הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 90, 2016-06-14 12:00

עאידה תומא סלימאן: שלום לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: התאריך 14 ביוני 2016, ואנחנו היום מתכנסים ומתכנסות תחת הכותרת הסכנה לסגירת החצר הנשית בחיפה.

עאידה תומא סלימאן: לפני כמעט שלושה שבועות כבר, 20 יום, קיבלנו מכתב זעקה גדולה של פרויקט חצר נשית בחיפה, אשר אני מכירה את הפעילות הרבה והטובה והעשייה הנהדרת שנעשית בארגון הזה, גם ממקומות אחרים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו עמדנו פה כמעט באותו מצב בשנה שעברה בחצר הנשית ביפו והתערבנו כדי להציל את המצב בגלל מצוקה כלכלית שהייתה וסכנת סגירה, ולפני שבועיים שלושה שמענו גם על המצוקה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שהרבה מהארגונים והרבה מחברי הכנסת הזדעקו וחברי כנסת וחברות כנסת גם ניגשו אלי וביקשו לקיים את הדיון ואני מצידי גם כן ראיתי את החשיבות והבטחתי שאנחנו מקיימים את הדיון הזה, עד שהגענו ליום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה ואני אתן לנציגת משרד הרווחה, גברת ציפי נחשון-גליק להודיע את ההודעה המשמחת.

עאידה תומא סלימאן: לפחות אני יכולה להגיד עכשיו שאנחנו הורדנו מעל גבינו את הפחד הרציני ביותר שהיה קיים לסגירת פרויקט טוב זה והישיבה שהייתה אמורה להיות ישיבת חירום וישיבה של סכנה אמיתית וישיבה של זעקה אמיתית של מאות הנערות שנמצאות בפרויקט הזה, אני מכריזה עכשיו שהיא הופכת לפחות לישיבה יותר נינוחה – אני לא יכולה להגיד חגיגית – כי אני הייתי רוצה להגיע למצב שאני לא מכריזה על פגישת חירום בכלל, בגלל סכנת סגירה, אבל יש בזה גם כן הודעה משמחת על זה שלפחות הובטח התקציב של הפרויקט עד סוף השנה.

עאידה תומא סלימאן: כמובן שאני אתן לגברת ציפי להודיע בדיוק על החלטת המשרד שאני יודעת עליה, קיבלתי אותה ואני שמחה עליה מאד.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך נעבור לשמוע מהחצר הנשית ונחזור אליך.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהזמן שלך מוגבל.

עאידה תומא סלימאן: וכמובן ברוך הבא חבר הכנסת נחמן שי.

<ציפי נחשון-גלי: תודה רבה.

<ציפי נחשון-גלי: טוב, אז אנחנו במשרד, בעיקר בשירות לנוער, צעירות וצעירים, מכירים את המודל של החצר הנשית.

<ציפי נחשון-גלי: אני אישית מכירה אותו כבר שש שנים מאז מוניתי לתפקידי.

<ציפי נחשון-גלי: אנחנו מכירים את העבודה, אנחנו יודעים שנערות וצעירות מגיעות למרחב.

<ציפי נחשון-גלי: היה לנו ניסיון להרחיב את המודל מיישובים נוספים ליפו, ששם זה החצר הראשונה שהוקמה.

<ציפי נחשון-גלי: בשלוש השנים הראשונות אנחנו נשענו על תקציבים של הקרן לילדים ונוער וסיכון של המוסד לביטוח לאומי ומשרד הקליטה.

<ציפי נחשון-גלי: תוך כדי הפעלה בעצם המודל לא אושר על ידי המנכ"ל הקודם ולכן לא יכולנו להתקדם מבחינת התקצוב של המודל ואנחנו כבר הודענו על כך לפני שנה וחצי.

נחמן שי: שמה, שלא יהיה כסף?

<ציפי נחשון-גלי: שהמודל לא אושר על ידי המשרד, וכמו שהוא פועל, הוא לא יוכל להיות מתוקצב.

נחמן שי: כל החצרות לא אושרו?

<ציפי נחשון-גלי: כן.

<ציפי נחשון-גלי: המודל עצמו, כמודל.

נחמן שי: אז למה נכנסתם לזה אם זה לא מאושר?

נחמן שי: אתם שילמתם - - -

<ציפי נחשון-גלי: לא, לא, אנחנו לא שילמנו.

