה בינשטיין: לקדם את אופן הטיפול בדבר הזה אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: אתם אמורים לקבל את הדוחות.

עאידה תומא סלימאן: לפחות.

<נועה בינשטיין: אנחנו לא אמורים לעבד אותם, אנחנו אמורים בעיקר להעביר אותם ולוודא שזה נעשה.

<נועה בינשטיין: יש פיקוח על זה שזה נעשה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אם אתם מקבלים את הדוחות, מה זאת אומרת "לא אמורים לעבד אותם"?

עאידה תומא סלימאן: איך תדעו שלא שלחו סתם איזשהו דוח אם לא תעבדו את הדוחות ואם לא תסתכלו?

עאידה תומא סלימאן: איך יכולתם להנחות אותם במילוי של הדוח, למרות שאנחנו הכנו פה בוועדה משהו, אם אתם לא עובדים על הדוחות?

<נועה בינשטיין: שוב, זה בטיפול משפטי אצלנו, אני לא מייצגת את הלשכה המשפטית, אני מייצגת את המל"ג אבל הנושא של דיווחים והדוחות ונושא ההטרדות המיניות, אמור להיות יותר בְּמקום של תיווך על ידי המל"ג.

<נועה בינשטיין: זו ההחלטה שהתקבלה במסגרת הטיפול - - -

עאידה תומא סלימאן: אני קצת היום, כנראה, חלודה קצת.

עאידה תומא סלימאן: לא מבינה למה הדוחות האלה צריכים לעבור למחלקה המשפטית?

עאידה תומא סלימאן: למה זה בטיפול משפטי?

עאידה תומא סלימאן: והדבר השני, מה זה "תיווך" בנושא הזה?

<נועה בינשטיין: הם לא אמורים להיות מוגשים אלינו.

<נועה בינשטיין: הם אמורים להיות מוגשים - - -

עאידה תומא סלימאן: למי הם אמורים להיות מוגשים?

<קריאה: זה לא מהיום - - -

<רחל ארהרד: נעשה סדר נורא פשוט כי - - -

<נועה בינשטיין: שניה, שניה.

<רחל ארהרד: החוק אומר, התיקון לחוק - - -

עאידה תומא סלימאן: אני לא מתווכחת על העובדה הזו.

עאידה תומא סלימאן: הם אמורים לדווח לכם בדיוק כמו שהם מדווחים לוועדה.

עאידה תומא סלימאן: מה עושים עם הדיווחים האלה זה משהו אחר וזה מה שאני רוצה להבין, כי להגיד לך את האמת, גם אני, כשקיבלתי את הדוחות האלה, עמדתי מול שתי שאלות:

עאידה תומא סלימאן: או לקיים עוד ישיבה ראוותנית ולא להסתכל על הדוחות, להגיד עשיתי ולסמן וי, או לחזור ולהוציא משם את הבעייתיות הקיימת ולבדוק איך הם מטפלים בפניות, מה התוצאות, איך הם מדווחים ואיזה הכשרות עשו - - -

איילת נחמיאס ורבין: ואם אחוז התלונות נראה סביר ביחס לכמות הסטודנטיות.

עאידה תומא סלימאן: כן, אז השאלה אם אתם עושים את זה ואני חושבת שהמחלקה המשפטית, אני לא יודעת מה הם עושים עם הדוחות במחלקה המשפטית, מה הם בודקים?

עאידה תומא סלימאן: כי אני לא רואה שזה התפקיד שלהם.

<נועה בינשטיין: מי שלא מגיש?

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, לא - - -

עאידה תומא סלימאן: שאלנו את השאלות.

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע את התשובות.

<נועה בינשטיין: אז אני רוצה לומר שוב שבגלל שלא ידענו איזה נושאים יעלו היום בדיון ואצלנו, לפחות, ההבנה שמעמד האישה הוא לא בהכרח קשור לנושא של הטרדות מיניות.

<נועה בינשטיין: לזה יש דיונים נפרדים.

<נועה בינשטיין: לכן לא באנו מוכנים לנושא הזה.

<נועה בינשטיין: זה מה שרציתי לומר, שהנושא אצלנו במקום - - -

עאידה תומא סלימאן: גישה מאד מעניינת.

<נועה בינשטיין: אני לא חושבת שזו "גישה מאד מעניינת".

<נועה בינשטיין: נושאים שקשורים לקידום נשים בתוך האקדמיה הם לאו דווקא אותן סוגיות כמו - - -

עאידה תומא סלימאן: סליחה, סליחה, לא, לא, לא, עכשיו זה לא מקובל עליי, הנימה הזו.

עאידה תומא סלימאן: את מגיעה לוועדה לקידום מעמד האישה שעובדת כל השנה על כל מיני נושאים.

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא יטיף לנו שמעמד האישה קשור רק בהטרדות מיניות.

<נועה בינשטיין: אני לא חושבת שיש מקום - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאם אין לכם תשובות לשאלות ששאלתי, פשוט מאד את יכולה להגיד לי: סליחה גבירתי, אין לי את התשובות, אנחנו נחזור אלייך עם התשובות האלו.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאמור להתקיים ודבר נוסף, מתחילת הישיבה עד עכשיו עסקנו בשלושה או ארבעה נושאים שקשורים למעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: לא עסקנו רק בעניין של הטרדות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: גם היה הנושא של מעונות היום וסטודנטיות אימהות וגם היה הנושא של נשים בסגל הבכיר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, יש לך תשובות לשאלות האחרות ולנושאים האחרים?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<נועה בינשטיין: כן, רציתי להתייחס לפי הסדר שהדברים הועלו, אז זאת התשובה שלי להטרדות מיניות.

<נועה בינשטיין: הנושא של מעונות יום, בשנה שעברה ניסינו להתחיל לקדם את הנושא הזה גם עם משרד הכלכלה, במסגרת הפעילות של הועדה שהייתה קיימת ובשלב הנוכחי עברה לאחריותו של משרד המדע.

<נועה בינשטיין: אנחנו עובדים גם מולם בשביל להקים אותה מחדש אצלנו והיא תמשיך לעבוד.

<נועה בינשטיין: הועדה - - -

עאידה תומא סלימאן: איזו ועדה?

<נועה בינשטיין: ועדה לקידום נשים במוסדות להשכלה גבוהה.

עאידה תומא סלימאן: והיא זו שתהיה גם אחראית על נושא מעונות יום?

<נועה בינשטיין: אני אומרת שזאת הייתה ועדה משותפת לנו ולמשרד המדע.

<נועה בינשטיין: בתום הפעילות שלה משרד המדע ביקש להמשיך ולהוביל אותה.

<נועה בינשטיין: עכשיו, לאור חילופי תפקידים אנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אז כנראה שאנחנו נתייחס לנושא בישיבה שתתקיים ב-18 ביולי, עם משרד המדע.

<נועה בינשטיין: הנושא הזה עלה בתור סוגיה שיש צורך לקדם אותה.

<נועה בינשטיין: מה שרצינו לעשות בתוך ההמלצות שהועדה העבירה זה להתייחס למנגנון תימרוץ של המוסדות בנושא הקמת מעונות יום.

<נועה בינשטיין: זאת אומרת, מוסד שיקים מעונות יום במסגרתו יקבל תימרוץ דרכנו.

<נועה בינשטיין: זאת אחת ההמלצות של הועדה וות"ת בוחנת את כל ההמלצות האלה לקראת החומש שלה.

<נועה בינשטיין: כרגע אנחנו עובדים על - - -

איילת נחמיאס ורבין: מתי החומש הבא - - -

<נועה בינשטיין: החומש הבא שלנו, של התכנית?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

<נועה בינשטיין: מתחיל בשנה הבאה.

<נועה בינשטיין: אנחנו עובדים על תשע"ז.

רם שפע: רק תיקון.

רם שפע: תכנית החומש הקרובה תתחיל בעוד יותר משנה.

רם שפע: מזכיר לך.

רם שפע: הייתה אמורה להתחיל בתשע"ז אבל היא תתחיל בתשע"ח, נכון?

<נועה בינשטיין: למיטב ידיעתי, בינתיים, זה תשע"ז.

רם שפע: למיטב ידיעתי, אלה לא הפרטים אבל זה בסדר, אפשר להמשיך.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים על כך שבמסגרת - - - התלונות מדברות על לפני כחמש, שש, שבע שנים.

