ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 313, 2016-12-12 13:30

דוד אמסלם: רבותי, אנחנו פותחים את הדיון.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע דנים בפרק ו' כולו (רישוי עסקים), מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז–2016 (מ/1083), סעיפים 11(1), (3), (4), (6) ו-12, הכנה לקריאה שנייה ושלישית.

דוד אמסלם: אני רוצה להכניס את הדיון לאיזשהו קונטקסט שלשם אנחנו רוצים ללכת.

דוד אמסלם: תראו, אנחנו בעצם דנו עד עכשיו בפרק 1 ו-2, נכון?

<תומר רוזנר: בנושא של רישוי עסקים, וסיימנו אותו.

דוד אמסלם: בנושא של מכוני הרישוי.

דוד אמסלם: תראו, הפרק של מכוני הרישוי הוא פרק כבד מאוד, לדעתי יש כ-30 עמודים בנושא הזה.

<אריאל יוצר: 25.

דוד אמסלם: כמה?

<אריאל יוצר: עשרים וחמש.

<עופר מסינג: 25 זה כ-30, מעגלים למעלה, יוצר.

<קריאה: עשרים וחמישה.

<עופר מסינג: אתה משרד האוצר, אתה לא יודע מספרים?

<עופר מסינג: זה מטריד.

<חוה מונדרוביץ: 80% זה עיצומים כספיים.

דוד אמסלם: גם 20 היה מספיק.

<קריאה: אם אני לא טועה בארבע לפנות בוקר הוא יקריא לך מספרים.

דוד אמסלם: אני מרגיש שהזמן דוחק כרגע, ולכן הסוגיה הזאת היא כנראה סוגיה שנצטרך לחשוב עליה בהמשך, ולכן אני כרגע לא רוצה לקבוע מסמרות.

דוד אמסלם: אני גם אתייעץ עם האוצר, אתייעץ עם היועץ המשפטי שלנו ונראה.

דוד אמסלם: אנחנו חייבים לסיים את חוק ההסדרים, לדעתי היום, מקסימום מחר.

דוד אמסלם: אני לא מרגיש שזה יכול להיכנס לתחולת הזמן הזאת, מה עוד שיש לנו את חוק המים והביוב שגם שם אנחנו תקועים באמצע, ואותו אני רוצה לסגור.

דוד אמסלם: לכן, מבחינת לוחות זמנים אנחנו בבעיה.

יעל גרמן: יש פתרון.

דוד אמסלם: לכל דבר יש פתרון.

דוד אמסלם: אני רק מדבר אליו.

יעל גרמן: נולד לפני הבעיה.

דוד אמסלם: לכן אני אומר את זה בגדול.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה לומר, תראו, לרפורמה הזאת הם קוראים מכוני רישוי, הייתי קורא לזה יותר ריכוז השירות.

דוד אמסלם: באמת, בסך הכול אני מדבר על זה שבאופן בסיסי היום להוציא רישיון עסק זה סיפור מורכב מאוד.

דוד אמסלם: בן-אדם רץ, שולחים אותו ל-13 גורמים, לך לפה, רק לתאם את זה זה סיפור מההפטרה.

דוד אמסלם: לכן, בדרך כלל אנשים מוצאים את עצמם באיזה סרט של שנה כמעט, שנה וחצי לפעמים עד שהוא בכלל מוציא רישיון עסק.

<תומר רוזנר: ונאלצים להיות עבריינים.

דוד אמסלם: ולכן, חלק מהם נאלצים להיות עבריינים בגלל שהם מבינים שאין להם ברירה.

דוד אמסלם: אז בוודאי שצריך לייעל את הסיפור הזה וכו'.

דוד אמסלם: לכן זה דיון יותר לעומק.

דוד אמסלם: מצד שני, יש לנו גם רשויות שזה נמצא בתחום סמכותם ובכלל באזור שלהם, וגם יש להם מה לומר, וגם הם חלק מהתהליך.

דוד אמסלם: לכן, אני חושב שיותר נכון לבנות איזשהו משהו קצת יותר בסיסי.

דוד אמסלם: בכל מקרה, גם אם נפצל את זה מהצעת החוק, על זה נחליט מחר, זה ברור שאני גם מתחייב לסיים את הפרק הזה לכאן או לכאן במסגרת של עד מרס.

דוד אמסלם: משהו כזה, בחודשיים-שלושה הקרובים, לא למשוך את זה לשנתיים-שלוש.

יעל כהן-פארן: בסדר.

יעל גרמן: יש זמן.

דוד אמסלם: אלא נדון, נשב, אני גם אקים צוותי עבודה, כמו שמכיר אותי, קטנים ניכנס לפרטים.

<קריאה: מעולה.

דוד אמסלם: ובסופו של דבר נבנה איזשהו משהו שיש בו הגיון.

דוד אמסלם: גם אם לא כולם יאהבו, אבל יש בו הגיון.

דוד אמסלם: לכן, נראה לי שלשם נלך בהמשך.

<חיים ביבס: - - -

דוד אמסלם: בוודאי.

<חיים ביבס: אני יכול להציע הצעה.

<חיים ביבס: תראה, אני חושב שהדבר הנכון בסוף, בין אם זה יהיה עכשיו או במרס, במקום לעשות מכוני רישוי, לעשות כמו עם הוותמ"ל והווד"ל, לעשות גוף אחד שיהיה הגוף העליון.

<חיים ביבס: זאת אומרת, אם לצורך העניין ברישוי - - -

דוד אמסלם: אבל כבר נכנסת לדיון.

<חיים ביבס: אחד.