<ציפי נחשון-גלי: בשלוש השנים הראשונות אמרתי שאנחנו נשענו על תקציבים של הקרן לילדים ונוער בסיכון, שעיקר תקציבה הוא בעצם לפתח מודלים ולמסד אותם, מתוך תקווה שאם מוכח שיש אפקטיביות, אז המשרד בעצם מתחייב וכך אנחנו בדרך כלל עובדים.

נחמן שי: וקבעתם לפני שנה וחצי ש - - -

<ציפי נחשון-גלי: ולפני שנה וחצי המנכ"ל הקודם החליט שהוא לא מאשר את המודל ולכן גם לא היינו יכולים להתקדם מבחינת שריון תקציב לכך.

<ציפי נחשון-גלי: מה שקרה שהתכניות המשיכו לפעול ביישובים שתוקצבו על משרד הקליטה והקרן לילדים ונוער בסיכון, ובעצם בסכנת הסגירה הראשונה בחיפה, באמת קיבלנו אישור לתקציב חד פעמי על ידי המנכ"ל והשר, של 300,000 שקלים, שאנחנו כבר הודענו לעיריית חיפה שזה יהיה התקציב שיאפשר את המשך ההפעלה עד סוף השנה ובעצם הפתח שנתן לנו המנכ"ל הנוכחי הוא לבחון את המודל ולשבת עם אנשי המקצוע ברשות המקומית - - -

נחמן שי: לבחון מחדש.

עאידה תומא סלימאן: כן, לבחון מחדש.

נחמן שי: כלומר אפשרות לשנות את החלטת המשרד, זה מה שאת מודיעה כעת.

<ציפי נחשון-גלי: בדיוק.

נחמן שי: מה עלות ה - - -

נחמן שי: בין 600,000 שקלים ל-700,000 שקלים לשנה.

עאידה תומא סלימאן: כן, אנחנו נשמע תיכף.

נחמן שי: ואתם נתתם להם עכשיו 300,000 שקלים וזה צריך להספיק עד סוף השנה?

נחמן שי: כן.

נחמן שי: בכל מקרה, בחצרות המחויבות של העמותה שמפעילה היא לתת גם סכום שהיא מגייסת מכספי תורמים.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני קודם כל חייבת להגיד שאני שמחה ושמחתי מאד, אני הייתי בקשר עם המשרד - - -

נחמן שי: מתי נפלה ההחלטה על מימון הביניים הזה?

נחמן שי: עכשיו?

נחמן שי: בשבוע שעבר.

עאידה תומא סלימאן: בשבוע שעבר.

עאידה תומא סלימאן: אתמול או שלשום קיבלתי אותה לידיים שלי.

נחמן שי: הודעות טובות שמתקבלות לקראת דיון.

נחמן שי: אני מאד אוהב אותן.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני אוהבת לקיים את הדיונים האלה.

נחמן שי: נעשה כל יום דיון עכשיו.

נחמן שי: יש עוד כמה נושאים שהייתי שמח לקדם אותם.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אבל אנחנו חייבים להגיד שההחלטות האלה לא מתקבלות ככה סתם, הייתה התערבות, היו דיבורים, ניגשנו למשרד, דיברתי גם עם המנכ"ל, גם עם אנשי המקצוע וכמובן אני בטוחה שהיו גם כן אחרים שניגשו ואני חושבת קודם כל שאני חייבת לברך על ההחלטה, לפחות הצלת החצר הנשית עד סוף השנה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אבל זה לא ממש מרגיע אותי עד הסוף.

עאידה תומא סלימאן: אני הייתי רוצה לראות שהמודל הזה ממשיך להתקיים בעתיד ויש לו אופציה לחיים ארוכי טווח, מעבר לשנת 2016.

עאידה תומא סלימאן: לאחר שאמרתי באופן הכי ברור שאנחנו מברכות על ההחלטה, הלוואי שהייתי יכולה לקבל הרבה החלטות כאלה בנושאים שהייתי רוצה לקדם, אבל גם זה משהו.

עאידה תומא סלימאן: הייתי רוצה לשמוע קודם מהחצר עצמה.

עאידה תומא סלימאן: מי החלטתן שהיום תדבר בשמכן?

נחמן שי: מחיפה?

עאידה תומא סלימאן: כן, מחיפה.

עאידה תומא סלימאן: מי נמצאת איתנו?

<קריאה: אנחנו וגם חלק מהנערות שישמחו לספר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אז לפני הנערות, תראו קצת שמחה שאתן מקבלות 300,000 שקלים, מה זה?

