ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 537, 2016-12-06 13:45

משה גפני: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הדיון.

משה גפני: על סדר היום - פרק ז' כולו (עידוד השקעות הון), מתוך הצעת חוק ההתייעלות הכלכלית (תיקוני חקיקה להשגת יעדי התקציב לשנות 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, מ/1083.

משה גפני: אנחנו קיימנו דיון בחוק הזה.

משה גפני: אני מבקש להגיד את ההערות שהיו.

<שלומית ארליך: בעצם, אתם יכולים לראות בנוסח שנמצא לפניכם, בעמודה הימנית כתובות הערות מהדיון הקודם וההתייחסויות לנוסח – תיקונים שביקשה להכניס רשות המסים.

<שלומית ארליך: אז בעמוד הראשון יש לנו את התיקון שהוכנס לבקשת רשות המסים בהגדרת "תושב חוץ", מה שדיברנו בישיבה הקודמת.

<שלומית ארליך: בעמוד 2 למטה – בדיון האחרון לשכת עורכי הדין העירה שאין חפיפה בין ההגדרה של "מכירה במפעל טכנולוגי מועדף" להגדרה של "מפעל בר תחרות", לכן ביקשה להכניס גם "הכנסה טכנולוגית מועדפת".

<שלומית ארליך: רשות המסים הכניסה איזשהו תיקון – אתה רוצה להסביר?

<שלומית ארליך: זה מה שאתם רואים ב "עקוב אחר שינויים".

<גיא גולדמן: בסעיף 18א הוספנו לסוגי המכירות שנכללות לעניין מפעל בר תחרות, גם הכנסה טכנולוגית, בעקבות הערות שעלו כאן על ידי לשכת עורכי הדין.

<שלומית ארליך: תקרא את הנוסח.

<גיא גולדמן: "בסעיף קטן (ד)

קטן יבוא: "(ו) הכנסה טכנולוגית כאמור בסעיף 51כד".

משה גפני: תסביר את מה שאמרת.

<גיא גולדמן: סעיף 18א – סוגי מכירות שמפורטים לעניין התנאים של מפעל בר תחרות, עלתה כאן הערה שסוגי המכירות שהן הכנסה טכנולוגית לא נכללים בסוגי המכירות האלה.

<גיא גולדמן: קיבלנו את הבקשה, הכנסנו לסעיף את עניין ההכנסה הטכנולוגיות - - -

אראל מרגלית: מה זאת אומרת, זה חברת IP או - - -

<שלמה פשקוס: לא.

<שלמה פשקוס: הכנסה טכנולוגית זה הכנסות המשויכות לקניין רוחני.

<שלמה פשקוס: מה שדיברנו עליהם קודם.

<שרגא ברוש: מה זה המוניטין, למשל?

<שלמה פשקוס: מוניטין הוא לא הכנסה טכנולוגית.

<שרגא ברוש: זאת אומרת שאם לחברה יש שם טוב, ועכשיו אתה מחליט במס הכנסה - - -

<שלמה פשקוס: נגיע לסעיף הזה אחר כך, זה לא התיקון הזה.

<שלמה פשקוס: זה התיקון לסעיף הבא.

<שלמה פשקוס: אבל בסעיף הזה, ספציפית, זה מרחיב את היכולת של מפעל להיות מפעל בר תחרות.

<שלמה פשקוס: גם הכנסה טכנולוגית תיחשב לעניין הזה.

<שלומית ארליך: בעמוד 3 תוכלו לראות את פסקה (4א) – זה תיקון של הממשלה בעקבות בקשת יושב ראש הוועדה גפני לשנות את ההסדר כך שבעצם – הממשלה הציעה בנוסח הכחול שלא תהיה ערכאה של ערעור אלא שהחלטות יילכו להליכים בבית משפט בעניינים מנהליים.

<שלומית ארליך: חבר הכנסת גפני ביקש שההחלטה תישאר בממשלה, שוועדת ערר תדון עד תקופה של חצי שנה ואם לא ניתנה תשובה יראו את התשובה כחיובית.

<שלומית ארליך: בכל מקרה הוסכם שהערכאה שבה ייתקפו ההחלטות תהיה, בדרגה הראשונה, בית משפט לעניינים מנהליים.

<שלומית ארליך: הממשלה הביאה איזשהו נוסח מתוקן.

משה גפני: וזה בסדר?

משה גפני: זה מה שהתכוונתי?

<שלומית ארליך: זה לא בדיוק מה שהתכוונת.

<סיון סיגטי: "השגה על החלטות הרשות.

<סיון סיגטי: 24א.

<סיון סיגטי: (א) מי שחולק על החלטות מנהלת הרשות בדבר בקשה שהגיש לפי סעיף 17, או על החלטותיה לפי סעיפים 74, 75(א), 75א או 75ב(א) או על החלטות מנהל הרשות לפי סעיפים 19א, 75א או 75ב(א), רשאי בתוך ששים ימים מיום שמנסרה לו הודעה על ההחלטה, להשיג עליה לפני ועדת השגה שימנו השרים; ההשגה תהיה בכתב ויפורטו בה הנימוקים; (ב) ועדת ההשגה תמנה ששה חברים, מהם שניים לפחות יהיו נציגי ציבור; מנהל הרשות וחברי מנהלת הרשות לא יהיו חברים בוועדת ההשגה, אך מנהל הרשות ישתתף בדיון.

<סיון סיגטי: (ג) ועדת ההשגה תדון בהשגה בתוך תשעה חודשים ממועד הגשתה;" – כאן אנחנו כבר נוסיף שוועדת ההשגה תדון ותחליט בהשגה בתוך תשעה חודשים.

<סיון סיגטי: "(ד) ועדת ההשגה תקבע את סדרי דיוניה ועבודתה.

<סיון סיגטי: ";

משה גפני: ומה יקרה אם היא לא מקבלת החלטה?

משה גפני: תדון ולא תחליט?

<סיון סיגטי: היא תדון ותחליט תוך תשעה חודשים.

משה גפני: ואם היא תדון ולא תחליט?

<סיון סיגטי: היא חייבת - - -

משה גפני: ואם היא לא תחליט, מה יהיה?

משה גפני: אני אשאר תקוע עם - - - הסתכסכו שם שני חברי ועדה.

משה גפני: זה גם יכול לקרות.

משה גפני: מה יקרה אם לא?

<סיון סיגטי: מכיוון שאנחנו מתקנים גם את חוק בתי משפט לעניינים מנהליים, ומוסיפים את האפשרות להשיג על ההחלטות של הוועדה, יהיה אפשר להגיש בקשה לקבוע - - -

משה גפני: אנחנו דיברנו על שני דברים.

משה גפני: אתם לא צריכים לשנות הכל באופן דרמטי.

משה גפני: דובר על שישה חודשים ולא תשעה חודשים.

משה גפני: לא צריך לדבר כזה תשעה חודשים.

משה גפני: דבר שני, דובר שאם בתוך פרק הזמן של השישה חודשים לא תתקבל החלטה, אז יראו את זה כתשובה חיובית.

<סיון סיגטי: לנושא של ששה חודשים ותשעה חודשים, יש לו משמעות.

<סיון סיגטי: זאת ועדה שיש בה נציגי ציבור, יש בה פקידי ממשלה.

<סיון סיגטי: צריך לכנס אותם, צריך - - - לעתים הוועדה מבקשת הבהרות ממנהלת מרכז השקעות, מהרשות להשקעות - - -

אראל מרגלית: אבל אז זה נמצא בתוך דיון ענייני.

<שרגא ברוש: בגלל זה המנהל יושב שם.

<שרגא ברוש: למה הוא יושב?

<סיון סיגטי: הוא יושב שם כדי לתת את ה - - - המקצועי, באמת.

<סיון סיגטי: אתה צודק.

<סיון סיגטי: יש עניין שצריך להתייחס אליו שיש לנו כרגע, כמו שהסברנו, - - - עררים.

משה גפני: בסדר, הבנו.

משה גפני: אנחנו משאירים את התשעה חודשים.

משה גפני: אם בתוך שמונה חודשים לא התקבלה החלטה – רואים את התשובה כחיובית.

משה גפני: אני מבקש לכתוב את זה.

משה גפני: נביא את זה להצבעה.

<עדנה הראל: קביעת ברירת מחדל של קבלת החלטה חיובית אם לא תתקבל תשובה היא מאוד בעייתית.

<עדנה הראל: זה ייצור מסר של הגשת עררים רק כדי לקבל תשובות חיוביות, על כל נושא שלגביו מתקבלת בקשה.

<עדנה הראל: אגב, החלטה יכולה להיות החלטה שלפיה אדם לא עמד בתנאים, לחלוטין צריך לבטל לו את המענק, ועל זה הוא מגיש ערר.

משה גפני: הבנתי, הבנתי.

משה גפני: לא צריך להאריך.

משה גפני: כבר דיברנו על זה.

משה גפני: את מוכנה גם לשמוע סברה הפוכה – ותחליטי?

משה גפני: יש אדם שפגעו בו, עשו לו נזק.

משה גפני: הוא רוצה להגיש השגה.

משה גפני: יושבים שם אנשים שלא בוער להם שום דבר, הם מקבלים משכורת בזמן, נוסעים ברכב מסודר, הכל בסדר, והם לא מעבירים החלטה.

משה גפני: יש זמן, מחכים.

משה גפני: אותו אדם סובל בינתיים.

משה גפני: הוא היה יכול לקבל בינתיים החלטה כזו או אחרת שהוא היה יכול ללכת לבית המשפט, גם אם התשובה היא שלילית.

משה גפני: אם אנחנו אומרים שבתוך פרק זמן ארוך – שמונה חודשים זה הרבה זמן, היה אפשר להחליט בחודש.

משה גפני: שמונה חודשים – אם יידעו במשרדי הממשלה, והוועדה הזו תדע שאם לא מקבלים החלטה בתוך שמונה חודשים זה מתקבל כחיובי, יתחילו להתקבל החלטות.

<אמיר רשף: החלטות שליליות.

<אמיר רשף: מהלחץ יתקבלו רק החלטות שליליות.

<אמיר רשף: ייצא שכרנו בהפסדנו.

<קריאה: יש בית משפט אחרי זה.

<אמיר רשף: זה מה שאנחנו מציעים.

<אמיר רשף: לא קיבלו?

<אמיר רשף: יילך לבית משפט.

<קריאות: - - -

<שרגא ברוש: יש לי עוד בקשה.

<שרגא ברוש: הוועדה היא לא של אנשי הרשות, היא חיצונית, כמובן.

<שרגא ברוש: מנהל הרשות בא לשבת בוועדה.

<שרגא ברוש: אני חושב שמן השקיפות והצדק יבוא גם מגיש את הערעור ויישב שם, כמו, למשל, בערר של נושאי ארנונה.

<שרגא ברוש: בדיוק כך זה קיים – אתה מגיש ערר בארנונה, מזמינים אותך לוועדה יחד עם העיריה.

<סיון סיגטי: אבל כשאתה מגיש ערר בארנונה אני מניחה ש - - - לשלם אגרה, להסתייע בשירותי עורכי דין.

משה גפני: אני לא פותח את זה.