<נועה בינשטיין: אני רוצה שוב להזכיר, כן, שנושא מעונות היום, שוב, הוא במסגרת אחריותו של משרד הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא אומרת שלא, אני מנסה להבין מה אפשר לעשות במוסדות האקדמיים בינתיים, כי יש לנו פשוט הרבה דיונים כרגע, בכנסת.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו הרבה דיונים בכנסת כרגע בנושא מעונות היום ולכן חשוב שאנחנו נדע את הדברים האלה.

<קריאה: השאלה מה אתם עושים.

איילת נחמיאס ורבין: כשאת באה ואומרת שזה יהיה בתכנית החומש הבאה, אני יש לי - - -

<נועה בינשטיין: זה לא יהיה בתקצוב שלנו, זה יהיה בתוך תקצוב - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה שהמדינה תסבסד את זה.

<נועה בינשטיין: זה לא יהיה אצלנו, התקציב בשביל הדבר הזה.

<נועה בינשטיין: אנחנו נתייחס לזה בתוך תמרוץ שלנו את המוסדות לפנות למשרד הכלכלה ולהקים את אותם מעונות.

<נועה בינשטיין: זה לא יכול להיות משהו שאנחנו נעשה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שעניין התקצוב וההקמה הוא בידי משרד הכלכלה אבל, אתם - - -

<נועה בינשטיין: העמידה בסטנדרטים של המוסדות בשביל לקבל - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאחת מהמטרות שלכם אמורה להיות לעודד את הסטודנטיות ואנחנו נגיע גם לעידוד ייצוג הולם, שאני ארצה לשמוע בעניין הסגל.

עאידה תומא סלימאן: האם אתם עובדים ומפעילים לחצים כדי שיפעלו המעונות האלה, לחצים על משרד הכלכלה ועל הגורמים?

<נועה בינשטיין: כרגע לא, אנחנו נפעל דרך המוסדות להשכלה גבוהה וננסה להיות מתואמים עם משרד הכלכלה, כך שלא יהיו חסמים מהותיים שיעמדו בפני מוסד שירצה לפתוח מעונות יום.

<נועה בינשטיין: אנחנו נתמרץ את המוסדות להשכלה גבוהה - - -

עאידה תומא סלימאן: האם יש מוסדות להשכלה שרוצים והביעו רצון לפתוח מעונות יום ונחסמו על ידי חסמים כלשהם ומהם החסמים האלה?

<נועה בינשטיין: למיטב ידיעתי לא אבל, שוב, זאת הייתה עבודה שהתחלנו לעשות לפני שנה - - -

<לירז יפה: למיטב ידיעתנו ואני יכולה להגיד לך מטעם ההתאחדות שיש מוסדות שאכן התעניינו ואכן רצו.

<לירז יפה: הפרוגרמה של משרד הכלכלה מונעת מהם.

איילת נחמיאס ורבין: זו בירוקרטיה, אנחנו לומדים כרגע כל יום מחדש על הבירוקרטיה של המעונות.

<לירז יפה: נכחתי באותה פגישה עם משרד הכלכלה כדי לראות באמת את הדרישות שלנו ואת המענה שהוא "לא", "אי אפשר", אלה תשובות כאלו של - - -

עאידה תומא סלימאן: "התקציב לא מאפשר".

<לירז יפה: לא רק תקציב, קשה להם לשנות את הנהלים.

<נועה בינשטיין: כדי שמוסד יכול להפוך למוסד מוכר עם מעון יום הוא צריך לעמוד בסטנדרטים ספציפיים שמשרד הכלכלה קובע.

<נועה בינשטיין: אלו הבעיות בדרך כלל.

עאידה תומא סלימאן: האם הבעיות הן לעמוד בסטנדרטים?

עאידה תומא סלימאן: אם מוסד להשכלה גבוהה מביע רצון לפתוח מעון יום אני מתארת לעצמי שהוא רוצה לפתוח אותו לפי הסטנדרטים.

עאידה תומא סלימאן: החסם הוא לפני הפתיחה כבר.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, לא, לא, לא.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, רגע.

עאידה תומא סלימאן: למה לא?

איילת נחמיאס ורבין: אני אגיד לך, כי בגלל המשבר במעונות התעמקתי בזה.

עאידה תומא סלימאן: גם אני.

איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת, לא אמרתי שלא, אמרתי מה אני עשיתי.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת שהמורכבות הגדולה היא כרגע על שטחים.

איילת נחמיאס ורבין: להקים בתוך אוניברסיטה קיימת או באזורים של אוניברסיטה קיימת מעונות, לצערי, זה הרבה יותר מסובך עם הבירוקרטיה שישראל יודעת לייצר בדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל זה גם יש לנו את הדיון בנושא ההנקה.

איילת נחמיאס ורבין: יש לנו דיון בשתים עשרה פה, אצל עאידה, בנושא של תחליפי החלב ותחליפי המזון לתינוקות, על ההחלטה שפורסמה ואני כל הזמן אומרת לעצמי: איזה גבר ישב בז'נבה והחליט להחזיר את הנשים הביתה.

איילת נחמיאס ורבין: זו התחושה שלי ואני אומרת את זה בתור אישה שהניקה שנה וחצי את הבן הגדול שלה.

איילת נחמיאס ורבין: מה שעאידה מנסה לכוון אליו הוא שאם יש מוסד שכבר היום רוצה לפתוח, בואו נראה איך אנחנו, לצורך העניין, יחד עם ההתאחדות ויחד עם גורמים אחרים, מנסים לעזור, לתווך.

איילת נחמיאס ורבין: את קראת לזה 'לתווך' בנושא של הטרדות מיניות, לתווך את הבירוקרטיה, כי השטחים הם בעיה, הבירוקרטיה היא בעיה, הפרוגרמות הן בעיה, הכול הוא בעיה אחת גדולה, התקצוב זה בעיה, הכול בעיה אבל, אני אומרת, אם יש מוסד שרוצה ואני אומרת לכם שכרגע יש תקצוב של בערך 200 מיליון שקל אם אני לא טועה, למעונות חדשים, יש תקצוב למעונות חדשים אז בואו ננסה להסתכל על זה גם דרך הפריזמה של האקדמיה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה גם להגיד לך שהגיע אלי מידע שלקחו מזה 50 מיליון שקל, מה-200 מיליון.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה לברר את זה.

איילת נחמיאס ורבין: בשבוע שעבר?

עאידה תומא סלימאן: לא, מאז - - - בכיס.

איילת נחמיאס ורבין: מעניין.

<נועה בינשטיין: אני אתייחס לנקודה האחרונה.

<נועה בינשטיין: עיקר הפעילות שלנו קשור לייצוג של נשים בתוך האקדמיה, של סטודנטים ושל סגל.

<נועה בינשטיין: זה לאור מיקוד של חברות הועדה שהיו בוועדה לקידום נשים וביקשו להתחיל לטפל בנושאים שאמורים להיות בליבת החשיבות של הטיפול עם הדברים הכי מהירים שאפשר לקדם אותם.

<נועה בינשטיין: אני חושבת שסיפרתי בוועדה הזו כבר כמה פעמים על הדוח שהועדה הוציאה, שבו נעשתה עבודה מאד רחבה לגבי נתונים גם של סטודנטיות וגם של סגל.

<נועה בינשטיין: בעקבות הדוח הזה מל"ג שינתה מספר דברים ברגולציה שלה כלפי מוסדות להשכלה גבוהה.

<נועה בינשטיין: גם לגבי פתיחת תכניות חדשות שבודקות ומבקשות סגל אקדמי נשי בכיר בתוך כל תכנית חדשה שפותחים.

<נועה בינשטיין: יש לנו את האגף להערכת איכות שבודק את מספר הנשים לעומת מספר הגברים בתוך תהליך פנימי עם המוסדות וגם כותב על זה.

<נועה בינשטיין: ות"ת מקצה כסף לפעילות של יועצות במוסדות להשכלה גבוהה וגם לפרויקטים רוחביים שאמורים לקדם את כל המוסדות להשכלה גבוהה, כמו כל מיני דברים שקשורים לליווי, להעצמה, ל-networking, לפרויקטים רבים.

<נועה בינשטיין: אנחנו כעת עובדים על תכנית, לקראת החומש הבא, שבמסגרתה - - -לכל הדברים האלה יגדלו - - - וגם הרגולטוריות.

<נועה בינשטיין: זה אחד הנושאים שאנחנו רוצים לקדם.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי, אני בטוחה שנשמע יותר בישיבה שתתקיים ב 18 ביולי, כאשר אנחנו - - -

איילת נחמיאס ורבין: עם משרד המדע?