נחמן שי: הן כמוני, הן כבר חושבות מה יהיה בינואר 2017.

עאידה תומא סלימאן: גם אני.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי שגם אני חושבת על ינואר 2017 ואני חושבת שיש לנו עבודה ארוכה עד שנת 2017.

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע אתכן, גם כדי שגברת ציפי תוכל להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: יש עכשיו במודה בניית מתווים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה שננסה לבנות מתווה איך מתקדמים לקראת שנת 2017 אחר כך.

נחמן שי: כתוב לי פה, במזכר שקיבלנו: שותפות עם הרשויות המקומיות, משרד הקליטה, הביטוח הלאומי, הקרן לילדים בסיכון ומשרד הרווחה.

נחמן שי: אז אתם כן הייתם שם בהתחלה.

<ציפי נחשון-גלי: מתוך 700,000 שקלים אנחנו מתקצבים 40,000 שקלים בלבד.

נחמן שי: בסדר.

נחמן שי: א' אתם לא נותנים כסף סתם.

נחמן שי: גם כשאתם נותנים 40,000 שקלים, אתם שוקלים, זה לא תרומה, זה מתוך שיקול דעת.

<ציפי נחשון-גלי: ברור.

נחמן שי: אז זה לא שזה מפתיע אתכם הפרויקט הזה, אתם ידעתם - - -

<ציפי נחשון-גלי: אני לא אמרתי שזה מפתיע אותנו.

<ציפי נחשון-גלי: ממש לא.

נחמן שי: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, היא אמרה שלא.

נחמן שי: אוקיי, אבל נתתם כאילו לפרויקט ניסיונו ואחרי שנה וחצי קבעתם שהניסיון - - -

<ציפי נחשון-גלי: שלצערנו, אני חושבת שהחסר בזה זה שזה לא היה מלווה במחקר כדי באמת לבוא להוכיח למנכ"ל שיש כאן תוצאות מדהימות וזה היה מאד קשה לשכנע אותו.

נחמן שי: הבנתי, אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: לכן יש לי כמה שאלות הקשורות באיך ממשיכים - - -

<ציפי נחשון-גלי: היתרון בתכניות פיילוט, שהן באמת מלוות במחקרים.

עאידה תומא סלימאן: כן, לכן יש לי כמה שאלות שקשורות באיך ממשיכים מעכשיו.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, מה כן צריך להיעשות כדי שנבטיח שבשנת 2017 החצר הנשית תוכל להיות פרויקט ממומן על ידי משרד הרווחה.

עאידה תומא סלימאן: אני נותנת לכן חמש דקות לשמוע מכן, ואולי גם תתייחסו לנושא הזה של איך אפשר להתקדם הלאה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<מירית סידי: קוראים לי מירית סידי, אני המנכ"לית המייסדת של החצר הנשית.

<מירית סידי: קודם כל אני רוצה להגיד שאני ממש מתרגשת מאד ומברכת על הוועדה הזאת.

<מירית סידי: למרות שהיא תולדה של מאבק, אני רואה פה שותפות מדהימה ויושבים פה גם נציגי הממשלה, המשרדים, גם הרשויות, גם חברות שלנו של הארגונים של המגזר השלישי וגם קרנות שתומכות בנו ותומכות בפעילות של נערות צעירות בישראל, ורק בשביל זה היה שווה לבוא לכאן, אחרי ההישרדות.

<מירית סידי: ובאמת, הנערות, ובאו כל כך הרבה נערות צעירות גם מחיפה וגם מנתניה, ואני ממש מבקשת אם יהיה אפשר לשמוע אותן.

נחמן שי: כן.

<מירית סידי: אני רוצה להגיד שהמודל שלנו הוא באמת מודל שמאד מאתגר מבחינה מקצועית וממסדית.

<מירית סידי: הוא די חדשני.

<מירית סידי: הוא פורץ דרך, הוא לא יושב על קטגוריות.

נחמן שי: מאיפה הבאתן אותו?

נחמן שי: אתן פיתחתן אותו, או שהוא מקובל במדינות אחרות?

<מירית סידי: אנחנו פיתחנו.

<מירית סידי: הוא התפתח ביפו מתוך תגובה למציאות ואחר כך הוא הומשג בעבודה אקדמית שעשיתי, על פי פרקטיקות ביקורתיות.

<מירית סידי: זאת אומרת הוא כן מבוסס תיאורטית ואין הרבה דוגמאות כאלה בחוץ לארץ, כי אין הרבה עבודה ביקורתית פמיניסטית עם נערות.