משה גפני: היה דיון על העניין.

<סיון סיגטי: אדוני, רק צריך להבין שלעררים אין דרך להגישם.

<סיון סיגטי: זה לא כמו כתב בית דין שיש לך בתקנות הדין האזרחי איך להגיש.

<סיון סיגטי: מגישים צעטעלך ברוב המקרים וככה ניהנים מההפקר.

<סיון סיגטי: לקבל החלטה באופן אוטומטי זה משהו שהוא בלתי אפשרי.

אראל מרגלית: אבל כמה זמן לוקח לשבת על הדיון, להסתכל, להגיד כן או לא?

<סיון סיגטי: לא בכדי אמרנו תשעה חודשים, מכיוון שזה הזמן הממוצע.

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, נגמר הדיון בעניין הזה.

משה גפני: מספיק כבר.

<שלומית ארליך: אז בעצם – שמונה חודשים, אם לא תתקבל החלטה זו תשובה חיובית.

<אמיר רשף: עמדת הממשלה – שהאישור האוטומטי הוא בעייתי.

משה גפני: מה לי ולממשלה?

משה גפני: אני פשוט לא מבין.

משה גפני: שהממשלה תצביע נגד.

<שי באב"ד: זה לא כל עמדת הממשלה.

<שי באב"ד: אני חושב שמה שעלה כאן

<שי באב"ד: קודם זה נכון, יש בזה הרבה צדק.

<שי באב"ד: הביורוקרטיה האין סופית הזו חייבת גם פעם להיגמר.

<שי באב"ד: מסכים.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לעמוד 5 בסעיף קטן (ב) למעלה, בהגדרה "הכנסה מועדפת" – התקבלו כמה הערות בדיון הקודם.

<שלומית ארליך: מלשכת רואי חשבון טענו שהנוסח מחריג הכנסות שמקבלות היום הטבות, לשכת עורכי הדין גם טענה שמדובר בקיצוץ הטבות, התאחדות התעשיינים העלו את זה שחברה שנתמכה על ידי המדען הראשי אבל לא רשמה פטנט לא תזכה להטבות, חלק מההתייחסויות – רשות המסים לא קיבלה.

<גיא גולדמן: זה כולנו פה, אנשי האוצר.

<שלמה פשקוס: אני לשנייה אזכיר מה היה בדיון הקודם – הסברנו את הצורך להתאים את המסלול הקיים לכללים הבינלאומיים, הסברנו שהיום במדינת ישראל המסלול הקיים הוא מסלול שאינו עומד בכללי ה-BEPS, ולכן צריך לעשות לו התאמה, כדי שיעמוד בכללי ה-BEPS.

<שלמה פשקוס: באו אנשים ואמרו שמייצר איזושהי בעיה לגבי חברות שהן פחות חברות הייטק.

<שלמה פשקוס: באנו ואמרנו פה, הכנסנו את המילים: "הכנסה מנכס לא מוחשי אשר אינה מיוחסת לייצור".

<שלמה פשקוס: תוספת המילים הזו, "...

<שלמה פשקוס: אשר אינה מיוחסת לייצור", לטעמנו תפתור את הרוב המוחלט של הבעיה, בכל הנוגע לחברות שאכן הן חברות שיש בהן אלמנטים משמעותיים של קניין רוחני, אך אלה יצטרכו לעמוד בכללים הבינלאומיים והדבר יפנה לסימן ב3 ששם מוסדרים כל הכללים האלה.

משה גפני: מה אתם מציעים?

<שלמה פשקוס: הצענו להכניס את המילים "אשר אינה מיוחסת לייצור".

<שלומית ארליך: שזה מה שבעצם הוספתם עכשיו.

<שלומית ארליך: תסביר למה.

<גיא גולדמן: כי בהגדרה של "הכנסה טכנולוגית מועדפת" ישנה הבהרה שזה למעט הכנסה שמיוחסת לייצור.

<גיא גולדמן: שלא ישתמע שלמפעלים קיימים מחריגים הכנסה מיוחסת לייצור, אמרנו ש - - -

<שרגא ברוש: מה עם מוניטין?

<גיא גולדמן: מוניטין זה לא נכס שאתה - - -

<שרגא ברוש: זאת אומרת שאם עד היום המפעל שלי שילם מס מועדף, מחר בבוקר יבוא פקיד השומה יגיד – אתה תפסת שם, עובדה שאתה עולה במחזורים, אז השם שלך הולך לפניך ואתה מוכר במחיר יותר גבוה, ולכן אני אומר לך ש-20%, לצורך העניין זה המוניטין ו-80% זה הייצור, ולכן תיהנה ממס מועדף רק מה-80% ולא מה-20, ובעוד 5 שנים אחרי זה זה יהיה 40% ו-60.

<שלמה פשקוס: סוגיית המוניטין, ודיברנו על זה גם בפעם הקודמת – בצורה ברורה, לפי הכללים הבינלאומיים לא ניתן לתת הטבות על מוניטין.

<שרגא ברוש: אתם מחליטים מה זה מוניטין.

<שלמה פשקוס: איך מגדירים מה היא ההכנסה המיוחסת למוניטין – זו השאלה המעניינת, וזו השאלה שתקבע.

<שלמה פשקוס: השאלה הזו היא שאלה יישומית, איך עכשיו חותכים הכנסה למשהו.

<שלמה פשקוס: לצורך העניין, ייתכן ואנחנו בודקים חלק זניח ומזערי ואפשר - - -בכללים, אבל לעשות את זה צריך לראות איך המדינות האחרות מפרשות את הכללים הבינלאומיים, כי הכללים הבינלאומיים הם מלמעלה: אי אפשר לתת הטבות למוניטין בינלאומי ולנכסים אחרים של שיווק.

משה גפני: מי קובע מה זה מוניטין?

<שלמה פשקוס: אנחנו מפנים לסימן (ב3), בדיוק בגלל הרצון שלנו ללמוד את כללי המשחק הבינלאומי, מפנים לסימן (ב3) ששם יש הסמכה לשר לקבוע - - - אני מזכיר לחברות כלשהן שהיום זכאיות למסלול, הסעיף הזה נכנס לתוקף רק עוד 5 שנים.

<שלמה פשקוס: זאת אומרת, יש לנו 5 שנים ללמוד מה עושות המדינות האחרות ולעשות את זה הכי חכם והכי מתאים למדינת ישראל.

<שרגא ברוש: תן לי להגיד לך שני דברים.

<שרגא ברוש: אחד, שר האוצר לא יודע להחליט מה זה מוניטין, בשום מקום נאור בעולם וכנראה גם במדינת ישראל.

<שרגא ברוש: שתיים – אתם תחליטו, פקיד השומה יחליט מה זה מוניטין ויהיה ויכוח, יהיו משפטים ותהיה סחבת.

<שרגא ברוש: אבל מה שיותר חמור מזה – חברה', יש לא רחוק מפה משרד ראש ממשלה שמצהיר כל שני וחמישי שהוא בעד לפשט את הרגולציה, ומה שעושים בחדרים מסוג החדר הזה – מכבידים ברגולציה, הופכים את החיים לבלתי נסבלים.

<שרגא ברוש: תקשיבו: בלתי נסבלים.

<שרגא ברוש: אם יהיה לכם מספיק סבלנות להמתין פה עד סוף הדיון הזה תשמעו את האנשים שלוקחים את הרגליים ואומרים: אתם יודעים מה?

<שרגא ברוש: תישארו אתם פה ואנחנו נלך – אתה יודע לאן.

<שרגא ברוש: לכן כל מה שאני אומר לכם: תפסיקו.

<שרגא ברוש: תפסיקו עם העלילות הבינלאומיות האלה.

<שרגא ברוש: די עם זה.

<שרגא ברוש: מספיק.

משה גפני: שלא תטעה במינוחים – אני לא אתווכח אתך במהות.

משה גפני: אני רוצה לספר לך – ראש הממשלה רוצה להוריד את הרגולציה.

<שרגא ברוש: כך הוא אומר.

משה גפני: כן, הוא העביר אתמול את התיירות - -

<שרגא ברוש: מגיע לו יישר כוח על מה שהוא עשה.

משה גפני: אבל מי שהביא לנו את החוק הזה זה ראש הממשלה בראשותו.

משה גפני: אז מה אתה אומר פה בחדר הזה, החדר הזה הוא בשביל לפשט את הרגולציה.

משה גפני: ממשלת ישראל אישרה את החוק הזה בראשותו של ראש הממשלה.

<שי באב"ד: והחוק הזה לא מקל עם חברות?

משה גפני: אתה לא הקשבת לו.

משה גפני: שרגא ברוש אמר שראש הממשלה רוצה להוריד את הרגולציה, אבל פה, בחדר הזה, מוסיפים רגולציה.

<שרגא ברוש: מאשרים את ההכבדות.

משה גפני: אז אמרתי שמי שמביא את זה זה ראש הממשלה.

<שי באב"ד: שרגא ברוש התייחס לסעיף ספציפי.

יואב קיש: אני אגיד לך מה אני העליתי פה, אני לא יודע מה קיבלו ומה לא.

יואב קיש: נושא תאריך תחולת החוק לא מוגדר בחוק הזה.

יואב קיש: כתוב ששר האוצר יחליט אם אני זוכר נכון, אלא אם כן זה שונה.

<גיא גולדמן: שינינו – 1 בינואר, 2017.

<שלומית ארליך: צריך לדייק.

<שלומית ארליך: זה לא 1 בינואר, 2017 – זה 1 בינואר, 2017, ובלבד שהכללים שצריכים להיכנס לתוקף בהתאם לחוק, ייכנסו.

<שי באב"ד: ייכנסו.

<שי באב"ד: אנחנו, באינטרס שלנו שהם ייכנסו.

משה גפני: התשובה היא – 1 בינואר, 2017.

משה גפני: זה תלוי בכללים שהם צריכים לעשות עד ה-1 בינואר, והם יעשו את הכללים.

<שי באב"ד: יש לנו אינטרס.

יואב קיש: ואם לא יכתבו את ההוראות?

<קריאות: - - -

<שי באב"ד: בכל מקרה – זה נכנס לתוקף רטרו, גם אם - - -

יואב קיש: נושא נוסף זה נושא הפריפריה, שאתה מודע לו.

יואב קיש: גם חבר הכנסת אראל מרגלית.

יואב קיש: עוד שני דברים רלבנטיים – הוספתם סעיף יציבות והטבות לחברות הבינלאומיות.

משה גפני: מה זה הפריפריה?

משה גפני: לגבי מה?

יואב קיש: תיעדוף נוסף לגבי החברות שילכו לפריפריה.

יואב קיש: מדברים עלIP שיוצא פריפריה.

יואב קיש: יש סעיף שהוסף זה הטבות לחברות בינלאומיות.

יואב קיש: אתם מהנהנים בראשכם.

יואב קיש: אני שואל למה גם לחברות הישראליות לא מגיע.

<שי באב"ד: הוא חל.

<שי באב"ד: הוא לא - - -

<משה אשר: הוא יחול באותם קריטריונים שיחול - - -אותו הדבר.

<קריאות: - - -

<משה אשר: אנחנו לא משנים את הקריטריונים.