עאידה תומא סלימאן: כן, עם משרד המדע, אז אנחנו נרצה להתעמק יותר בכל הצעדים שננקטים כדי לשפר את המצב.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת איילת, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת, חברתי, יושבת ראש הועדה, ומתנצלת כמובן בפניכם על כך שאני נאלצת ללכת לוועדת כספים תוך שתי דקות.

איילת נחמיאס ורבין: אני, כל הזמן תקוע לי בראש סיפור שפעם סיפרה לי פרופ' רבקה כרמי שאני מניחה שכולכן מכירות אותה.

איילת נחמיאס ורבין: פרופ' רבקה כרמי סיפרה שבזמן הלימודים היא כמעט לא הרגישה הבדל בינה לבין הסטודנטים הגברים ואז היא התחילה להצליח, להגיע להתמחויות בחו"ל, ופתאום היא ראתה באילו שעות קובעים את הישיבות.

איילת נחמיאס ורבין: וכשאתה מקשיב לאישה כזאת, אתה אומר לעצמך פתאום – ואני מכירה את זה כי אני התחלתי את החיים בידיעה שצריך לעשות שינוי כדי שנשים יהיו בקדמת הבמה, כדי שנשים יהיו סביב השולחן, למרות שבאתי ממשפחה עם נשים חזקות – וכשאתה שומע את זה מאשה כזאת אתה אומר לעצמך: וואוו, איפה היא חיה עד אותו רגע, אבל יש איזשהו רגע כזה של איפוס שאתה מבין, רגע, אני אישה והוא גבר ואגב, פה בכנסת ניסיתי להוביל מהלך שבו תהיה איזושהי התאמה בין שעות העבודה לשעות החיים שלנו.

איילת נחמיאס ורבין: כמובן שהותקפתי מכל עבר.

איילת נחמיאס ורבין: כל מה שאמרתי היה שהמליאה לא חייבת להתחיל בארבע אחרי הצהרים.

איילת נחמיאס ורבין: צריך למצוא פתרונות אחרים בנושאים של הועדות ודברים אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, בכל זאת, עבודת הכנסת הוחלט עליה באמצע המאה הקודמת וראוי שנסתכל.

איילת נחמיאס ורבין: יש גם גברים שרוצים להגיע הביתה.

איילת נחמיאס ורבין: גם גברים יזמו אתי את המהלך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: עם זה עדיין לא קרה כלום אבל כשאנחנו כולנו מסתכלות באקדמיה ואנחנו רואות את ההצלחה המדהימה של נשים צעירות שבאמת פורצות כמעט את כל הגבולות, אני אומרת לך, עאידה, אני רואה נשים מכל המגזרים, יהיו לנו רוב רופאות פה, מאוד מאוד מהר.

איילת נחמיאס ורבין: אני רואה את כמות השמיניסטיות, אפילו שישיסטיות, רואה אותן מדברות בכמיהה על רפואה שזה נהדר אגב, שילכו גם למקצועות אחרים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שילכו לתעשייה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה שנשים יבלטו בכל מקום אבל אני רואה את הדבר הזה ואז, אתן יודעות מה מדאיג אותי?

איילת נחמיאס ורבין: ששכר הרופאים ירד.

<רחל ארהרד: נכון, בוודאות.

איילת נחמיאס ורבין: כי ברגע שיהיה רוב נשי אז שכר הרופאות ירד.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, אנחנו צריכים להבין גם דרך האקדמיה וגם דרך הכלים הפרלמנטרים שיש לנו, איך אנחנו מייצרים סביבה שמפס הייצור, זאת אומרת, בכל תהליך הייצור של בן אדם ישראלי, איך אנחנו מייצרים בן אדם שיודע שלא משנה מה, הוא לא יסבול מאי שוויון על רקע המגדר שלו.

איילת נחמיאס ורבין: ואני חושבת שבאקדמיה, נכון שכבר יש לנו פה ושם נשיאת אוניברסיטה, אנחנו מאד מתהדרות ומתחבקות בזה אבל בסוף אנחנו יודעות שעם זה לא הולכים למכולת ואנחנו יודעות שזה לא מספיק כדי לחולל את השינוי.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו יודעות שנשים נתקעות בשלב שבו הן יולדות ולכן עאידה כל כך מתעקשת על נושא המעונות.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו יודעות כמה זה קשה לצאת לפוסט דוקטורט.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, הן כבר הגיעו לדוקטורט אבל כמה זה קשה לצאת לפוסט דוקטורט ומה זה אומר ולכן, אני הייתי מאד רוצה, נועה, נכון?

איילת נחמיאס ורבין: אני הייתי מאד רוצה לראות את התכנית שלכם - - -

<נועה בינשטיין: נשמח, אנחנו גם בקשר הרבה פעמים וגם נקבע דיון.

<נועה בינשטיין: יש תכנית - - -

עאידה תומא סלימאן: כבר אמרתי.

איילת נחמיאס ורבין: משהו עם משרד המדע.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל - - -

<נועה בינשטיין: זאת עבודה משותפת.

איילת נחמיאס ורבין: או.

איילת נחמיאס ורבין: קיי, סליחה, סליחה אז זה חוסר ידיעה שלי ואני אשתדל מאוד מאוד להגיע.

איילת נחמיאס ורבין: באמת חשוב להבין איך אתם רואים את החומש הבא, את העשור הבא.

איילת נחמיאס ורבין: עזבו, את העתיד של הסטודנטיות שלנו וזה מאוד מאוד מאוד קריטי בעיניי, מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

<קריאה: רבקה כרמי מרוויחה הכי פחות בין הנשיאים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת - - -

<קריאה: מדובר בהלם.

<רחל ארהרד: היא ביקשה פחות מהוועד המנהל.

<רחל ארהרד: זה מאפיין נשים.

<רחל ארהרד: שליש פחות הן מבקשות.

איילת נחמיאס ורבין: הועדה הזאת, אני אומרת לכן, אני אגיד לכן משהו.

איילת נחמיאס ורבין: הועדה הזו, כבר לא יהיה בה צורך בעוד אי אלו עשורים כנראה, אתן יודעות מתי ואני מתנצלת מראש בפני כל הגברים פה, אנחנו - - -

<קריאה: ב-2090.

איילת נחמיאס ורבין: דבר אחד אני אומַר לכם.

איילת נחמיאס ורבין: כשיהיו סביב השולחן נשים בינוניות בכמות שיש גברים בינוניים, אז הועדה הזאת תסיים את תפקידה.

עאידה תומא סלימאן: כאשר - - -

איילת נחמיאס ורבין: כשגברים, גברים הרי הם לא, את יודעת, הם לא מרגישים בכלל את הלחץ.

איילת נחמיאס ורבין: הם צומחים איכשהו.

איילת נחמיאס ורבין: ה- networking הזה מצמיח אותם, אז כשאנחנו נגיע למצב שגם נשים בינוניות ואני אומרת את זה, כולנו בני אדם, שהן לא צריכות לעשות את ה extra mile, את המאמץ.

איילת נחמיאס ורבין: הרי ה extra mile שאנחנו נדרשות לעשות תמיד הוא לא אקסטרה אלא אקסטרה-אקסטרה-אקסטה מייל.

איילת נחמיאס ורבין: או אז אולי.

עאידה תומא סלימאן: אני בחלקיות מסכימה אתך אבל אני חייבת להוסיף שהרבה נשים בינוניות גם נבנות מהנט וורקינג בגלל זה שהן נמצאות בצד נכון של המפה.

עאידה תומא סלימאן: הרבה פעמים.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

איילת נחמיאס ורבין: טוב.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה יותר ענין של כל המבנה החברתי פוליטי כלכלי במדינה, כי הוא זה שמצמיח את המצב הקיים, לצערי הרב.

עאידה תומא סלימאן: פרופ' רחל אלהרד, יו"ר פורום הנציבות במוסד להשכלה גבוהה, אוניברסיטת תל אביב.

<רחל ארהרד: ידידת הועדה.

עאידה תומא סלימאן: ידידת הועדה.

עאידה תומא סלימאן: חברת כבוד בוועדה.

איילת נחמיאס ורבין: אימא של חבר ילדות שלי, צריך להגיד.

עאידה תומא סלימאן: ואימא של חבר ילדות של חברת הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: זה עוד title.

<קריאה: שקיפות, שקיפות, שקיפות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<רחל ארהרד: ראשית, אני מאוד מאוד שמחה להיות כאן ועל הדיון.

<רחל ארהרד: גם מאוד שמחתי באופן שרם הציג את הדברים שכן, שלושת הנושאים קשורים זה בזה, שזורים זה בזה ושלובים זה בזה.