<מירית סידי: אני חושבת שבעצם – ויעידו על זה חברותי כאן – אנחנו הארגון הראשון שהביא לארץ את ההכנסה של הפרקטיקות הפמיניסטיות לשדה העבודה עם נערות.

<מירית סידי: המודל שלנו מאתגר, אני מסכימה עם ציפי.

<מירית סידי: הוא מאד מאתגר, בגל שהוא הוליסטי, הוא לא יושב בקטגוריות ותבניות שיותר קל למדוד אותן, אבל יחד עם זאת, אם יתאפשר, הבאנו נתונים של העבודה של השנה וחצי האחרונות מחיפה ואני חושבת שהם מדברים בעד עצמם, כי העבודה שלנו מתועדת ומדידה.

<מירית סידי: בסופו של דבר אני מאד מקווה שנוכל ללכת לתהליך של הבנייה של המודל בצורה כזאת שנוכל לקבל הכרה עקבית ומתמשכת של משרד הרווחה, שהם בעיני השותף הטבעי שלנו לעבודה.

נחמן שי: נכון וכמובן גם הרשויות, שלא יתנערו.

<מירית סידי: לגמרי, אבל אני כרגע מדברת מבחינת רווחה.

<מירית סידי: את רוצה שאני אספר קצת על הנתונים של חיפה?

<מירית סידי: אולי נשמע קודם את הנערות?

עאידה תומא סלימאן: בואו נשמע שתי נערות בהתחלה ואחר כך נרוץ עם זה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת חייבת לצאת תיכף ואני רוצה לשמוע אותך לפני.

עאידה תומא סלימאן: מי מהנערות מוכנה לדבר?

<רינת: אני.

עאידה תומא סלימאן: אז נתחיל עם השם למען הפרוטוקול.

<רינת: שלום.

<רינת: קוראים לי רינת ואני מחיפה ואני בת 19.

<רינת: אני הכרתי את החצר לפני 3 שנים פחות או יותר.

<רינת: הגעתי לחצר כי שמעתי שיש מספרה חדשה והיא בחינם.

עאידה תומא סלימאן: סיבה מאד טובה.

<רינת: כן.

<רינת: נכנסתי לחצר ובהתחלה לא כל כך התחברתי לאף אחד.

<רינת: הייתי מאד קשה.

<רינת: אני בן אדם שהייתי מאד סגור.

<רינת: אני עברתי תקופה נוראית בחיים שלי ולא היה לי אף אחד וכשהכרתי את שני ואת כל הצוות המדהים שהיה שם - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שזה קשה לך, אבל אתם הודעתם שזה בשידור?

עאידה תומא סלימאן: אתן יודעת שזה בשידור?

נחמן שי: זה בשידור באינטרנט, אין לזה כמעט צופים.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, רק שהיא תדע.

עאידה תומא סלימאן: זכותה לדעת.

<רינת: בסדר.

<רינת: שני נתנה לי תמיכה מכל הצדדים בלי לבקש החזר.

<רינת: תמיד דאגה לי ותמיד הייתה שם בשבילי ואני לא מדברת רק על עצמי, אני מדברת מטעם כל הבנות וזה מקום שהוא לא רק בית, שהוא לא רק תמיכה ויום כייף ויום להעביר עם חברות, זה תמיכה לכל דבר, אם זה לנפש, אם זה לחברות, אם זה לכל דבר.

<רינת: פשוט לכל דבר שהוא קיים.

<רינת: זה פשוט מעמד מכובד כל כך לדבר על זה ואני נורא מתרגשת.

נחמן שי: את כל יום שם?

<רינת: אני כרגע בצבא, זה קצת קשה, אבל כל פעם שיש לי זמן אני מגיעה לחצר, גם אם זה לשעה האחרונה, גם אם זה לכמה דקות אחרונות.

<רינת: אני בחיים שלי, לפני שהכרתי את שני ואת החצר, הייתי במקום שהוא לא טוב, במקום עם אנשים שהם פושעים, עם אנשים שהם לא טובים ופשוט יצאתי מזה.

<רינת: עזבתי את הלימודים וחזרתי בזכות זה שהיה לי מקום חם, שפשוט חיזק אותי בלי לבקש שום דבר.

<רינת: אז אני מאד לא רוצה שלבנות אחרות כן יהיה חסר את הדבר הזה, כי אני הצלחתי, אבל מה עם הבנות האחרות?

נחמן שי: ברור.