<משה אשר: אנחנו נותנים לו אותו הדבר.

יואב קיש: לא הבנתי.

יואב קיש: החברות הישראליות הגדולות – ייהנו מהיציבות?

<משה אשר: יש כאלה שכן, יש כאלה שלא.

<שי באב"ד: אני אסביר למה הוא מתכוון.

<שי באב"ד: כשישבה הוועדה ודנה מי אמור לקבל את סעיף היציבות, אנחנו חילקנו את הקריטריונים של החברות לשני קריטריונים של חברות - חברות מתחת ל-10 מיליארד שקל מחזור וחברות מעל 10 מיליארד שקל מחזור.

<שי באב"ד: חברות מעל 10 מיליארד שקל מחזור, בלי קשר ליציבות, ישלמו 6% מס ו-4% מס דיבידנד, סך הכל – 10% מיסוי.

<שי באב"ד: חברות מתחת - - -

<משה אשר: סליחה – תושבים זרים 4% דיבידנד.

<שי באב"ד: חברות מתחת 10 מיליארד שקל מחזור, והמחזור הוא גלובלי, לא המחזור של הפעילות שלם בארץ אלא במחזור הגלובלי של החברה, מתחת ל-10 מיליארד שקל מחזור המיסוי הוא 12% מס חברות ו-4% מס דיבידנד.

<שי באב"ד: כשבאנו לדון על סעיף היציבות, האם להחיל את היציבות, כי קיבלנו ריקושטים מאוד רבים לאור מה שקרה לצערנו עם כל נושא הגז ומה שקרה בעבר, ואני כרגע לא אומר אם הגז היה נכון או לא, אלא – מה ההסתכלות של חברות בינלאומיות על הזיג זג של מדינת ישראל של מה שהיא עושה בהסכמים שהיא עושה.

<שי באב"ד: לא נפתח עכשיו חזית אם הגז היה נכון או לא נכון, לא נגמור את הנושא הזה.

מיקי לוי: - - - גם לחברות ישראליות את אותם תנאים.

<שי באב"ד: שנייה רגע.

<שי באב"ד: אז הוחלט, על מנת לייצר את היציבות הזו, הוועדה ישבה ואמרה – אנחנו ניתן את היציבות הזו לחברות מעל 10 מיליארד שקל, שנופלות על ה-6% מיסוי, אלה החברות שיקבלו את היציבות.

<שי באב"ד: יתר החברות – לא.

<שי באב"ד: באים חברי הכנסת, אמר את זה גם מקודם שרגא ברוש וגם אומר חבר הכנסת מיקי לוי שהבעיה בחלק הזה זה שהחברות הישראליות רובן לא מגיעות ל-10 מיליארד שקל מחזור ולכן סעיף היציבות לא חל עליהן.

<שי באב"ד: מודעים לדבר הזה.

<שי באב"ד: מצד שני, ההחלטה המקצועית של הוועדה היתה שנותנים את זה רק לחברות שהגיעו ל-6% ומעל 10 מיליארד שקל מחזור.

<קריאה: גם יש חברות בינלאומיות שלא מגיעות לסף הזה - - -

יואב קיש: אני רק רוצה לסיים בנושא האחרון שבעיניי הוא הכי חשוב.

<קריאות: - - -

מיקי לוי: - - - חברות ישראליות, זה לא מקובל עלי.

<שי באב"ד: יש חברות ישראליות שיהיו זכאיות לזה.

יואב קיש: טבע ומי עוד?

יואב קיש: אלביט.

יואב קיש: הנושא האחרון מתחבר למה שאמר ידידי שרגא ברוש וזה – הגדרה ברורה של נושא עלויות הייצור, מה נכנס ומה לא נכנס.

יואב קיש: אני מצטער, משה, אתה יודע שאני אוהב ומעריך אותך.

יואב קיש: הוויכוחים אתכם בנושא החברות עושים נזק גדול, אסור להיות במקום הזה.

יואב קיש: אני לא אגיד לך כמה פעמים שמעתי מחברות שאם היו יכולים היו לוקחים אתכם לבתי משפט במקום הזה, ורק בגלל הסיטואציה הרגישה שלא ייקחו את רשות המסים לבית המשפט הם נמנעים מזה.

יואב קיש: אני מבקש את זה לפשט.

יואב קיש: האוצר מצידי היה צריך להגדיר בחוק, ולא לחכות לשר האוצר, כל נושא עלויות הייצור, כל - - -

<שי באב"ד: בכוונה אחרי שיח עם החברות - - - עשינו שיח עם כל חברות ההייטק, בכוונה - - -

<שרגא ברוש: אתם בוחרים גם את הקליינטים.

<שרגא ברוש: הלוואי שמדינת ישראל היתה יכול לבחור את האויבים שלה.

<שי באב"ד: תן לי לסיים.

<שי באב"ד: ישבנו עם החברות.

<שי באב"ד: אנחנו באותו מקום ואנחנו מסכימים אתך לחלוטין – צריך לפשט ולהקל, כדי שהם יידעו, ושתיים, צריך לנסות להחיל כמה שיותר במסגרת הזו, במסגרת ההטבה, כי אני רוצה להביא אותם, הם לא פה היום.

<שי באב"ד: אז על מה אני אמסה, על אפס, שלא נמצא?

<שי באב"ד: אז כתוצאה מזה - - - הבעיה היא שבחוק, לא תתפוס את הכל.

<שי באב"ד: תמיד יהיו מקרים שלא חשבת עליהם ולא הבאת אותם.

יואב קיש: יש מקומות שכותבים – כל עלויות הייצור בתוספת 10 או 15%, וגמרנו.

<שי באב"ד: אבל גם את הדברים האלה, הרחבים, יש בעיה לעשות כי אז השלכות הרוחב של זה יכולות להיות במקומות שאתה לא רוצה.

<שי באב"ד: לכן אמרנו שנשב אחר כך, ישבנו פורום של החברות, הבאנו אותם, פעמיים ישבנו אתם.

<שי באב"ד: הם באו וישבו גם עם אנשי רשות המסים וגם אתנו כדי להגיד מה כואב ומה לא כואב.

<שי באב"ד: הרעיון והמטרה הם לתת את ההרחבה כדי להגיע, באמת, למקום שאנחנו מפשטים ומקלים, אבל היה יותר נכון להשאיר את הגמישות, גם מבחינתם, כדי שלא יהיה חוק שסוגר, ונועל.

<שי באב"ד: לכן, בגלל השיח אתם - - -

יואב קיש: ההיסטוריה מוכיחה שזה טעות.

יואב קיש: הייתי רוצה – כל עלויות הייצור או אפילו בתוספת 10-15%, נגמור את זה ככה ושלא תהיה פרשנות, אני לא צריך את הפרשנות.

<שי באב"ד: מי יפרש מה זה עלויות ייצור או לא?

<קריאה: מופיע במאזן של החברה, לא צריך לפרש.

יואב קיש: זה נושא מרכזי.

יואב קיש: תודה רבה.

יואב קיש: אני מתנצל שאני חייב ללכת.

<שלומית ארליך: אז אנחנו בעמוד 6 למעלה, בעצם פה יש תיקון של הנוסח ביחס להתייחסות של המפעלים הקיבוציים.

<שרגא ברוש: אבל לפני זה אני מבקש להתייחס.

<שרגא ברוש: מה ששי באב"ד אמר כרגע פשוט לא רלבנטי.

<שרגא ברוש: התיקון הזה חל לא על החברות הבינלאומיות בלבד, חל על כל חברה, גם על החברה שלי, תיאורטית.

<שרגא ברוש: התיקון הזה שאתה בא ואומר "למעט הכנסה מנכס לא מוחשי", חל על כל חוק עידוד השקעות הון.

<שרגא ברוש: הוא לא עושה כרגע - - -

<שי באב"ד: נכון, אתה צודק.

<שרגא ברוש: אז שהוועדה תבין עלמה אתה מדבר, ואם אתה ניהלת את המשא ומתן עם החברות הרב לאומיות זה בערך כמו שאני הייתי דן היום עם מנכ"ל משרד האוצר של דונלד טראמפ.

<שרגא ברוש: הוא לא רלבנטי לרעיון.

<שי באב"ד: סליחה.

<שי באב"ד: קבעת מס של 6-12 - - -

<שרגא ברוש: אבל לא מדובר על זה.

<שי באב"ד: אבל אני דיברתי על זה.

<שרגא ברוש: אבל הסעיף לא דיבר על זה.

<שרגא ברוש: הסעיף הזה שמדבר על נכס מוחשי או לא מוחשי עוסק בכל חברה בחוק עידוד השקעות הון.

<שרגא ברוש: נכון?

<שרגא ברוש: נכון.

<שרגא ברוש: ואם אתה ניהלת משא ומתן עם חברה של 10 מיליארד שקל, הכל בסדר, רק לא ניהלת את המשא ומתן עם אנשים - - -

<שי באב"ד: אחד, לא ניהלנו משא ומתן.

<שרגא ברוש: או שנפגשתם, אבל כל מה שאני רוצה לומר לך זה דבר פשוט: התאחדות התעשיינים בארץ ישראל זה הגוף שמייצג את התעשייה, וככזה אומר לך נשיא התאחדות התעשיינים, שאתה הולך לפגוע בתעשייה הישראלית מהסיבה הפשוטה והברורה – ואת זה אתה תבין – שפקיד השומה שיבוא לנהל את המשא ומתן בשומה השנתית של מפעל של 100 מיליון שקל, לא של 10 מיליארד שקל, ויהיה שם רווח והוא יצטרך לשלם עליו 9% או 12 או 6, לא משנה מה שיעור המס שעליו יחליטו בוועדה הזו, אני מקווה שמהר, יגידו לו בפקיד השומה: תנכה 20%, על ה-80% תשלם 6%, על היתר תשלם 25%.

<שרגא ברוש: כלומר, אתם שומרים לעצמכם, או רשות המסים היא שתקבע מה החלק הלא מוחשי ומה החלק הכן מוחשי, ולזה אמר לפני רגע חבר הכנסת, ואמר: תקבעו.

<שרגא ברוש: תקבעו מה זה.

<שי באב"ד: יש שני חלקים.

<שי באב"ד: אני מקבל מה שאתה אומר.

<שי באב"ד: יש חלק של הדיון שמתייחס לחברות עתירות מידע, שאצלם יהיה צורך לבחון מה חל ומה לא חל.

<שי באב"ד: לזה התייחסתי.

<שי באב"ד: עכשיו אתה מעלה נקודה חדשה.

<שרגא ברוש: לא על זה דיברתי.

<שרגא ברוש: אני אומר שיש פה השפעה על כל חוק השקעות הון.

<קריאות: - - -

<משה אשר: למעשה, כל חקיקת חוק עידוד השקעות הון – גם ההייטק וגם התעשייה – הכל נמצא עכשיו בבדיקה של ה-OECD.

<משה אשר: בסופו של דבר מה שנקבע להייטק נקבע לתעשייה, ולהפך.

<משה אשר: כרגע יש גרייס לקיימות, של חמש שנים.

<משה אשר: לכן יש זמן ללמוד מה קורה במדינות האחרות.

<משה אשר: כולם כרגע בסוג של אותה בעיה.