<רחל ארהרד: אנחנו מדברות, כפי שאת חוזרת ואומרת, אנחנו מצויים במבנה חברתי שהכוח, השליטה, המשאבים שלו, הם של הגמוניה גברית ואת זה אנחנו מנסים - - -.

<רחל ארהרד: כשיהיו יותר חברות סגל יהיו פחות הטרדות, יותר יתחשבו בהורות וכו'.

<רחל ארהרד: הם שלושתם קשורים.

<רחל ארהרד: בה בעת, הטיפול, אנחנו מפרקים אותו ואני אתייחס לכל אחד משלושת הסעיפים שהם כל כך קשורים אחד לשני.

<רחל ארהרד: הנושא הראשון, הטרדות מיניות ואני מאד שמחה גם על כך שעליזה הצטרפה שכן, אני אומרת בשבח הועדה הזו.

<רחל ארהרד: הנושא בהשכלה הגבוהה עשה קפיצה מבחינת הבנייה, מבחינת הטיפול, מבחינת ההתייחסות אליו ובוודאי התיקון לחוק שאמר: חייבים לדווח אחת לשנה.

<רחל ארהרד: זו פריצת דרך מאין כמוה ובאמת 'ישר כח' אז אכן, עאידה, בשנה הראשונה כל אחד שלח פתק אחר ונייר אחר ובלגן, אבל זו שנה ראשונה.

<רחל ארהרד: עכשיו יהיה פורמט, עוד שנתיים זה יהיה 'טיפ טופ', אז זו פריצת דרך.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נדאג לזה.

<רחל ארהרד: לגבי אחד הסעיפים, שוב, רק לשבר את האוזן, מה שמופיע בתיקון לחוק כמחייב הוא הכשרה לנציבות שנכנסות לתפקיד.

<רחל ארהרד: זה בעצם המקום היחיד שבו זה מתקיים.

<רחל ארהרד: הוקם פורום שנקרא "be safe -קמפוסים ללא הטרדות מיניות" אליו מוזמנים כל אנשי מערכת ההשכלה הגבוהה, היועצים המשפטיים, נציבות וכו' ואני שמחה לומר לכם שב-15 ביוני, יש כאן הזמנות בשפע, יתקיים יום עיון על הטרדות מיניות באקדמיה ותכננו אותו בקפידה.

<רחל ארהרד: בחלק הראשון נתייחס למצב הנוכחי והגדרנו את המושב הראשון "מחדרי חדרים לרשתות החברתיות", שכן, זאת המהפכה הגדולה, ה'שיימינג', הפייסבוקים, איך מטפלים ואיך מתייחסים לתופעה.

<רחל ארהרד: זה יהיה בעצם החלק הראשון ובחלק השני אנחנו אומרים "הטרדות מיניות באקדמיה 2016 – יותר או פחות?

<רחל ארהרד: " יותר או פחות הטרדות ונביא נתונים עדכניים.

<רחל ארהרד: לכן אני באה ואומרת שמכל הדוחות שהוגשו הפורום לקח אחריות על עצמו, בשיתוף פעולה אתכם, לעבד את הנתונים ולהציג אותם לעם ישראל, ב-15 ביוני כדת וכדין, כפי שעושים באקדמיה.

<רחל ארהרד: אתם מוזמנים לקחת הזמנות, להגיע וכן, כמובן, בשותפות עם אגודת הסטודנטים ועם התאחדות הסטודנטים, עם כולם.

<רחל ארהרד: אחרי שנציג את הנתונים ונשאל אם הם יותר או פחות, יהיו מצד אחד פרופ' חגית מסר ירון, מצד שני ענבר הוכברג ונגיד האם אנחנו טובים יותר או פחות טובים.

<רחל ארהרד: זה דיון מאד מעניין ומאד סוער.

<רחל ארהרד: זה לגבי הטרדות מיניות באקדמיה והפורום באמת הקים עכשיו פלטפורמה להיוועצויות.

<רחל ארהרד: עשינו השתלמות לנציבות החדשות.

<רחל ארהרד: כלומר, זה ממש - - - הפכנו לשיטה יעילה ויש כמובן 'מקצה שיפורים' פה ושם.

<רחל ארהרד: האם תקנון אחיד או לא – אפשר לדון בזה.

<רחל ארהרד: יש פנים לכאן ולשם.

<רחל ארהרד: החוק של מדינת ישראל הוא אותו חוק ואני חושבת שזה עיקרו של העניין אבל על זה אפשר לדון.

<רחל ארהרד: ברכות ובאמת ברכות.

<רחל ארהרד: ותודות להתאחדות.

<רחל ארהרד: אין עוד ארגון במדינה שיש בו מעל 300,000 אנשים והוא כל כך מאורגן, פועל לעניין הזה ומטלטל את כולנו.

<רחל ארהרד: אז תנדנדו, תטלטלו, תציגו נתונים מדויקים או לא אבל קורים דברים.

<רחל ארהרד: אימהוּת בקמפוס, אני מציעה לדבר על הורות בקמפוס משום שאם לא נדבר על הורות בקמפוס, אותה הוגנות מגדרית שאנחנו שואפים אליה, שאבות יטפלו בילדיהם ויהיו שותפים, יבואו למעון וייקחו אותם ויחזירו אותם – לא נגיע לשם.

<רחל ארהרד: ולכן, הבה נדבר על הורות בקמפוס.

<רחל ארהרד: אבות גם ראוי שפעם פעמיים בשבוע ילכו למעון בארבע, ייקחו את הילד וילכו לגן שעשועים.

<רחל ארהרד: זה לא מונופול של אימהות אלא של המשפחה ושל המשפחות על כל המבנה.

<רחל ארהרד: יש לנו היום הרבה משפחות חד מיניות עם כל הווריאציות שבהן הם מגדלים את ילדיהם.

<רחל ארהרד: זו הסוגיה הכי מורכבת ואני אתייחס לשני היבטים שלה.

<רחל ארהרד: ההיבט הראשון הוא אכן חופשת הלידה.

<רחל ארהרד: תראו, סמסטר – ופה אני קצת מגנה על מערכת הלמידה – סמסטר הוא שנים עשר שבועות, חופשת לידה היא שלושה חודשים וחצי.

<רחל ארהרד: יש לנו ויכוחים מאד קשים עם הפקולטה לרפואה.

<רחל ארהרד: אין כאן כרגע נציגים אבל ההתאחדות מייצגת את כולם.

<רחל ארהרד: אולי יש כאן סטודנטים לרפואה או הורים לסטודנטים לרפואה.

<רחל ארהרד: תקשיבו, יש סבב מחלקות וחייבים לעשות אותו.

<רחל ארהרד: כלומר, זה חלק מהסטאז'.

<רחל ארהרד: אם הסטודנטית נמצאת בחופשת לידה ולא הייתה בהמטולוגיה אז היא לא יכולה לקבל תואר ברפואה.

<רחל ארהרד: אין הקלות.

<רחל ארהרד: זה לא ב- remote control, זה לא בווידאו, היא צריכה לעשות את זה.

<רחל ארהרד: איך מחברים את שני הערכים הללו?

<רחל ארהרד: אצל נשים בדיוק זה הגיל, 28 עד 38, זה המועד לקריירה זו הקמת המשפחה.

<רחל ארהרד: צריכים לעשות את זה מאד בקפידה.

<רחל ארהרד: איילת דוחה נשים בינוניות, אנחנו רוצים גברים מצוינים ונשים מצוינות ואנחנו רוצים שנשים מצוינות הפוטנציאל שלהן יתממש.

<רחל ארהרד: אכן, ברפואה, תקשיבו לנתונים מדויקים, האקדמיה מביאה - - -

עאידה תומא סלימאן: אם תוכלי להזדרז קצת.

<רחל ארהרד: 74% מהנרשמים הם נשים היום ומתקבלים 77%.

<רחל ארהרד: כלומר, היום, שלושת רבעי מהסטודנטים לרפואה הם נשים אז צריך למצוא פתרונות מאד מתוחכמים ורגישים, שמאזנים.

<רחל ארהרד: הדבר השני ופה אני אומרת את זה חד וחלק, אם יש דבר חיוני הוא מעונות יום.

<רחל ארהרד: Day Care.

<רחל ארהרד: כדי שאפשר יהיה לחזור אחרי שלושה חודשים וחצי או אחרי שבועות למחקר, ללימודים, חייב להיות מעון יום.

<רחל ארהרד: בכל המדינות שהתקדמו, שעשו משהו, כל העניין הוא מעונות היום.

<רחל ארהרד: זו חובה.

<רחל ארהרד: אין פטנטים והסיבה היחידה היא כסף, כסף, כסף.