<עופר מסינג: חיים, חיים, עדיף לקבל את ההצעה של דודו, אני חושב - - -

דוד אמסלם: one stop shop זה דבר שמקובל עלינו בכל נושא.

יעל כהן-פארן: נראה מי אחראי, באיזה - - -

דוד אמסלם: אתה יודע מה, אני אתקדם עוד צעד ובזה אני גומר את הפרק הזה.

דוד אמסלם: הרי סיכמנו את הסיפור של האשכולות גם, יכול להיות שזה יהיה משהו אזורי, אז יכול להיות ששם זה גם ישתלב לנו.

דוד אמסלם: בואו נהיה פתוחים לכול.

דוד אמסלם: ברור לי לחלוטין שאם נהיה פתוחים נביא בסוף את הפתרון הכי נכון.

<עופר מסינג: נכון.

<עופר מסינג: לא בלחץ.

דוד אמסלם: אנחנו לא רק באים מזווית של אתה יודע מה, אגו או - - -

זוהיר בהלול: הכי יעיל.

דוד אמסלם: כן, זה מה שאני אומר.

יעל גרמן: make sense.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, יש לנו גם את זה, גם את זה, נשב בניחותה, נאכל כמה עוגיות אצלי, אכין לכם תה עם נענע, אבל בסופו של דבר נביא תוצר נכון.

<אריאל יוצר: פירות, פירות.

<אריאל יוצר: פירות וירקות.

זוהיר בהלול: גם סוכריות.

דוד אמסלם: פירות וירקות תזמינו, רק בבוקר אני עושה סופר לפני שאני בא לפה.

דוד אמסלם: לכן, אני רוצה בעצם דווקא להתמקד בזה שאם יש לנו ספיחים לגבי פרק 1 ו-2.

<תומר רוזנר: את זה גמרנו.

יעל כהן-פארן: רגע, אז נצביע על פיצול?

<תומר רוזנר: כרגע עשיתה עליהם רוויזיה.

יעל גרמן: כרגע על פיצול, או שלא מצביעים עכשיו?

דוד אמסלם: עוד לא.

דוד אמסלם: מחר אנחנו נצביע על הסיפור הזה.

יעל כהן-פארן: מחר נצביע על פיצול?

יעל כהן-פארן: אוקיי.

דוד אמסלם: עד אז אני אדבר אתם.

יעל כהן-פארן: אנחנו לא מתנגדות לפצל, אתה יכול לעשות הצבעה עכשיו.

דוד אמסלם: זה לא קשור להתנגדות.

יעל כהן-פארן: בסדר.

דוד אמסלם: בסך הכול אני אומר, הסיפור הזה היה בלבת חוק ההסדרים של האוצר, באמת, הם השקיעו פה את הנשמה, והם לקחו את זה – את יודעת, כשאנחנו משקיעים הרבה אז אנחנו לוקחים את זה, וטוב שכך.

דוד אמסלם: עובדים שלי שלא היו עובדים עם הנשמה ועם הרגש ומתעצבנים, הייתי מבין שהם מחפפים, שלא אכפת להם.

דוד אמסלם: אז הם עבדו, עבדו, עבדו, ויש להם: בוא נגמור, בוא נגמור, וזה טוב.

יעל גרמן: בסדר.

דוד אמסלם: מה שנקרא, עדיף לנו תמיד לנסות ולעצור את הסוסים הדוהרים מאשר להתעסק עם סוסים עצלים.

יעל כהן-פארן: רק שאלה, אז יכול להיות שזה לא יפוצל מחר?

דוד אמסלם: לא נראה לי.

דוד אמסלם: טכנית – הרי מה הבעיה, אין פה מהות, אם זה היה שני דפים היינו גומרים אותם עכשיו.

<לאה קריכלי: אין הרבה אופציות.

דוד אמסלם: היות שמדובר ב-25 דפים, אפילו לשיטתו של יוצר, בלי דברי ההסבר - -

<לאה קריכלי: קפד.

דוד אמסלם: - - אז טכנית זו בעיה.

יעל כהן-פארן: נכון.

יעל גרמן: אוקיי.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, יכולנו לעבור ולהגיד: תקריא, לא משנה מה.

דוד אמסלם: זה לא שם, זה עסק יותר מדי רציני בשביל להעביר אותו ככה.

דוד אמסלם: לכן אמרתי להם: רבותי, בואו נעשה עבודה יסודית, מה שטוב לעם ישראל.

דוד אמסלם: אני בטוח שאם ניקח את הזמן, לדעתי נוציא תוצר יותר טוב.

דוד אמסלם: אז היות שבעצם הם צריכים לעכל את האירוע, אז בואו - - -

<חיים ביבס: הם צריכים לעכל את הפיצול.

דוד אמסלם: בדיוק.

<קריאות: - - -

<תומר רוזנר: על זה עכשיו תצביע ותעשה רוויזיה.

דוד אמסלם: לא צריך.

<תומר רוזנר: לא רוצה רוויזיה?

דוד אמסלם: לא משנה.

דוד אמסלם: אני אביא את זה גם ביום רביעי, אין בעיה.

<תומר רוזנר: לא, אי-אפשר.

<תומר רוזנר: זה יונח ביום שני או לא?

דוד אמסלם: זה יונח.

דוד אמסלם: מחר אני אגמור את הכול.

יעל גרמן: אז מה אנחנו עכשיו?

דוד אמסלם: עכשיו אנחנו מתפזרים.

יעל גרמן: אה, מתפזרים?

יעל גרמן: יופי, אני הולכת לחוקה.

דוד אמסלם: יפה.

דוד אמסלם: לגבי מחר נסגור סדר-יום.

דוד אמסלם: תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: הישיבה נעולה.