<משה אשר: קובעים את הפלטפורמה, את הבסיס.

<משה אשר: אחרי זה יבוא שר האוצר, יבדוק את הדברים האלה בוועדות מקצועיות, והדיאלוג, גם אתכם, יהיה בהמשך.

אראל מרגלית: שי, משה, שלמה ועמיר – אני רוצה את הקשב שלכם.

אראל מרגלית: קודם כל לגבי ה-IP , אני רק אומר שבהקשר של מה ששרגא ברוש אמר, תראו, אם תיכנסו לדבר הזה, עם חברה כמו "אינטל" שמוכרת את הצ'יפים שלה, אתם לא תצאו ראש, כי אתם מבינים שאת הצ'יפ בלי התג "אינטל", זה שווה משהו אחר לגמרי.

אראל מרגלית: מכיוון שלא נכנסים אתם לעניין הזה אלא נותנים להם את ההטבה על כל המכירה שלהם אז לא הייתי נכנס לזה גם - - -

<משה אשר: נכנסים גם אתם.

אראל מרגלית: אז אני אומר לכם שזה מסוכן.

<משה אשר: זה לא בגלל שאנחנו רוצים, זה בגלל שה-OECD מחייב אותנו.

אראל מרגלית: עכשיו ככה.

אראל מרגלית: תראו.

אראל מרגלית: לגבי העניין של הפריפריה, ודיברתי אתכם על העניין הזה.

אראל מרגלית: קודם כל אנחנו מברכים על החוק הזה.

אראל מרגלית: זה מהלך אמיץ.

אראל מרגלית: גם אנחנו, מהמחנה הציוני, שניתן היה לחשוב – מה פתאום, זה חברות גדולות, הטבות מס – אין ספק שזה מהלך אמיץ שהאוצר מוביל.

אראל מרגלית: יש היום תחרות קריטית על החברות הגדולות האלה.

אראל מרגלית: הולכות להיות עכשיו שלוש שנים של תחרות מאוד גדולה.

אראל מרגלית: ישראל, עד היום בניגוד נניח לאירלנד, שבעיקר שמה שם את מרכזי הלוגיסטיקה כלפי אירופה – ישראל כן מפתחת את המוצרים כאן ולכן החוק הזה הוא מאוד רלבנטי לישראל, כי במקום לשים cost plus של 10% אם המוצר מפותח פה יש לנו סיכוי מאוד גדול שירשמו אותו פה וישלמו הרבה יותר מס, אז אנחנו מאוד מברכים על זה.

אראל מרגלית: אנחנו ביקשנו, חוץ ממה ששרגא ברוש ביקש - - -

<שי באב"ד: לא רק המס, הפרפר גם של הפיתוח שזה יודע להביא.

אראל מרגלית: בדיוק.

<שי באב"ד: זה לא רק המס, המס הוא נמוך.

אראל מרגלית: אבל אז אתה מביא יותר עובדים.

מיקי לוי: מעגל ראשון, שני ושלישי.

<שי באב"ד: נכון.

אראל מרגלית: ואיפה שיש רווח – אם אנחנו רוצים רווח חברתי שזה מקומות עבודה, צריך לתת רווח, אין מה לעשות.

אראל מרגלית: אבל אנחנו ביקשנו עוד דבר.

אראל מרגלית: ביקשנו עוד מדרגה, כלומר – שאם מקבלים 6% חברות של 10 מיליארד במרכז הארץ, נניח, כל הכבוד, אנחנו ביקשנו עוד מדרגה לנסות לעזור לצפון הרחוק ולדרום הרחוק.

אראל מרגלית: אמר לי שלמה ואמר לי עמיר ואמרו לי אחרים – תראה, אתה מכניס אותנו למצב שבו רק על הטבות המס אנחנו דנו אנחנו לא יודעים כמה זמן, וכדי לקבוע קריטריון של מה זו פריפריה רחוקה ומה זה פריפריה רחוקה, יכול מאוד לסבך אותנו.

אראל מרגלית: רק מה?

אראל מרגלית: בינתיים אתם עוד התקדמתם בחוק אחר, ובחוק האחר שנותנים הטבות לפריפריה, אתם קבעתם שאזור פריפריאלי 1 עד 4, וזה בדיוק המקומות הרחוקים יותר, נניח – מעבר לכביש עכו-צפת.

אראל מרגלית: מה שאנחנו מבקשים הוא בסך הכל: תנו לנו כלי לצפון הרחוק ולדרום הרחוק, לנסות להביא חלק מהחברות הגדולות יותר או החברות הבינוניות.

אראל מרגלית: אנחנו גם אומרים לכם שזה לא יעלה לכם.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי אם, נניח שחברת ג'נרל מוטורוס מגיעה לארץ ורוצה לעשות את ה-automated car או אאודי, ובמרכז היא מקבלת 6%.

אראל מרגלית: הבנתי.

אראל מרגלית: אתם אומרים – רגע, אם היא הולכת לצפון הרחוק - - -

משה גפני: אתה מסביר באריכות דבר שאנחנו לא דנים עליו עכשיו.

אראל מרגלית: בטח שאנחנו דנים, מה זאת אומרת?

אראל מרגלית: זה בליבת החוק.

משה גפני: ממש לא.

אראל מרגלית: זה בליבת ההסתייגות.

משה גפני: אתה לא היית בישיבה הקודמת.

משה גפני: זה נאמר כבר.

אראל מרגלית: אבל עכשיו יש לזה פתרון.

אראל מרגלית: אנחנו נפגשנו.

אראל מרגלית: אז מה שאנחנו מבקשים, שאם זה מגיע לצפון הרחוק או לדרום הרחוק - - -

משה גפני: - - -

אראל מרגלית: רגע, עם כל הכבוד, אני לא יואב קיש, ואני לא נכנס בלי תור, ואני לא בקואליציה, אבל אני אראל מרגלית.

אראל מרגלית: אוקיי?

אראל מרגלית: חברות כאלה הבאתי לארץ יותר מכולכם פה ביחד, אוקיי?

אראל מרגלית: אז קצת כבוד.

אראל מרגלית: קצת כבוד.

משה גפני: אני נותן לך, אבל תקשיב לרגע מה שאני אומר.

אראל מרגלית: אבל תן לי לגמור, למה צריך להפריע לי באמצע?

אראל מרגלית: אז העניין המרכזי – אני אומר ככה: יבואו לצפון הרחוק או לדרום הרחוק, לאזור פריפריאלי 1 עד 4?

אראל מרגלית: יקבלו חצי מהמדרגה.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: כי זה ייתן לנו כוח להביא את החברות הגדולות לצפון הרחוק או לדרום הרחוק, ואנחנו צריכים את זה, כי בלי זה אין לנו יכולת לנצח את המרכז.

אראל מרגלית: אם דין המרכז כדין קרית שמונה, אין לנו סיכוי.

אראל מרגלית: אם אתם נותנים לנו את הסיכוי אנחנו יכולים לעשות את זה.

אראל מרגלית: אתם נותנים לנו אתגר, כי חברה הרבה פעמים לא רוצה ללכת למקום רחוק כי היא טוענת שקשה להשיג שם עובדים.

אראל מרגלית: אבל זה מה שאנחנו מבקשים.

אראל מרגלית: זו ההסתייגות שגם עם הקואליציה דיברנו על זה, גם עם השר דרעי, והשקענו הרבה מאוד זמן עם האוצר כדי למצוא קריטריון שהוא פשוט, כי כבר אתם עושים את זה עכשיו בחוק אחר.

אראל מרגלית: אז זו ההצעה, וזה מה שתיקנתי עכשיו בהסתייגות אצלנו: אזור פריפריאלי 1 עד 4.

אראל מרגלית: זה בדיוק האזור הרחוק.

משה גפני: אני רק אגיד לכם על מה התכנסנו.

משה גפני: היות ואנחנו בלאו הכי לא מצביעים, אראל, אני מכבד אותך, אתה יודע את זה.

משה גפני: אנחנו לא הולכים להצבעות היום.

משה גפני: כשנגיע להצבעות, נגיע להצבעות.

משה גפני: יכול להיות שנגיע לאוצר, ואנחנו מדברים אתם - - -

<משה אשר: אם אפשר במילה אחת להתייחס בנקודה הזו.

<משה אשר: אני אומר שהאוצר - - - לתת זה לא בשיעורי מס, זה בחבילות של הכשרה וכו'.

<משה אשר: לכן צריך לחשוב על חבילה שתעניין, בפריפריה הרחוקה, יחד עם האוצר.

<שי באב"ד: אני אומר – אני לא פוסל, יש הרבה במה שמעלים כאן ואנחנו רוצים מאוד את הפריפריה הרחוקה, גם כן.

<שי באב"ד: העניין הוא רק השלכות הרוחב שיש לכזה דבר, כי יושב משמאלך נציג התאחדות התעשיינים ויגיד בצדק – אם הם מקבלים 3%, למה אני צריך לקבל בפריפריה 9?

<שי באב"ד: את זה בכל מקרה הוא יגיד.

<שי באב"ד: אז גם עכשיו כשההבדל הוא 6, ואז בכוונה אמרנו – חברות גדולות, מעל 10 מיליארד שקל, אז אני אומר – יש לזה השלכות רוחב שאנחנו צריכים להבין, ואז המשמעות היא: אם אתה מוריד - - -

משה גפני: אני לא רוצה את הדיון הזה עכשיו.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, אני רוצה שתדע את התהליך.

משה גפני: אחרים כנראה שוכחים, אבל שתדע.

משה גפני: אני רוצה לגמור את הנושא של ההערות שהיו.

משה גפני: לא רוצה לקיים דיון על שום דבר.

משה גפני: אנחנו נבוא להצבעות, ובהצבעות, שתדעו – יגיש אראל מרגלית הסתייגות.

משה גפני: אני ישבתי מהאוצר, אני לא מנותק מהעניין.

משה גפני: לא הגעתי להסכמות.

<שי באב"ד: ועוד נשב.

משה גפני: נכון.

משה גפני: הוא יביא את ההסתייגות שלו ומאוד יכול להיות שאני אצביע אתו, האפשרות קיימת.

משה גפני: אני מנסה למנוע אותה וגם אתה, אבל יש פה דברים שנאמרו.

משה גפני: הדברים האלה, חלקם צודקים, חלקם יותר וחלקם פחות.

<שי באב"ד: יש הרבה שכל במה שנאמר.

אראל מרגלית: לא כדי להצביע, אלא כדי לקבל את הסכמתם, בסופו של דבר הם מובילים פה מהלך אמיץ.

<שי באב"ד: יש הרבה שכל במה שנאמר, אבל השאלה איך עושים את זה נכון.

משה גפני: יש אצלכם הרבה חשיבה בעניין, הרבה אנשים שעוסקים, אתם יודעים להגיע לפתרונות, ותגיעו, תהיו לארג'ים יותר.

<שי באב"ד: גם כשאנחנו בחוק לארג'י אנחנו לא לארג'ים.

משה גפני: לא, לגבי ההשגות פה.

מיקי לוי: למרות שאתה לא רוצה, רק על קצה המזלג.