<רחל ארהרד: באוניברסיטת תל אביב פתחנו.

<רחל ארהרד: 30,000 סטודנטים ויש לנו מעון אחד.

<רחל ארהרד: רשימת המתנה של מאות אנשים ומשיבים את פניהם ריקם.

<רחל ארהרד: דוקטורנטיות מדהימות, חוקרות צעירות, אין מקום וזה רק כסף כמו שאיילת אמרה.

<רחל ארהרד: שטחים, שום דבר אחר.

<רחל ארהרד: הארגונים - - -

עאידה תומא סלימאן: מעניין שאת אומרת "בואו נדבר על הורות" ואחר כך את אומרת דוקטורנטיות וחוקרות.

<רחל ארהרד: משום שהן חוזרות מחופשת הלידה.

<רחל ארהרד: זו הערה שאני לוקחת אותה אבל הן לוקחות את חופשת הלידה וצריכות לחזור ולהניק.

<רחל ארהרד: עד כאן - - -

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה עם כל השיח הזה על הורות שוויונית ואני בעד הורות שוויונית אבל נזכיר לעצמנו כל הזמן שבכל זאת, בשלושת החודשים הראשונים אחרי לידה יש תפקיד שונה, שהוא קשור לביולוגיה, לנשים ולא בהכרח צריך להתחיל מזמן הלידה בכל הנושא של הורות שוויונית.

<רחל ארהרד: מאה אחוז מסכימה אתך.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאני בקטע הזה לא מתיישרת עם הנושא של שוויון מגדרי.

<רחל ארהרד: לא, לכן החלפנו.

<רחל ארהרד: היום קוראים לזה הוגנות מגדרית.

<רחל ארהרד: שהארגונים, המוסדות החברתיים והמוסדות להשכלה גבוהה יהיו בהוגנות כלפי נשים.

<רחל ארהרד: אין שוויון.

<רחל ארהרד: מי שמניקה בלילה זו האישה והיא קמה בבוקר טרוטת עיניים ישר ללמד או ללמוד.

<רחל ארהרד: אין, הביולוגיה היא ביולוגיה.

<רחל ארהרד: היא לא עובדת לטובתנו אז לכן, צריכה להיות ההוגנות וזה דבר מאד חשוב עם מעונות היום, אין לי מלה אחרת.

<רחל ארהרד: הדבר השלישי - - -

עאידה תומא סלימאן: יש עוד?

עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו חייבים להזדרז.

עאידה תומא סלימאן: את כבר מעל עשר דקות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים להזדרז.

<רחל ארהרד: אז המשפט האחרון הוא שאכן, הפער בין 56% שמקבלות Phd לבין 30% בסגל, אותו צריכים לצמצם ולכן, יש לנו צוות של יועצות הנשיאים באוניברסיטאות המחקר ואנחנו עושים פעולות רבות לשם הגדלת ההוגנות.

<רחל ארהרד: בוועדות, במלגות, בפוסט דוקטורט, אמרו כאן שזה חסם עיקרי.

<רחל ארהרד: הצענו ואני שמחה שנועה כאן, הצענו סדנה משותפת לשבע אוניברסיטאות, למנהיגות צעירות חוקרות.

<רחל ארהרד: אנחנו מקווים שות"ת תממן את זה, כלומר, נעשית הרבה פעילות.

<רחל ארהרד: הדרך ארוכה.

<רחל ארהרד: התשובה שהיום חשוב לתת אותה, היא לא "אין נשים" אלא ההוגנות המגדרית, שהמאגר של מועמדות הוא גדַל ויש נשים, רק צריכים להגדיל את ההוגנות.

<רחל ארהרד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, תודה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי מנהלת עכשיו את הדיון בוועדת החינוך, לכן נמנע ממנה להגיע.

עאידה תומא סלימאן: אני הרגשתי שחובה להזכיר את זה, במיוחד שהיא אחת מחברות הכנסת שמתמידה בדיונים אצלנו פה בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא, שאת גם אחת היוזמות של היום המיוחד הזה, בבקשה.

עליזה לביא: תודה גבירתי היושבת ראש.

עליזה לביא: כן, יחד עם חברתי, חברת הכנסת בן ארי, היום הזה, יום הסטודנט בכנסת ישראל, ותודה לך על הדיון החשוב הזה, במסגרת היום הזה.

עליזה לביא: סטודנטים וסטודנטיות, הוגנות מגדרית, אחריות מגדרית, הבנה, רגישות וערכים נלמדים.

עליזה לביא: אני מאוד מאוד שמחה לשמוע על השינוי בהתבוננות בהתייחסות לגבי ההטרדות המיניות.

עליזה לביא: אין ספק, זה צמח מהשטח.

עליזה לביא: אנחנו כאן לא ידענו, רק אחרי שקודמכם בתפקידים, בהתאחדות, באוניברסיטאות ובמכללות, באו וסיפרו על המצב העגום, על התקנות שצריך לחוקק, באמת הגענו להבנות ולהתחלה של העבודה המשותפת על התיקון והנה, הנתונים הם הרבה יותר טובים ממה שהיה בעבר.

עליזה לביא: עצם העובדה שיש כתובת ואפשר לדעת למי ללכת.

עליזה לביא: זה בכלל מלווה אותנו כאן מהמקום שלנו כנשים, גם כגברים שרגישים למצוקה של נשים, שברגע שיש כתובת, שיש הבנה.

עליזה לביא: גילוי נאות, הבת שלי לומדת רפואה ויום אחד היא מספרת לי שיש לה פגישה עם פרופ' רחל אלהרד מאוניברסיטת תל אביב, שהיא נורא מתרגשת אבל אי אפשר להמשיך עם האפליה שנעשית בבית הספר לרפואה.

עליזה לביא: כך למדתי על עוד בעיות ועוד בעיות וכל הנושא של ההתמחות, מה אפשר לעשות ואיך יכול להיות שלסטודנטיות אומרים מתי כן ומתי לא להיות בהריון עד כדי רזולוציה של חודש יום ושנה.

עליזה לביא: נכון, זו התערבות גסה מצד אחד.

עליזה לביא: מצד שני, צריך להבין ש"בתוך עמנו אנחנו חיים וחיות" כלומר, איך באמת תהיה המעטפת ההוגנת, הראויה, הנכונה שצריך, וככל ש'קוראים לילד יותר בשמו' ויש שיתופי פעולה, אז גם אפשר לבוא ולהתמודד עם החירות המגדרית.

עליזה לביא: חירות מגדרית לא אומרת ששוויון לא צריך להיות.

עליזה לביא: שוויון בוודאי אבל עם רגישות ועם הבנה לחירות.

עליזה לביא: זה חלק מהמקום הזה שאנחנו רוצים לבוא ולתקן.

עליזה לביא: יש הרבה מצוקה.

עליזה לביא: אני מכירה.

עליזה לביא: אני באה מהאקדמיה, אני נמצאת בחל"ת.

עליזה לביא: אני מכירה, אני יודעת אבל אני רוצה לבוא ולדבר בשפה יותר אופטימית, משום שאני כן רואה יותר ויותר נשים שלוקחות אחריות.

עליזה לביא: אם זו יוזמה של חוקרות במכון ויצמן שמכלום מייצרות ניראות, לפחות להיות מודלים לבנות הצעירות ואם אלו יוזמות שצומחות מהשטח, עם אחריות של נשים וגם של גברים כלפי הדור הצעיר, כי מה שחסר בעיקר הוא מודלים לחיקוי והמודלים האלה קיימים, הם רק לא ניראים.

עליזה לביא: הם לא מונגשים לדור הצעיר.

עליזה לביא: הן גם מנפצות את תקרת המדע והזכוכית.

עליזה לביא: גם המדעניות הצעירות, עם ההבנה שיש, שרק צריך להנגיש, צריך להיראות עם הרבה מאד אחריות אישית.

עליזה לביא: אז אני מאד שמחה על הנתונים המשתפרים.

עליזה לביא: הדרך עוד ארוכה אבל כשתהיה יותר ויתר מעורבות ואחריות ושותפים, עם שגרירים של רצון טוב בתוככם וזה קורה, אני בטוחה שנגיע לנתונים טובים יותר.

עליזה לביא: תודה לָך ותודה לכם.

עליזה לביא: ונמשיך.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: דר' שרה גנוט, רק אם אפשר להתקדם ליד המיקרופון, לשבת קדימה.

<שרה גנוט: אני יועצת הנשיא לקידום נשים של המרכז האקדמי "לב".

<שרה גנוט: אני לא הייתי ברשימת הדוברים אבל אני חייבת להעיר משהו בקשר לסעיף של אימהות בקמפוס.