מיקי לוי: יש שתי חברות בלבד שנופלות להגדרה של 10 מיליארד וחצי מיליארד IP.

מיקי לוי: צריך לצמצם את הטווח הזה, זה המון.

מיקי לוי: שום חברה במדינת ישראל לא יכולה להיכנס, ואנחנו טיפה מחטיאים.

<שי באב"ד: שתיים.

מיקי לוי: אמרתי.

מיקי לוי: אם נוריד את הדרישה לנמוך יותר נכניס לעסק הזה עוד קצת.

מיקי לוי: נכון, ואני מעוניין לתת לחברות הבינוניות במדינת ישראל יציבות.

<שי באב"ד: ואתה אומר שהמחוקק הישראלי לא ייתן להן את זה.

מיקי לוי: אין ברירה, אם עשיתם מהלך מרכזי, אז תסיימו אותו.

מיקי לוי: הנושא השני, עוד לא הגענו לסעיף 18 אבל במקום 25% אני מציע איזשהו מדרג – 15% מהייצוא עבור השנה הראשונה, 18 עבור השנה השנייה, ובשנה השלישית – 21% עד 25% בשנה הרביעית.

מיקי לוי: אני על העניין הזה – יש לזה חשיבות עליונה.

מיקי לוי: אתם לא יכולים לא לעודד את אלה שנמצאים בדרך לא להגיע לשיא של ה-25%.

מיקי לוי: זה חשוב מאוד.

יעל כהן-פארן: אני רוצה להתייחס למשהו שלא נמצא כרגע בחוק.

משה גפני: חדש?

יעל כהן-פארן: הוא לא חדש.

יעל כהן-פארן: הוא קיים ועומד.

יעל כהן-פארן: תראו, אני לא נכנסת לדברים שעלו כאן קודם.

יעל כהן-פארן: יש כאן עידוד להשקעות הון.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שזה תואם הרבה מאוד החלטות ממשלה לתהליכים יותר ערכיים, להתייעלות אנרגטית, להפחתת פליטות גזי חממה, לעודד באמצעות חוק עידוד השקעות הון תהליכים כאלה, השקעות בתעשייה, ויש לי כאן מספר תיקונים.

יעל כהן-פארן: אם אנחנו רואים את התועלות שבזה צריך לתת לזה ביטוי.

משה גפני: אני מציע שתגישי את זה כהסתייגויות.

יעל כהן-פארן: יש לי כאן מספר הסתייגויות.

יעל כהן-פארן: לדוגמה – לקחת מוצרי פסולת של מפעל אחד, להשתמש בזה במפעל אחר.

יעל כהן-פארן: לתת לזה עידוד.

יעל כהן-פארן: לתת עידוד לכל הנושא של השקעות להפחתת פליטות, הפחתת זיהום, וכו'.

משה גפני: אני עונה לך על מה שאמרת – אל"ף, תגישי את זה כהסתייגויות, תוכלי גם לדבר על העניין הזה.

משה גפני: ניים, אני תומך בך.

משה גפני: אני חושב שאת צודקת.

משה גפני: שלוש – זה לא יעבור.

משה גפני: זה יצריך דיון אמיתי.

יעל כהן-פארן: עושים פה כזה שינוי חוק – אז עוד שלושה תיקונים.

משה גפני: על כל מילה פה אני יושב אתם, אני יודע.

משה גפני: זה תהליך שצריך להביא אותו בחקיקה רגילה.

משה גפני: אני תומך בזה, אני חושב שאת צודקת, אבל זה לא ייכנס פה עכשיו בצורה כזו.

יעל כהן-פארן: זה ממש כמה סעיפים קטנים, אבל בוא נציע אותם, אני אשמח לשבת אתכם ולראות - - - גם לא מדובר בסכומי עתק.

יעל כהן-פארן: תודה.

משה גפני: אני תומך בך, אבל צריך ללכת במסלול, לפי דעתי - - - אלא אם כן יש לך מישהו במשרד האוצר שאת יכולה לדבר אתו בשקט שהוא ייתן לך תמיכה.

משה גפני: יש לך מישהו כזה?

יעל כהן-פארן: ננסה למצוא.

משה גפני: זה לא יעבור בחוק הזה, אבל תעלי את זה, אם זה לא יעבור תגישי אחרי זה הצעת חוק פרטית ואני אהיה בעד.

<גיא גולדמן: עמוד 6 למעלה.

<גיא גולדמן: זה תיקון שנעשה בתיאום עם נציגי הקיבוצים בעקבות הערה שלהם.

<גיא גולדמן: ההטבות בחוק עידוד השקעות הון בסופו של דבר אמורות להתגלגל לחברה שממוסה מיסוי דו שלבי, שהיא בעלת המפעל.

<גיא גולדמן: יש לנו חברות שהן אגודות שיתופיות שממוסות כמו שותפות, לא אמורה להתגלגל אליהן הטבה.

<גיא גולדמן: אנחנו בהצעת החוק הממשלתית הצענו להחריג אותן.

<גיא גולדמן: באו נציגי הקיבוצים ואמרו: הכנסות שבסופו של דבר מתגלגלות לחברות אמיתיות שעומדות מאחורי האגודות השיתופיות, צריכות להיות הכנסות מוטבות, ואנחנו השארנו את זה ככה, תיקנו את זה.

את זה: (2) במקום הסיפה החל במילים "ובלבד שלגבי חברה מועדפת" יבוא "ובלבד שהתקיימו שני אלה לפי העניין: (א) לגבי חברה מועדפת שהיא שותפות שבין החברות השותפות בה יש אגודה שיתופית שמחילה על עצמה את הוראות סעיפים 61 או 62 לפקודה, או לגבי חברה מועדפת שהיא אגודה שיתופית שמחילה על עצמה את הוראות סעיפים 61 או 62 לפקודה, יראו כהכנסה מועדפת רק את חלק ההכנסה המיוחס לחברה שאינה אגודה שיתופית המחילה על עצמה את הוראות סעיפים 61 או 62 לפקודה ובלבד שאינה חברה בבעלות ממשלתית מלאה; (ב) לגבי חברה מועדפת שהיא שותפות שבין החברות השותפות בה יש חברה בבעלות ממשלתית מלאה, יראו כהכנסה מועדפת רק את חלק ההכנסה מיוחס לחברה שאינה חברה בבעלות ממשלתית מלאה;" בנוסף לזה, בסעיף (ג) ביטלנו את פסקה (2), ואת ההתייחסות בפסקה (1) לסעיפים 61 ו-62 שהם חלק מאותו עניין.

רועי פולקמן: הערות לסעיף?

רועי פולקמן: אין.

<שלומית ארליך: אנחנו בעמוד 7.

<שלומית ארליך: כאן היושב ראש ביקש להכניס תיקון שמתייחס לביטול התיקון שנעשה בחוק ההסדרים לשנים 2014-2013.

<שלומית ארליך: נמשיך לפסקה (8), שם העירה לשכת עורכי הדין שביקשה להכניס גם את ההכנסה הטכנולוגית המועדפת, כלומר, גם דיבידנד בהכנסה טכנולוגית מועדפת ולא רק בהכנסה מועדפת.

<שלומית ארליך: בדיון הקודם אתם אמרתם שאתם מסכימים לתיקון.

<גיא גולדמן: לא, אנחנו אמרנו שיש התייחסות לדיבידנד בסעיף נפרד של הכנסה טכנולוגית נוספת, סעיף 51(כו), הכל מוסדר שם על סיכום של שיעור מס דיבידנד מופחת על רווחים מהכנסות - - -

אראל מרגלית: ל-4%.

<שרגא ברוש: ומה עם מה שהיושב ראש ביקש?

<שרגא ברוש: לא הבנתי.

<שלומית ארליך: הוא ידון בזה אחר כך.

רועי פולקמן: גם דיבידנד בהכנסה טכנולוגית שכרגע לא היתה הסכמה שזה צרי להופיע כאן.

<גיא גולדמן: הכל מוסדר בסימן ב(3).

<קריאות: - - -

<שלומית ארליך: אתה מדבר על שיעורים?

<שרגא ברוש: אני מדבר על תיקון סעיף 51טז, ביטול התיקון שנעשה בחוק ההסדרים.

<שרגא ברוש: עם זה מחכים ליושב ראש.

רועי פולקמן: הערות נוספות לסעיף הזה?

<גיא כץ: אני מלשכת עורכי הדין.

<גיא כץ: אנחנו העלינו את זה, וראינו, זה תוקן בהמשך.

<שלומית ארליך: פסקה (9) – שם הציע היושב ראש להפחית את השיעור בפסקה (2) ל-8 מיליארד מ-10 מיליארד.

<שלומית ארליך: חבר הכנסת מיקי לוי הציע דיווח לוועדה מדי שנה החל מעוד שנה בדבר כמות המפעלים ואנחנו התייחסנו לזה בסוף, סעיף שלא הוספנו, נתייחס לזה שם.

<שלומית ארליך: פה, בכל מקום – בדקתם?

<גיא גולדמן: אנחנו נבדוק את זה.

<גיא גולדמן: אמרת שזה תיקון טכני.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לעמוד 8.

<שלומית ארליך: בעמוד 8 דובר ביחס לסעיף קטן (א) שמדבר על השקעה של 100 מיליון שקלים לפחות – דובר בדיון הקודם, כי המסלול החדש בעצם מרחיק את המפעלים הקיימים מ- - -

רועי פולקמן: כי זה תוספתי.

רועי פולקמן: 100 מיליון תוספתי.

<שלומית ארליך: נכון.

<שלומית ארליך: כאן, מאגף התקציבים היתה כאן שירה וביקשה לחשוב על איזושהי הוראת מעבר שמבטיחה שהמפעלים שכבר נמצאים בחוק לא יתרחקו מהיעד.

<אמיר רשף: אנחנו סבורים שאין טעם בהוראת מעבר כי אם מדובר על קבוצה ריקה.

<אמיר רשף: להבנתי - - -

<שרגא ברוש: - - -

<אמיר רשף: דיברנו על זה היום בטלפון.

<שרגא ברוש: הוא דיבר אתי היום בטלפון על משהו אחר.

<אמיר רשף: על זה בדיוק.

<שרגא ברוש: על ה-7%.

<אמיר רשף: הסוגיה פה היא שבמסלול מועדף מיוחד השקעת המו"פ הופכת להיות השקעה תוספתית, ולא שימור מצב קיים כי אחרת אין סיבה לתת את שיעור המס המוטב שיש בפרק הזה בחוק.

<אמיר רשף: עלתה טענה שיכול להיות שיש חברות שבנו תוכנית שהן יגיעו ל-100, ישמרו על 100 - - -

<שלומית ארליך: בדקתם אם באמת מדובר על קבוצה ריקה?

<אמיר רשף: ככל הנראה כן.

<אמיר רשף: עשינו דיון התייעצות עם ההתאחדות.

<שרגא ברוש: - - - של כל הקבוצות שלא מחילות את עצמן?

<אמיר רשף: זה יצא לי במשוואה.

<אמיר רשף: לגופו של עניין אנחנו חושבים שאין טעם בהוראת מעבר בסעיף הזה.

רועי פולקמן: כי אין חברות שיושפעו מהתיקון הזה?

<אמיר רשף: כן, כן.

<אמיר רשף: שאין חברות.

<שרגא ברוש: אבל בדקתם את זה, אמיר, באחריות?

<אמיר רשף: התייעצנו אפילו עם התאחדות התעשיינים שהיא הארגון היציג של התעשייה בישראל.

<שרגא ברוש: אתם מפתיעים אותנו כל פעם מחדש.

רועי פולקמן: יש עוד הערות?

<אופיר כהן: אם זו קבוצה ריקה, למה זה מפריע שיישאר הסעיף?

<אופיר כהן: למה צריך תוספתי?

<אמיר רשף: מבחינת הרעיון של המסלול הזה הוא בא לתת שיעורי מס טובים אם קורה גם משהו טוב למשק.

<אמיר רשף: המשהו טוב למשק צריך לקרות בהשקעה תוספתית ולא בשימור מצב קיים.

רועי פולקמן: גם אם זו לא היתה קבוצה ריקה היה אולי היגיון להגדיר מאיזה מאוד, כי הרי ברור שמחברה שכבר השקיעה - - - המטרה כאן היא לתת תמריץ לעוד.

רועי פולקמן: אז ברור שאתה לא רוצה לפגוע בחברה שכבר עשתה פעילות, אבל אתה יודע – אם היא השקיעה לפני 10 שנים פעילות אז החוק הזה בסדר.

רועי פולקמן: מה שהיו הטבות נכון לאז, נכון לאז.

<אמיר רשף: היא צריכה להגיע לרף התוספתי באופן מדורג.

<אמיר רשף: זה לא ש - - -

אראל מרגלית: בוא נגיד ש-EMC התחילה לפתח את מוצר הסייבר לענן שלה לפני שנתיים, ועכשיו אתם עושים את זה.

אראל מרגלית: EMC עד היום שמה את ה-100 עובדים, לא שמה פה את ה-IP וקיבלה cost plus.

אראל מרגלית: אתה קיבלת את ה-10% על ה-cost שלה, של מה שהיא עושה פה.

אראל מרגלית: 15% - אני לא יודע על מה משה אשר התמקח אתה.

אראל מרגלית: עכשיו אתה רוצה שהיא תעביר לפה את ה-IP- - -

<אמיר רשף: לא.

<אמיר רשף: אנחנו פה מערבבים.

<אמיר רשף: המסלול הזה זה המסלול המועדף המיוחד הקיים היום בחוק.

<אמיר רשף: במסגרתו של שלוש חלופות השקעה: השקעה הונית, שהיא תוספתית כי היא קורת על פני כמה שנים וזהו, הגדלה של מצבת העובדים של הפירמה או השקעה במו"פ.

<אמיר רשף: סעיף ההשקעה במו"פ במצב הקיים מדבר על 100 מיליון שקל באזורי הפיתוח ו-150 מיליון במפעל.

<אמיר רשף: אנחנו מבקשים לשנות שההשקעה במו"פ תהיה מעבר למה שלחברה היה בממוצע שלוש השנים הקודמות.

<אמיר רשף: זה השינוי.

<אמיר רשף: ואז עלתה טענה מההתאחדות שיכול להיות שיש פה חברות שתכננו להיכנס, שרצו להיכנס - - -

<קריאה: שהיו בדרך להיכנס.

<אמיר רשף: שהיו בדרך לירושלים לדבר עם המנהלים, ועכשיו אנחנו מרחיקים אותן.

<אמיר רשף: אנחנו לא מכירים שזה פוגע בחברות.

<אמיר רשף: זו הבדיקה שעשינו.

<אמיר רשף: אני חושב שיש גם אינטרס לוועדה שמסלול שנותן את שיעורי המס הטובים ביותר שיש בתוך החוק הזה יהיה מסלול שמביא לפעילות כלכלית תוספתית, במשק, ולא משמר מצב קיים.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לעמוד 11.

<שלומית ארליך: היושב ראש ביקש להכניס שבכל מקום שיש התייחסות להכנסות המיוחסות לייצור, שהכללים שיקבע שר האוצר יהיו באישור ועדת הכספים.

<שלומית ארליך: אז זה קיים גם בהגדרה של "הכנסה טכנולוגית" בפסקה 7(א), אתם רואים את זה ב-11, גם בהגדרה של "הכנסה טכנולוגית מועדפת", שזה בתחתית העמוד, באישור ועדת הכספים.

<שלומית ארליך: לגבי סעיף (ד), זו בעצם ההשלמה לתיקון של הקיבוצים.

<גיא גולדמן: נכון.

<גיא גולדמן: זו השלמה לתיקון של הקיבוצים.

<גיא גולדמן: אם מאחורי המפעל עומדת חברה שהיא אגודה שיתופית שממוסה לא במיסוי לא דו שלבי, אז ההכנסות המוטבות יהיו רק כאלה שבסופו של דבר מגולגלות לחברה אמיתית בעלת מיסוי דו שלבי, אותו רציונל בדיוק של התיקון הקודם, גם בהכנסה טכנולוגית.

רועי פולקמן: אז תקרא את הסעיף.

<גיא גולדמן: "(ד) הכנסה המיוחסת לחברה בבעלות ממשלתית מלאה או לחברה שהיא אגודה שיתופית המחילה על עצמה את הוראות סעיפים 61 או 62 לפקודה, בהתאם לאמור בסיפה להגדרת "הכנסה מועדפת", בסעיף 51;" – אותה קראתי קודם.

<גיא גולדמן: זה תחת ה "למעט".

<שלמה פשקוס: התייחסות קצרה לסוגיית התקנות שהעלתה שלומית ארליך.

<שלמה פשקוס: בחוק הזה יש הרבה תקנות, עולמות של ההסדרות הטכניות.

<שלמה פשקוס: בחלק מהחוקים זה מסוג הדברים שהם בכלל בהנחיות מנהל, אבל אנחנו חשבנו שלחוק הזה בגלל החשיבות שלו, בגלל זה שהוא חדשני – נכון שהוא יהיה בתקנות.

<שלמה פשקוס: אנחנו מבינים את הרצון של הוועדה שחלק משמעותי יהיה באישור ועדת הכספים, מחד.

<שלמה פשקוס: מאידך, יש חסרון בלהגיע לוועדת הכספים מבחינת קצב היכולת להעביר את התקנות ומאחר ומדובר באיזה מנגנון של transfer pricing עושים את ההכנסה המיוחסת לייצור.

<שלמה פשקוס: מדובר בשאלות מאוד מקצועיות שלא בטוח שנכון שהכל יגיע לוועדה.

רועי פולקמן: מכיוון שיש לי סוג של ניגוד עניינים – גם מינוי מיושב ראש ועדת הכספים וגם איזשהו קשר לאוצר, את זה צריך לנהל מול היושב ראש הקבוע, האם נכון להביא את זה או לא נכון להביא לוועדת הכספים.

רועי פולקמן: המטרה היא לחסוך בביורוקרטיה, מצד אחד, ומצד שני – בכל זאת, מכיוון שזה כן נושא רגיש מאוד מקובל שמביאים לוועדה את אישור התקנות.

רועי פולקמן: אבל זה כבר דיון שצריך לנהל עם היו"ר הקבוע.

רועי פולקמן: עוד הערות לגבי סעיף (ד)?

רועי פולקמן: בואו נמשיך.

<שלומית ארליך: בעמוד 12- התייחסנו לזה בדיון הקודם.

<שלומית ארליך: אנחנו בעמוד 13, ביחס לסעיף קטן (ב), קרן הון סיכון.

<שלומית ארליך: במהלך הדיון הקודם נשאלה השאלה מדוע דווקא קרן הון סיכון.

<שלומית ארליך: גם סוכם שתיעשה חשיבה איך אפשר לאפיין את האנג'לים, כלומר, כך שזה יהיה אפיון של המשקיע ולא החברה, שמוגדרת היום בחוק.

<שלמה פשקוס: שוב, אני קצת חוזר על מה שאמרתי בדיון הקודם, אבל אחרי בדיקה נוספת, גם עם מי שניסח אצלנו את חוק האנג'ל, אנשים ששברו את הראש על הנושא הזה גם בסיבובים קודמים בחקיקות אחרות.

<שלמה פשקוס: היכולת לאפיין אנג'ל כאנג'ל זה משקיע פרטי.

<שלמה פשקוס: אין יכולת לאפיין את זה שהוא אנג'ל.

<שלמה פשקוס: אנג'ל הוא משקיע פרטי שנוטה להשקיע בחברות טכנולוגיה, אבל אין יכולת לאפיין את זה.

<שלמה פשקוס: שוב, גם בחוק האנג'לים לא אפיינו אנג'ל, אלא עשו את זה דרך - - -

רועי פולקמן: אבל עזוב שנייה את המושג – משקיע פרטי ששם את כספו על חברה,

<שלמה פשקוס: כל הרעיון הוא לאבחן מישהו שההשקעה שלו היא סינגולרית לעולם הטכנולוגיה.

<שלמה פשקוס: משקיע פרטי משקיע בהרבה סוגים של חברות.

<שלמה פשקוס: אם אני אגיד שזה מאפיין של חברת הייטק, כל חברה שיש בה משקיע פרטי היא חברת טכנולוגיה.

<שרגא ברוש: אתה מבין שאתה עושה להם איזה נחיתות, למשקיעים הפרטיים.

<שלמה פשקוס: קודם כל הנחיתות היא לחברה ולא למשקיעים.

<שרגא ברוש: החברה לא תיקח כזה משקיע.

<שרגא ברוש: היא תעדיף קרן מאשר משקיע פרטי.

<שלמה פשקוס: בסופו של דבר זו שאלה של אלטרנטיבה.

<שלמה פשקוס: אני לא יודע לאבחן אנג'ל.

<שלמה פשקוס: השאלה היא אם אתה רוצה להוציא החוצה גם את הקרן הון סיכון.

רועי פולקמן: אתה לא יודע להבחין לפי מהותה של החברה בה הוא משקיע?

רועי פולקמן: מה המשקיע עושה – זה לא מעניין אותך.

<שלמה פשקוס: בזה עסקינן.

<שלמה פשקוס: בהגדרת מהותה של החברה.

<שלמה פשקוס: איך אני יודע להבחין שזו חברת טכנולוגיה.

<שלמה פשקוס: אחד הקריטריונים שהצענו אחרי עבודה מאוד מעמיקה, איך מבחינים חברת טכנולוגיה.

<שלמה פשקוס: הצענו שהיא תוכר על ידי הקרן, על ידי המשקיע.

<שלמה פשקוס: אני לא יכול לעשות פה הפנייה מעגלית.

רועי פולקמן: כיוון שהקרן תעיד על זה שזה בעצם חברת טכנולוגיה.

<שלמה פשקוס: נכון.

<שלמה פשקוס: אני לא יכול לעשות הפנייה מעגלית שהמשקיע - - -

רועי פולקמן: את הסיווג של החברה, מה הבעיה לדעת?

רועי פולקמן: למה אתה צריך - - -

<שלמה פשקוס: את הסיווג של החברה, איך אני יכול לדעת?

רועי פולקמן: סיווגים מאוד ברורים לחברה.

<שלמה פשקוס: סיווג למ"סי?