<שרה גנוט: יש דברים אופרטיביים שאנחנו מחכים ופנינו, כנראה לא לוועדה ולכן זה לא התקדם.

<שרה גנוט: אני רוצה לתת דוגמה.

<שרה גנוט: חייל מילואים שמגויס ביום בחינה במועד א', אוטומטית לפי החוק מקבל מועד מיוחד.

<שרה גנוט: סטודנטית שיולדת באותו תאריך לא זכאית על פי חוק למועד מיוחד.

<שרה גנוט: על פי חוק היא לא זכאית.

<שרה גנוט: זה מה שידוע לי עד היום.

<שרה גנוט: אני יודעת שהאוניברסיטה העברית יצרה לעצמה איזשהם חוקים לעצמה - - -

<לירז יפה: גם הטכניון.

<שרה גנוט: גם הטכניון אבל - - - במוסד קטן, עניין תקציבי ולא מצליחה להעביר את זה.

<שרה גנוט: אילו היה חוק לא הייתה לי בעיה, כי יש מועדים לחיילי מילואים והסטודנטית תוכל לעשות את הבחינה רק אם במקרה זה מתאים למועד שלה.

<שרה גנוט: זו רק דוגמה קיצונית, שאנחנו חושבים - - -

עליזה לביא: סטודנטית במילואים - - -

עאידה תומא סלימאן: כנראה חושבים שאפשר לדחות את הלידה.

עליזה לביא: רק שניה, המילואימניקים זה על פי חוק?

עאידה תומא סלימאן: או לעשות את הבחינה תוך כדי לידה.

<שרה גנוט: אנחנו מבקשים את הזכויות של הסטודנטים ולגבי האֵם הסטודנטית להשוות את הזכויות של החייל המגויס למילואים.

<שרה גנוט: אלה דברים אופרטיביים, טובים, לא משהו שדורש תקציבים.

<שרה גנוט: אגב, לגבי מעונות, אנחנו סגרנו מעון בגלל בירוקרטיה, מה שעלה קודם ולא מצליחים לפתוח אותו.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת?

<שרה גנוט: היה לנו מעון בקמפוס ובגלל שטחים, כנראה, לא עברנו את כל הבירוקרטיה ונאלצנו לסגור את המעון.

<שרה גנוט: זה דבר שעלה פה ודיברו על זה - - -

עליזה לביא: הייתה לכם בעיה מוניציפלית?

עאידה תומא סלימאן: לא, עם משרד הכלכלה.

עליזה לביא: משרד הכלכלה סגר לכם?

<רחל ארהרד: יש מפרט מסודר שמגן על הילדים והוא הגיוני.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אנחנו לא רוצים מחסנים לילדים, אנחנו רוצים מסגרות חינוכיות שגם מגנות על הילדים וזה מובן, הסטנדרטים.

עאידה תומא סלימאן: השאלות הן אם לא היה אפשר בכל זאת, לבדוק אין משפרים ואיך מתאימים את עצמם לסטנדרטים כי אני יודעת, לפעמים הרבה מההחלטות של סגירה בגלל הבירוקרטיה נבנות על כך שאנשים שבאמת היו צריכים להתאמץ כדי לענות על הקריטריונים.

עאידה תומא סלימאן: לא ראו לנכון שכדאי להשקיע את המאמץ כי זה לא עומד אצלם בסדר עדיפות מאד גבוה.

<שרה גנוט: אבל הפן האקדמי מאוד חשוב ויש לציין, סטודנטיות מפסידות שנת לימודים בגלל זה.

עליזה לביא: טוב, אנחנו רשמנו את זה.

עליזה לביא: אני לא הכרתי את זה ואני חושבת שזו צריכה להיות תקנה אבל בסדר, אני אבדוק את זה.

עאידה תומא סלימאן: שניה, יש לך, דווקא בחוק זה קיים.

עאידה תומא סלימאן: אני - - -

<רחל ארהרד: אני חשבתי שזה בחוק זכויות הסטודנט.

עאידה תומא סלימאן: בכללי זכויות הסטודנט בסעיף 7(ב) מדובר על "סטודנט לאחר לידה, אימוץ, או קבלת ילד למשמורת, שנעדר מן הבחינה בתקופה של עד ארבעה עשר שבועות מיום הלידה, האימוץ או קבלת ילד למשמורת, זכאי להיבחן במועד נוסף, החל במסגרת המועדים" - - -

<שרה גנוט: אני רוצה להסביר.

עאידה תומא סלימאן: "המקובלים במוסד".

<שרה גנוט: אנחנו נותנים מועד נוסף אבל זה מועד ג' וזה יכול להיות שנה אחר כך כי הקורס לא התקיים במשך שנה.

עאידה תומא סלימאן: אז זו בעיה של מוסדות אבל זה - - -

<שרה גנוט: אבל אצל חייל כתוב "מועד מיוחד".

<שרה גנוט: מחברים לכבודו.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי, אז אנחנו נבדוק את העניין הזה.

רם שפע: אפשר לעשות התאמות, זה לא כזה מורכב, נדבר אחר כך.

עאידה תומא סלימאן: הכול תלוי במה שנקרא political will.

עאידה תומא סלימאן: אם הרצון קיים במוסד אז תמיד מוצאים את הפתרונות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שמשתדלים בנושאים האחרים ומוצאים פתרונות אבל כאשר הרצון לא קיים אז לא ישתדלו ולא - - - אבל אפשר לבדוק את זה, ואם זה ספציפית אצלכם אפשר לפנות ולתת דוגמאות ממוסדות אקדמיים אחרים ולבקש שיתחשבו בזה.

<שרה גנוט: אבל אם זה על פי חוק אצלנו אז אצלנו גם יהיו מחויבים.

<שרה גנוט: אני בטוחה - - -

עאידה תומא סלימאן: אפשר להשתמש בסעיף הזה ואפשר להשתמש בדוגמאות האחרות ולפנות.

עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה לפנות למוסד ולבקש שיתחשב בזה.

עאידה תומא סלימאן: אחרונת הדוברים, הדוברות ואחר כך אני ארצה לסכם, ענבל הוכברג, זה נכון?

<ענבל הוכברג: נכון.

עאידה תומא סלימאן: יו"ר אגודת הסטודנטים באוניברסיטת תל אביב.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גבירתי.

<ענבל הוכברג: תודה רבה.

<ענבל הוכברג: אני אעשה את זה בקצרה.

<ענבל הוכברג: אני אגע בארבעה נושאים שגם עלו מקודם אבל מזוויות טיפה שונות.

<ענבל הוכברג: לפני כן אגיד שאני נורא הצטערתי לשמוע את התגובה של המל"ג בנושא הטרדות מיניות.

<ענבל הוכברג: זו נורת אזהרה וזה ממש קצת מביך ומביש.

<ענבל הוכברג: אני מקווה שזה יתוקן ולא ימשיך כך, כי זה נושא שהוא מספיק חשוב כדי שתהיה לו התייחסות נאותה וכמו שצריך.

<נועה בינשטיין: התגובה הייתה שאין תגובה מפני שאני לא מטפלת בזה וזה בטיפול משפטי.

<ענבל הוכברג: אני חושבת שזה חשוב שזה כן נושא שיתעסקו בו ולא רק ברמה של נושאים משפטיים.

<ענבל הוכברג: זה נושא שאנחנו עוסקים בו - - -

<נועה בינשטיין: התחום המשפטי הוא - - -

עאידה תומא סלימאן: בואו, בואו, בואו.

<ענבל הוכברג: אבל זה לא עיקר הדברים שלי, כן רציתי להגיד שזו נקודה שצריך לשים אליה לב.

<ענבל הוכברג: לגבי הטרדות מיניות, אני כן חושבת שמעבר לצעדים של תקנון צריך משהו שיהיה באמת ברמה אחידה.

<ענבל הוכברג: יש הרבה פתרונות ואנחנו כל הזמן עסוקים ושואלים את עצמנו איך אפשר להגביר מודעות?

<ענבל הוכברג: איך מעלים את כל הנקודות החשובות של מהי הטרדה מינית?

<ענבל הוכברג: מה צריך לעשות?

<ענבל הוכברג: איך לפנות?

<ענבל הוכברג: יש גם הרבה מוסדות בארץ שעושים לומדה שהיא לומדה מחייבת, שהיא גם לסגל בכיר, מנהלי, זוטר, גם לסטודנטים יש את זה, למיטב זכרוני, באוניברסיטת בן גוריון, העברית, "אריאל" ובמכללה למנהל.