רועי פולקמן: למשל.

<שלמה פשקוס: סיווג למ"סי – המבחן שאתה עובר לסיווג למ"סי זה לא אותה רמת מבחן כשאתה רוצה לתת הטבות מס.

רועי פולקמן: אז משרד האוצר משרד הכלכלה יודעים לאבחן - - -

<שלמה פשקוס: כל הרעיון הוא - - - במידה ולא עומדים בקריטריונים היבשים, חברה יכולה לבוא למדען הראשי שהוא - - - יכול לקבל אישור מיוחד.

<שלמה פשקוס: אבל כל הרעיון במסלול הזה היה לעשות מסלול ירוק.

<שלמה פשקוס: בשביל לייצר מסלול ירוק אתה לא רוצה אישור אצל סוכנות אלא – יקבלו סט של פרמטרים, רק קשה לאבחן את סט הפרמטרים הזה.

<אופיר כהן: יש כאן שתי חלופות האצה שדיברנו על זה בפעם הקודמת, המון סוגיות והן לא נגמרות.

<אופיר כהן: 25% כל שנה, לדבר הזה כדאי לדעתי לתת איזה רף מסוים שממנו לא צריך כבר האצה של 25% כי השנה העשירית וה-11 אתה צריך להעסיק את כל סין.

<שלמה פשקוס: התייחסנו לנושא בפעם הקודמת ולדעתי הוועדה קיבלה את עמדתנו בפעם הקודמת, זה אפילו לא מופיע כהערות כיוון שלהבנתי הוועדה קיבלה את עמדתנו בפעם הקודמת.

רועי פולקמן: משהו שמצדיק להעלות את זה שוב?

רועי פולקמן: משהו שהשתנה?

<שלומית ארליך: לא, זה מופיע בהמשך.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: אתה רוצה בעצם לחזור מה הסיפור?

<אמיר רשף: החוק, בעצם, אומר שאחת מהחלופות זו השקעה של 8 מיליון של קרן הון סיכון – הרגע דיברתם על זה.

<אמיר רשף: אפשר להציע חברה שהיתה חברת מטרה, אז זה גם כן במקום חלופה.

<אמיר רשף: חלופה 3 ו-4 אומרת שחברה צריכה בממוצע כל 3 שנים לגדול ב-25% ביחס לממוצע של 3 שנים, או במחזורים, או בעובדים.

<אמיר רשף: זה אומר שלאורך זמן – 5,10,20 שנה אתה מגיע למספר אין סופי.

<אמיר רשף: ברור שהחלופות האלה כבר לא קיימות לחברות גדולות שצומחות.

<אמיר רשף: גוגל, לדוגמה, לא תיכנס היום לחלופה הזו, אני מניח.

<אמיר רשף: אנחנו רוצים אותם.

<אמיר רשף: אם לא השקיעו בהם 8 מיליון אז הם לא בחוק.

רועי פולקמן: הנקודה ברורה.

<שלמה פשקוס: הסברתי בפעם הקודמת שזה אחת מ-4 האלטרנטיבות, בסדר?

רועי פולקמן: שהגדולות האלה אכן לא ייכנסו לאלטרנטיבה הזו.

רועי פולקמן: נראה לי ברור.

רועי פולקמן: זה נועד לחברות צומחות וב - - -

<שלמה פשקוס: האלטרנטיבות האלה מתאימות לסוגים שונים של חברות, לכן זה אלטרנטיבות.

<שלמה פשקוס: אכן, לחברות גדולות, מה שיותר מתאים זה אלטרנטיבה של 7% הוצאות מו"פ או מינימום של הוצאה כספית לחברות - - -

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: זה לגמרי הגיוני.

רועי פולקמן: הרשת צריכה להחיל סוגים שונים, יש שונות בין החברות.

רועי פולקמן: בסדר, נראה לי ברור.

<שלומית ארליך: אז אנחנו עוברים לעמוד 16, סעיף 51כו – התייחסנו אליו בדיון הקודם.

רועי פולקמן: התוספת הזו הוקראה.

<שלומית ארליך: כן.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לעמוד 17.

<שלומית ארליך: ביחס לפסקה (1) ביקשה לשכת עורכי הדין שלא להגביל בשנה, מדוע להגביל לשנה אחת בלבד.

<שלמה פשקוס: אני אתייחס.

<שלמה פשקוס: צריך לבדיל בין חברה שמחזיקה באופן ישיר ובין חברה שמחזיקה באופן עקיף.

<שלמה פשקוס: המגבלה לשנה היא לחברה שמחזיקה באופן עקיף.

<שלמה פשקוס: הצורך שלנו הוא לתת הטבה על הרווחה שמיוחס להכנסה טכנולוגית.

<שלמה פשקוס: זה הצורך לתת הטבה.

<שלמה פשקוס: כדי לבצע מעקב, ברגע שהאחזקה היא עקיפה זה עובר דרך חברת אחזקות.

<שלמה פשקוס: אומרת רשות המסים – לא ניתן לבצע מעקב למשהו שהיה 10 שנים לפני.

<שלמה פשקוס: במהלך שנה - - - האסטרטגיה העסקית של החברה זה יכול לעבוד.

<שלמה פשקוס: משאירים את הכסף בחברה הנכדה, וברגע שרוצים להוציא את הכסף מחוץ למדינה מעלים מחברת האחזקות ומעלים החוצה.

<שלמה פשקוס: זה לא בעייתי עסקית לחברות, למיטב הבנתנו.

<שלומית ארליך: אז אנחנו עוברים לפסקה (2).

<שלומית ארליך: בדיון הקודם העלו נציגי הבורסה שבעקבות הסעיף ייתכן שחברות דואליות, כדי לקבל את ההטבה, יימחקו מהמסחר בארץ ויירשמו בחו"ל.

<שלומית ארליך: רשות המסים הציעה איזשהו נוסח מקל.

<שלומית ארליך: מה שמבקשים להכניס עכשיו זה למחוק את פסקה (2) כולה ולהוסיף את סעיף קטן (ג) שמקנה סמכות לשר האוצר לקבוע לעניין סעיף קטן (ב1) חזקות לעניין תושבותו של חבר בני אדם שהוא חברה שמניותיה נסחרות בבורסה.

<שלומית ארליך: אני חייבת להודות שאני קראתי את התיקון הזה ואני לא מבינה איך הוא עונה על מה שביקשו כי אתם בעצם דוחים את הדיון הזה למועד מאוחר יותר.

<שלומית ארליך: זאת אומרת, אתם לא קובעים את זה במסגרת התיקון עכשיו, אבל אתם מאפשרים לשר האוצר סמכות לקבוע את זה בעתיד.

<שלמה פשקוס: לא.

<שלמה פשקוס: זה מייצר מצב של default בחקיקה של שוויון מלא בין הבורסה הישראלית לבורסות זרות.

<שלמה פשקוס: כל עוד לא התקנתי את התקנות אני מתייחס למשקיעים בורסאיים לכל דבר ועניין כמו משקיעים פרטיים.

<שלמה פשקוס: אני מתייחס לחברה נסחרת אותו הדבר כמו שאני מתייחס לחברה פרטית, ולא נותן - - - לחברה נסחרת.

משה גפני: מי מהבורסה כאן?

<שלמה פשקוס: הדבר מתואם עם הבורסה.

<קריאה: לא, לא לא.

<קריאה: חברה ציבורית.

<קריאה: סליחה.

משה גפני: מתואם עם הבורסה?

<קריאה: כן.

משה גפני: כל פעם יוצא שאתם מתאמים עם מישהו אחרי זה מתקשרים אתנו ואומרים – לא תיאמנו אתם.

<גיא גולדמן: כל כך מתואם שכנראה בגלל זה לא הגיעו.

<שלמה פשקוס: הם היו אצלי בדיון אחר, הבוקר ויודעים שיש היום דיון.

משה גפני: בכל מקרה אני אצביע באישור ועדת הכספים.

רועי פולקמן: אני דיווחתי על ניגוד עניינים, שגם נתת לי להיות היו"ר וגם אני קשור לאוצר, בקשר לסעיף של אישור ועדת הכספים.

<שלמה פשקוס: נשמח להעלות את הנושא של אישור ועדת הכספים עוד פעם כי העלינו את זה קודם בהתייחסות אחרת, ורועי אמר שהוא בניגוד עניינים.

משה גפני: מה שקורה זה שאני הייתי בטוח שהתקדמנו מאוד בחוק הזה, ונשארו פה ושם דברים עקרוניים שאם אני מדבר עם משרד האוצר זה בסדר, ופתאום מתברר שכל החוק פה - - - אתה רוצה דיון על האם באישור ועדת הכספים כן או לא?

משה גפני: נעשה על זה יום עיון, יום שלם?

משה גפני: זה יהיה באישור ועדת הכספים, מה הבעיה?

<שלומית ארליך: אנחנו בעמוד 18 ביחס לפסקה שכעת היא פסקה (2).

<שלומית ארליך: לשכת עורכי הדין העירה שהסעיף יוצר כפל מס.

<גיא כץ: אנחנו דיברנו בין הדיונים עם שלמה, הבנו את החשש שלו, אנחנו מורידים את ההערה הזו.

<שלומית ארליך: אנחנו בעמוד 19 למעלה, בהגדרה של "רווח הון".

<שלומית ארליך: הכנסנו, בהתאם לבקשת היו"ר את אישור ועדת הכספים.

<שלומית ארליך: סעיף 51כח – אתה רוצה להסביר?

<גיא גולדמן: כן, רצינו לחדד שהרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית צריכה לאשר שה-IP, שהנכס המוטב נרכש מחברה תושבת חוץ ביום תחילתו של החוק.

<שלמה פשקוס: זה בין היתר בעקבות הערת הרשות לחדד בדיוק מה היא צריכה לאשר, שלא יהיה איזה הערה כללית אלא בדיוק ספציפית מתי היא צריכה לאשר.

<שלמה פשקוס: כמובן שזה מתואם אתה.

<שלומית ארליך: אז תקראו את הנוסח.

<גיא גולדמן: "הוראות סעיף 51כז יחולו על מכירת נכס לא מוחשי מוטב רק אם הרשות הלאומית לחדשנות טכנולוגית אישרה, עובר למועד המכירה, כי הנכס נרכש מחברה תושבת חוץ ביום תחילתו של סימן ב'3, כנוסחו בסעיף 83(14) לחוק ההתייעלות.

<גיא גולדמן: .. "- זה החוק הזה – "(בסעיף זה – יום תחילתו של סימן ב'3), או אחריו, ובמחיר של 200 מיליון שקלים חדשים או יותר , כאמור בפסקה (1) או כי הנכס נוצר או נרכש כאמור בפסקות (2)(א) או (2)(ב) לפי העניין, ביום תחילתו של סימן ב' 3 או אחריו".

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לעמוד 20.

<שלומית ארליך: בסעיף קטן (ה) יש גם אישור של תוספת ועדת הכספים לכללים של שר האוצר.

<שלומית ארליך: סעיף 51ל – גם שם יש תוספת של אישור ועדת הכספים.

<שלומית ארליך: סעיף 51לא זה סעיף היציבות, שאני מבינה שאנחנו מדלגים עליו כרגע.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לעמוד 21.