<ענבל הוכברג: אוניברסיטת תל אביב - - -

עליזה לביא: זה חובה ביום הראשון - - -

<ענבל הוכברג: אז הנה, אוניברסיטת תל אביב נכנסת לזה היום.

<ענבל הוכברג: זה לא משהו שהוא מעוגן - - -

עליזה לביא: הכנסנו את זה.

<ענבל הוכברג: זה לא קורה, אני לא יודעת, זה לא קורה בכל המוסדות - - -

עליזה לביא: דווחו לנו, דווחו לנו.

<ענבל הוכברג: אין בעיה - - -

<רחל ארהרד: ממש לא - - -

עליזה לביא: לא אצלך?

עליזה לביא: הכיצד, אחותי?

<ענבל הוכברג: אנחנו בתל אביב עושים את זה עכשיו.

<רחל ארהרד: לא, גם לא, מה שכתוב בתקנות הוא שצריכים לדאוג להסברה, להדרכה - - -

<נועה בינשטיין: לא חייבת להיות תוכנה.

<ענבל הוכברג: בגלל זה אני אומרת שהסברה וחידוד ופוסטר ופלאיירים הם סבבה וזה חשוב - - -

עליזה לביא: רגע, רגע, גם לזה לקח לנו זמן - - -

<ענבל הוכברג: אני לא מקלה בזה ראש ולא מזלזלת - - -

עליזה לביא: לא לזלזל, היינו פה בדברים - - -

<ענבל הוחברג: ממש ממש לא.

<ענבל הוחברג: אם השתמע מדבריי זלזול אז זה ממש לא נכון אבל אני חושבת שכן צריך לייצר איזשהו קו אחיד של לומדה שהיא חובה.

<ענבל הוחברג: שאנשים לא יכולים להמשיך את התואר ולא יכולים להמשיך ללמד בלי שהם שומעים, רואים, עוברים איזשהו 'מבחנון' קטן וכל מוסד יבחר איך לעשות את זה או שתצא איזו הנחיה גורפת.

<ענבל הוחברג: זה לדעתי יפתור וישים אותנו במקום הרבה יותר טוב בכל הנושא הזה.

<רחל ארהרד: ענבל, ממש לא ואני רוצה לומר - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, סליחה, פרופסור.

<ענבל הוכברג: רחל, אני מכירה את דעתך ובכל זאת בחרתי לומר - - -

<רחל ארהרד: לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מבקשת.

<ענבל הוכברג: אנחנו חלוקות על זה.

<ענבל הוכברג: לגבי מעונות היום, דיברנו על זה וזה נושא מאד חשוב.

<ענבל הוכברג: חשוב לי להגיד שלא רק חשוב שיקימו מעונות אלא גם חשוב להתייחס לזה שסטודנטיות שהן לא חלק מסגל זוטר, יהיה להן - - - הקצאות.

<ענבל הוכברג: לצערי, היום, יש יותר מדי סטודנטיות שלא מצליחות בכלל להגיש את הבקשה וזה בסדר וכבודו של הסגל במקומו מונח אבל, זה כן משהו שצריך לתת לו את ההתייחסות.

<ענבל הוכברג: לגבי נושא של פוסט דוקטורנטים, דוקטורנטיות ותכנית הבראה שיש להגדלת כמות הנשים שלוקחות חלק באקדמיה, זה חשוב וזה ברור.

<ענבל הוכברג: אני יודעת שנעשים הרבה מאמצים.

<ענבל הוכברג: אני חושבת שגם צריך לתת את הדעת בצורה של איזושהי תכנית או איזושהי אמירה, כמו שאמרה פה חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שזה צורם וזה נראה מאוד לא טוב שב-2016 עדיין יש רק נשיאה אחת לאוניברסיטה.

<ענבל הוכברג: גם במוסד שלנו יש מנכ"ל ורקטור ונשיא ותפקידי ההנהלה הבכירים הם עדיין מאוישים על ידי גברים אבל זה כן משהו שחשוב לשים אליו לב.

<ענבל הוכברג: בסוף זה איך שזה נראה.

<ענבל הוכברג: כשאתה מסתכל למעלה אתה אומר: לא רק בסגל האקדמי, זה צריך להיות גם בתפקידי מנהלה ותפקידים יותר בכירים.

<ענבל הוכברג: זה כן נושא שהוא חשוב.

<ענבל הוכברג: לגבי הנושא של סטודנטיות בחופשת לידה ותהליכי הורות, אני כן אגע בנקודה שגם רחל ציינה, שזה נכון שסטודנטיות הן אלה שעושות את פעולת ההנקה ומטפלות בחודשים הראשונים אבל, כן לאפשר לבני הזוג יותר משבוע, אם אני לא טועה זה מה שרשום, שהם יכולים להיעדר בחודשים הראשונים של הלידה.

<ענבל הוכברג: זה כן משהו שהוא מסייע לסטודנטית היולדת ואלה גם דברים שצריך לקחת אותם בחשבון, מעבר לשינויים אחרים.

<ענבל הוכברג: אני מקווה שאכן בפעם הבאה שנתכנס יהיו פה בשורות טיפה יותר טובות מכולם.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני קיבלתי בקשות לזכויות דיבור עכשיו, ברגע האחרון.

<קריאה: לא הגענו - - -

עאידה תומא סלימאן: כנראה גבירתי פעם ראשונה מגיעה.

עאידה תומא סלימאן: בדרך כלל, לפעמים הבאות, נרשמים אצל מנהלת הועדה ברגע שנכנסים לחדר, כדי שאני אוכל לדעת מה עומד לפניי, אז בגלל דוחק הזמן, אני אתן דקה לכל דוברת שביקשה או דובר, רק אם אפשר להתקדם למיקרופון.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאת אחת הנשים, הציגי את עצמך ויש לך דקה להתייחס.

<תמר אריאלי: שלום, שמי תמר אריאלי, אני יועצת הנשיא למעמד האישה במכללת "תל חי" ורציתי לבקש, להציע, להקים פורום של היועצות, כי אנחנו לדעתי פועלות בחושך.

<תמר אריאלי: במכללה שלי התפקיד נעשה – אני לא יודעת אם כך זה אמור להיות – ללא כל תגמול.

<תמר אריאלי: לא קיבלתי סל סיוע לכתיבה, למחקר, לאיסוף נתונים.

<תמר אריאלי: גם איסוף הנתונים הוא קשה לי, לא תמיד זה הולך בקלות.

<תמר אריאלי: גם התחום של מה בדיוק אנחנו אמורות לעשות עם זה, מה הייתה הכוונה של המל"ג לגבי הדרגה של היועצת, כי לדעתי, רוב היועצות במכללות הן בדרגה יותר נמוכה ממה שמצוין בדוח של המל"ג על מנת להניע תהליכים או ללוות מינויים.

<תמר אריאלי: אני לא חושבת שרוב היועצות יכולות לעשות את זה מפאת הדרגה שלהן והיועצות פועלות, לדעתי, רובן, בחושך, ללא ליווי וללא תגמול.

עאידה תומא סלימאן: או.

עאידה תומא סלימאן: קיי, לצערי הרב, זה מצב היועצות למעמד האישה בהרבה מהמוסדות, לא רק האקדמיים.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהדרך שבה מתייחסים בכלל לנושא של שוויון מגדרי ולמעמד האישה.

עאידה תומא סלימאן: זה חלק מהגישה הרווחת ואנחנו נאבקות על זה, לשנות אותה.

עאידה תומא סלימאן: לפחות ליועצות למעמד האישה בשלטון המקומי הצלחנו לקבל איזשהו תקציב.

עאידה תומא סלימאן: אני פעלתי כדי לקבל תקציב וכדי שיהיו תקנים בנושא הזה אבל כמובן, אני חושבת שהגיע הזמן שאתן גם תיקחו על עצמכן את היוזמה.

עאידה תומא סלימאן: תיצרו קשר ביניכן לבין עצמכן ותתחילו לעבוד כמו שהיועצות האחרות עשו.

עאידה תומא סלימאן: בנו לעצמן פורום והתחילו לדבר על מכלול הנושאים שעומדים בפניהן.

עאידה תומא סלימאן: הלל ביטון.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<הלל ביטון רוזן: צהרים טובים חברת הכנסת סלימן, צהרים טובים לכולם.

<הלל ביטון רוזן: אני הלל ביטון רוזן מהמכללה האקדמית "הדסה" בירושלים.

<הלל ביטון רוזן: רציתי להגיד ברשותך שבשנה שעברה, גם, כשהגענו ליום הסטודנט בכנסת, כל הזמן שמעתי בפורומים, מדברים מאד יפה, מגיעים להסכמות ואז איפשהו בפרקטיקה זה נופל, אז ברשותך, יש פה באמת נושא מאד אקוטי שעסקנו בו ברוב הועדה היום, שהוא הטרדות מיניות.

<הלל ביטון רוזן: אני מבקש שננצל את המעמד, שנמצאים כאן גם נציגי סטודנטים וגם את, חברת הכנסת סלימן, ונתאם פגישה.

<הלל ביטון רוזן: אם אפשר, שאת תגיעי, שנציגי סטודנטים יגיעו ונקדם לפחות דבר אחד מכל הרעיונות היפים האלה שעלו כאן, בשביל לשפר ולמגר את התופעה המזעזעת הזאת.

<הלל ביטון רוזן: אני חושב שכולנו נשמח שהדבר הזה יתקיים וכמה שיותר מהר.

<הלל ביטון רוזן: זהו.

<הלל ביטון רוזן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר אמרתי והודעתי, אני מוכנה לכל צעד שיכול לקדם אותנו בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר קיימנו את הפגישה ההיא, שבה בנינו את הפורמט האחיד של צורת הדיווח וזה הופץ לכלל האוניברסיטאות.

עאידה תומא סלימאן: היום עלו עוד נושאים.

עאידה תומא סלימאן: אני תיכף אתייחס אליהם ואולי נקיים עוד פגישת עבודה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא חייב להיות בפורום של הישיבה אלא פגישת עבודה קונקרטית שבה ננסה לקדם את הנושאים.

<הלל ביטון רוזן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: על לא דבר.

עאידה תומא סלימאן: רם, בבקשה.

רם שפע: אסיים בכמה חידודים קטנים.

רם שפע: ראשית, דיברנו מקודם על שיימינג למוסדות שלא הגישו וביקשתם, הייתה דרישה מהקהל אז אני בכל זאת אציין את ארבעת המוסדות שעוד לא הגישו את הדיווחים שלהם והם: מכללת "גורדון" בחיפה, "אורט סינגאלובסקי", "אורט רחובות" ו"גבעת וושינגטון".

רם שפע: אלה ארבעת המוסדות.

רם שפע: נכון שהם מוסדות קטנים אז אולי חלק מהשמות לא מוכרים לכם אבל כולם מוסדות המוכרים על ידי המל"ג ואו משרד הכלכלה.

רם שפע: אני ממשיך לעניינים אחרים.

רם שפע: הגשנו, ולא ציינתי את זה קודם, הצעת חוק בנוגע למועד מיוחד.

רם שפע: חשוב לדעת את זה.

רם שפע: אמנם היא עוד לא התקדמה אבל כבר הגשנו הצעה ואני מניח שנצליח לקדם אותה.

עאידה תומא סלימאן: מי הגיש אותה?

רם שפע: ההתאחדות.

עאידה תומא סלימאן: ההתאחדות לא יכולה להגיש.

רם שפע: דרך מי הגשנו?

רם שפע: אני אברר.

עאידה תומא סלימאן: בינתיים, אתם לא יכולים להגיש.

רם שפע: אנחנו עוד מעט שם.

עאידה תומא סלימאן: עוד מעט שם.

רם שפע: אבל אני מניח שכרגיל, הגשנו את זה ביחד.

רם שפע: כלומר, כמה ח"כים הגישו את זה עבורנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני - - - פה, הסתכלתי מסביב לשולחן וניסיתי קצת לחשוב מי מאלה שיושבים סביב השולחן יישבו פה עוד עשר שנים כח"כים וח"כיות.

רם שפע: עדיף שיהיו כמה ח"כיות.

רם שפע: אנחנו מבררים מי הגיש את ההצעה.

רם שפע: לגבי המל"ג, נועה, אני חייב להתייחס.

רם שפע: אני בשום פנים לא מאשים אותך אישית כי באת לייצג פה את המל"ג אבל צריך להגיד את האמת.

רם שפע: לדבר על מחלקה משפטית שפותרת או מנסה לטפל בסוגיות של הטרדות מיניות או באופן כללי של מצב הנשים באקדמיה, זו זילות של הסיטואציה - - -

<נועה בינשטיין: המל"ג לא מטפלת - - -

רם שפע: אני יודע שהמל"ג לא מטפלת כי המל"ג לא רוצה לטפל וצריך להגיד את האמת.

רם שפע: יש לנו עשרות שיתופי פעולה עם המל"ג, עובדים מדהים, היא לא רוצה לטפל בנושא הזה, זאת האמת וצריך להגיד אותה.

רם שפע: דבר אחרון ולא קשור, אנחנו בעוד חמש דקות – אני רק מעדכן את הסטודנטים – נפגשים באולם "ירושלים" לשדולה.

רם שפע: זהו.

רם שפע: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: היה לנו דיון חשוב ביותר.

עאידה תומא סלימאן: עלו פה כמה סוגיות ורעיונות לפתרונות שאפשר כבר להתחיל לקדם אותם.

עאידה תומא סלימאן: דבר ראשון, אני אתחיל עם כל הנושא של ייצוג נשים גם בסגל האקדמי וגם בתפקידי מנהלה בכירים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתייחס למה שהיה היום כלמידה ראשונה של המצב ונתעמק בו יותר בישיבה שדיברתי עליה, ב-18 ביולי.

עאידה תומא סלימאן: שם נשמע יותר פרטים, שם נבין את הנושא יותר לעומק ונדע אילו תכניות קיימות כדי לשנות את המצב.

עאידה תומא סלימאן: לכן, אני לא רוצה לדבר יותר בנושא הזה, אנחנו נשמור את זה עד לפגישה.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה שנהיה בקשר עם התאחדות הסטודנטים.

עאידה תומא סלימאן: נקיים פגישת עבודה שבה נתייחס להצעות הקונקרטיות שעלו, גם בנושא סטודנטיות אימהות או הורות שוויונית, או שנעשה עוד צעד לכיוון של הוגנות מגדרית ואז נוכל באמת לחשוב איך לקדם את הנושאים האלה מול הגורמים השונים באקדמיה.

עאידה תומא סלימאן: בנושא של הטרדות מיניות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שהנושא הזה התחלנו לטפל בו והתחילו לטפל בו בוועדה גם לפני שאני הגעתי לכנסת.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת עליזה לביא תרמה לנושא הזה של טיפול בהטרדות מיניות באקדמיה ואני ממשיכה גם לטפל בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: כבר הודעתי מה אנחנו עשינו בעניין הדיווח אבל אנחנו מוסיפים עוד ועוד למאגר של המוסדות שאנחנו פונים אליהם ומזכירים להם שהם חייבים לדווח לנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו כבר או-טו-טו מוציאות תזכורת עוד פעם ואת הפורמט שוב למוסדות האלה ומבקשים שידווחו לנו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לוקחות את הנושא בשיא הרצינות.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לשמוע את התוצאות של הסקירה שעשיתם ואיגום המידע שעשיתם בתוך הדוחות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נרשום בפנינו את ארבעת המוסדות שדיברת עליהם ונפנה אליהם.

עאידה תומא סלימאן: נבקש שידווחו לפי החוק ולפי מה שמתבקש מהחוק.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני אני לא יכולה לפטור אתכם מהאחריות, המל"ג.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן שבאמת תטפלו בזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אפנה.

עאידה תומא סלימאן: אם אצלכם זה מטופל במחלקה המשפטית אני אפנה למחלקה המשפטית ואני ארצה לדעת מה בדיוק נעשה בנושא הזה ומה מתכננים.

עאידה תומא סלימאן: אבל אני אפנה גם ליו"ר, לנשיא, גם למנכ"ל ונבקש.

עאידה תומא סלימאן: הנושא לא צריך להיות מטופל במחלקה המשפטית.

עאידה תומא סלימאן: אין שם שום סמכות, לא להתערבות משפטית, לא לתביעה ולא לכלום.

עאידה תומא סלימאן: למה זה במחלקה המשפטית אני לא יודעת.

עאידה תומא סלימאן: זה אמור לעבור.

עאידה תומא סלימאן: נמצא פתרון לשאלה איפה זה צריך להיות כדי שיטופל וייקחו אחריות על הנושא.

עאידה תומא סלימאן: וכן, החוק מחייב את המוסדות לדווח לכם ואני חושבת שמובן מאליו שזה מחייב איזשהו טיפול בדיווחים שמגיעים אליכם.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך גם את הקשר אתכם בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה ואני מקווה שיהיו לכם עוד דיונים מעניינים בהמשך יום זה.