<שלומית ארליך: אנחנו בסעיף (13א) זו היתה תוספת בסעיף 75ב שמשלימה את הנושא של ההערה בתחילת הדיון.

<סיון סיגטי: מה שקורה זה שהיום חברה שלא - - - אישור ובהוראות החוק, אפשר לבטל את המענק ואת ההודעה שולח מנהל מרכז ההשקעות.

<סיון סיגטי: מכיוון שתיקנו את הנושא של ועדת ההשגה, צריך לתקן כאן בהתאמה, שתהיה הפנייה לסעיף 24א.

<סיון סיגטי: בנוסף, היום, כשמוגש ערר יש אפשרות להגיש בקשה לעיכוב ביצוע הליכי גבייה של המענק לזמן הערר, ואנחנו בעצם יצרנו בדיוק את אותו הסעיף, את הסעיף כמו של השרים - - -של ועדת ההשגה, כדי שתהיה לה סמכות לעכב הליכי גבייה לזמן ההשגה.

הסעיף, ברשותכם: (1) בסעיף קטן (א)(1), במקום "סעיף 25" יבוא – "סעיפים 24א ו-25"; (2) בסעיף קטן (א)(2), אחרי "הוגש ערר" יבוא "לפי סעיף 25", ואחרי "החלטה בערר" יבוא "הוגשה השגה לפי סעיף 24א, רשאית ועדת ההשגה לקבוע מועד מאוחר יותר להחזרת המענק, ובלבד שלא מאוחר מתשעים ימים מיום מתן החלטה בהשגה"; זאת אומרת שיהיה אפשר לעכב הליכי גבייה, כמו שהיום יש לשרים אפשרות לעשות את זה.

<שלומית ארליך: אנחנו עוברים לעמוד 21 למטה – חובת דיווח.

<שלומית ארליך: זה בהתאם לבקשתו של חבר הכנסת מיקי לוי, שכאן ייכנס סעיף דיווח של שר האוצר לוועדת הכספים מדי שנה בדבר כמות המפעלים הנכנסים בגדר סעיף 51כ ו-51 כא תוך התייחסות להשפעתו של התיקון שנעשה.

<שלומית ארליך: אנחנו ננסח את הסעיף ו- - - אנחנו עוברים לעמוד 23, לסעיף 87, תחילה ותחולה.

<שלומית ארליך: זה לבקשת לשכת עורכי הדין שביקשה להחיל את החוק החל ביום 1.1.2017, תוקן הנוסח כך שהתחילה של סימן ב'3 לחוק עידוד השקעות יהיה ב-1 בינואר, 2017 ובלבד שנקבעו כללים.

<שלומית ארליך: זאת אומרת, צריכים להיקבע כללים.

<שלומית ארליך: מהרגע שייקבעו כללים התחילה תהיה מה-1.1.2017, ואם לא ייקבעו כללים - - -

משה גפני: תודה רבה.

<גרשון גולדנברג: אני בעלים ויושב ראש תעשיות לכיש.

<גרשון גולדנברג: המפעל נמצא בשדרות, 35 שנה בשדרות.

<גרשון גולדנברג: עברנו את כל מלחמות ההתשה שהיו ב-17-15 שנים האחרונות, קסאם אחד נפל במפעל, לא דיווחנו על כך, לא עשינו מזה הרבה רעש, נגרם נזק.

<גרשון גולדנברג: אנחנו מפתחים, מייצרים מערבלי מזון.

<גרשון גולדנברג: רק כדי שיהיה לכם מושג מה אנחנו עושים – זו מכונה, זה קומביין גדול, כשהגדול מביניהם – משקלו 19 טון כשהוא ריק, כשהוא עמוס -32 טון, והוא יכול לנסוע 40 ק"מ לשעה.

<גרשון גולדנברג: אנחנו לוקחים ברזלים, מעבים אותם, מכניסים להם שכל – וכשאני אומר "שכל" זה תוכנה, בקרים והרבה מאוד מהניסיון שלנו, ובסוף יוצא מוצר שנוסע.

<גרשון גולדנברג: אנחנו מייצאים לכ-40 מדינות.

<גרשון גולדנברג: 50% מהייצוא לאירופה.

<גרשון גולדנברג: אירופה בצרה צרורה שמפילה עלינו את הצרה, כי היורו מתרסק והשקל מתחזק.

<גרשון גולדנברג: אנחנו מייצאים לארצות הברית, קנדה, רוסיה, אוסטרליה, דרום אפריקה, כמו שאמרתי – 40 מדינות, 90-80% מהתוצרת.

<גרשון גולדנברג: המוצרים שלנו כמו מוצרים אחרים – אורך החיים שלהם הולך ומתקצר.

<גרשון גולדנברג: אתה צריך להשקיע הרבה בחדשנות ובפיתוח כדי להיות כל הזמן עם היכולת לייצא לחוץ לארץ.

<גרשון גולדנברג: אם אתה רוצה להתרחב ולגדול, אתה תמיד שם את השאלה האם אתה עושה את זה בישראל או בארץ יעד אחרת ששם נמצא השוק שלך.

<גרשון גולדנברג: השאלה הזו חוזרת ועולה, כמו שאמרתי -35 שנה בשדרות.

<גרשון גולדנברג: השוק שלנו לא בארץ, השוק שלנו בחו"ל.

<גרשון גולדנברג: אני לא יודע מה אני עושה בשדרות.

<גרשון גולדנברג: מקומי הטבעי, העסקי, לא היה צריך להיות בארץ אלא בחו"ל, אבל אם יביאו אותי למצב שבו לא משנה מה אני עושה, כמה אני מתכווץ וכמה אני חוסך ואיזה מאמצים אנחנו עושים, לא נוכל להרוויח כאן בישראל?

<גרשון גולדנברג: לא תהיה ברירה אלא לקחת את המפעל ולהעביר לחו"ל.

<גרשון גולדנברג: אנחנו מעסיקים ין 80 ל-90 עובדים, ועוד כ-50 עובדים שהם קבלני משנה, כולם משדרות ואזור עוטף עזה.

<גרשון גולדנברג: אני חושב שכל הטבה שניתן לתת לתעשייה הבינונית – אני שייך לתעשייה הבינונית המסורתית – כל הטבה שניתן לתת חייבים לתת כדי לעודד אותה להישאר כאן, בישראל.

<גרשון גולדנברג: ככל שלא יתנו ו כל העלויות האחרות תמשכנה לגדול, לא תהיה ברירה למפעלים כמוני ואחרים לומר – סליחה, אנחנו ציונים, נולדנו וגדלנו בארץ אבל אין בכוונתנו לסגור את המפעל ולפשוט רגל, לכן נקים קו ייצור באירופה שמחכה שנבוא אליה כי היא נותנת בלי סוף הטבות.

<גרשון גולדנברג: אני לא מדבר רק על המס אני מדבר על הרבה הטבות, לא כאן המקום לפרט אותן.

<גרשון גולדנברג: לכן בנושא ה-9 או 6%, באו להגיד שצריך להוריד ל-6% בפריפריה.

משה גפני: האמת שהוא שיכנע אותי.

רועי פולקמן: גם אני השתכנעתי.

<שרגא ברוש: אל"ף, אני שמח שהוא שיכנע את כולם.

<שרגא ברוש: הוא החסיר רק משפט אחד – שהשיקול איפה להקים את המפעל, כשאתה מחליט להשאיר אותו פה, השארת אותו פה, וכשאתה אומר להעביר אותו לחו"ל אתה מצרף אותו, לצערי הרב, לשורה שלמה של מפעלים שכבר החליטו לצאת לחו"ל, ואם התעשייה הקיבוצית תציג את השקף תראה שהם גדלו במכירות ב-15 שנה האחרונות פי 10 מהמכירות שלהם של המפעלים שהם הקימו בחו"ל, רק פי 2 מהייצוא, ורק 10% לשוק המקומי.

<שרגא ברוש: כלומר, הצמיחה של התעשייה הקיבוצית היא בחו"ל, על אחת כמה וכמה התעשייה הפרטית.

<שרגא ברוש: רבותי, התעשייה הישראלית גדלה בחו"ל.

<שרגא ברוש: אם לא נשמור עליה בעוד כמה שנים נשב פה, ויישבו אנשי רשות המס, הדור שיחליף את משה אשר ויחשבו מה עושים כדי להחזיר את הבנים הביתה.

<שרגא ברוש: זה יהיה מאוחר, זה יהיה בלתי אפשרי.

<שרגא ברוש: יהיה בלתי אפשרי להחזיר את התעשיינים האלה הביתה.

משה גפני: רבותי, אנחנו מסיימים את הדיון הזה.

משה גפני: אנחנו נעמוד על זה.

משה גפני: אני מבין ששי באב"ד ומשה אשר יצאו, אנחנו נעמוד על העניין הזה.

משה גפני: אני מקווה שתעבירו את הדברים כמות שהם.

משה גפני: את, ממשרד המשפטים, אל תכעסי עלי.

משה גפני: אני מקבל פניות ציבור.

משה גפני: אני לא בטוח שאת מקבלת.

משה גפני: יש קושי גדול.

משה גפני: אדם מגיש ערעור.

משה גפני: אם אנחנו נראה שזה לא טוב, מקבלים רק תשובות שליליות ואי אפשר אפילו ללכת לבתי משפט, אנחנו פה, אנחנו יכולים לשנות.

משה גפני: אבל קודם כל צריך לעשות את המהלך הזה.

<שלמה בנימין שחר: אני מנהל כספים בחברת ג'נרל מיקרווייב במרכז הארץ.

<שלמה בנימין שחר: שני משפטים.

<שלמה בנימין שחר: חברת האם שלנו בארצות הברית העבירה בשנת 2011 פעילות שנסגרה באמריקה לישראל, בזכות המענקים של מרכז ההשקעות באזור פיתוח א', והורדת המס שהיתה בזמנו בשתי נגלות, ב-7% ו-6%.

<שלמה בנימין שחר: היתה בשנה אחרי זה אכזבה נוראית שה-6% עלה ל-8.

<שלמה בנימין שחר: זו היתה מכה קשה מבחינתנו, זה עוד 50% מס.

<שלמה בנימין שחר: תעשו כל מה שצריך – ואני מנסה להבהיר פה שזה בנפשנו הדבר הזה.

<שלמה בנימין שחר: הזיגזוג הזה הוא נורא מול בעלים אמריקאים.

<שלמה בנימין שחר: תודה.

משה גפני: הכלל פה הוא שכשאני יושב פה זה 6%.

משה גפני: בכנסת ה-18 הייתי יושב ראש ועדת הכספים ועשינו את זה 6%.

משה גפני: אחרי זה לא הייתי יושב ראש ועדה וזה עלה ל-9%.

משה גפני: עכשיו אני יושב ראש הוועדה, אז עכשיו נבחן את זה.

משה גפני: אם זה לא יעלה, סימן שמה שאמרתי זה שטות.

משה גפני: אני מקווה שזה יירד ל-6.

משה גפני: אני מבקש, זה קריטי, הדבר הזה.

משה גפני: תודה רבה, רבותי, הישיבה נעולה.