<רינת: אני עכשיו בצבא ואני כן סיימתי את הלימודים שלי, את 12 שנות לימוד שלי?

<רינת: אני סיימתי אותן ואני בצבא ואני אסיים צבא כמו גדולה ואני אלך ללמוד וכל זה בזכות הכוח ששני נתנה לי והבנות נתנו לי ואני מודה על כל דקה שהכרתי את המקום הזה.

<רינת: בזכותן הצלחתי לפרש, לדבר, להכיר אנשים, לסמוך על אנשים וזה פשוט מקום בעיני שאי אפשר לוותר עליו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו לא מוותרות, אל תדאגי.

עאידה תומא סלימאן: תודה ששיתפת אותנו.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

נחמן שי: רצית עוד אחת.

עאידה תומא סלימאן: כן, עוד צעירה.

<נאדין: קוראים לי נאדין, אני בת 26.

<נאדין: הגעתי לחצר בגיל 22 עם הבן שלי, שהיה בן שלושה חודשים.

<נאדין: כשהגעתי לחצר בהתחלה פחדתי, כי אני עברתי הרבה מקומות, הרבה פנימיות, מעון נעול, הוסטלים, דירות מעבר וכל מקום היה לו תנאים ואמרתי עכשיו אני אמא, אני לא רוצה לבוא לעוד מקום שיש בו תנאים.

<נאדין: פשוט כשבאתי התחילו להציע לי לשתות ולשבת.

<נאדין: ישבתי.

<נאדין: פעם ראשונה באתי ביום שני, הציעו לי כל מיני דברים.

<נאדין: התחלתי להסתכל על הבנות.

<נאדין: יש כל מיני מצבים של בנות.

<נאדין: לא האמנתי שאני פשוט יכולה לפתוח את הדלת ולהיכנס.

<נאדין: התחלתי לבוא.

<נאדין: כבר עברו שלוש שנים וחצי שאני מגיעה לחצר ועם הזמן, עכשיו אני נחשבת מבוגרות החצר.

<נאדין: בשנה שעברה, בזכות החצר זכיתי בפרס יפה לונדון יערי.

נחמן שי: איזה פרס?

<נאדין: של יפה לונדון יערי.

עאידה תומא סלימאן: על שמה.

<נאדין: זה בזכות החצר וזה נתן ליך הרבה כוח.

<נאדין: בחצר נתנו לי תמיד לדעת שאני לא שונה, שאני מיוחדת ושיש לי כוחות ושאני יכולה להמשיך ולתת הלאה.

<נאדין: הם עזרו לי הרבה גם מהבחינה שזה עזרה פרטית שישבו איתי ודיברו איתי ועזרו לי בכל מיני מקומות שזה הביטוח הלאומי, הזכויות שלי כאמא חד הורית, מה אני יכולה לקבל ומה לא.

<נאדין: הם עזרו לי גם להיות יותר בוגרת, יותר אחראית, יותר - - -

נחמן שי: את עובדת?

<נאדין: כן, בזכות החצר.

נחמן שי: איפה?

<נאדין: הם עזרו לי בויצ"ו, בגן.

נחמן שי: בזכות החצר את עובדת?

<נאדין: בזכות החצר, כן.

<קריאה: בזכותך.

<נאדין: בגלל שאני אמא עם ילד קטן אז לא מצאתי עבודה, אז באמתי לכרמית וביקשתי שתעזור לי עם העבודה.

<נאדין: אז אחרי שבוע.

<נאדין: זה מה שאני אוהבת הכי בחצר, שיש מענה.

<נאדין: למשל אם אני הולכת לעובדת הסוציאלית שלי, היא אמרה לי תשמעי, תחפשי באינטרנט, תעשי זה, תעשי זה.

<נאדין: אבל אני, במצב שלי, בחורה שעברה פנימיות וכל מיני מקומות וזה, אני לא רוצה שיגידו לי תעשי.

<נאדין: אני רוצה בן אדם שיבוא יגיד לי בואי, נשב ביחד, אחת, שתיים שלוש, נעשה ביחד.

<נאדין: זה נותן לי את הכוח.

<נאדין: כי אם אני יכולה להיכנס לבד לאינטרנט, לא הייתי מבקשת את העזרה הזאת.

<נאדין: אז היא עזרה לי והיום אני גם עובדת וגם באה לחצר, כי היא לא מוותרת.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד לכם שאני מתרגשת מהסיפורים שלכן, מתרגשת מההצלחות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שקודם כל זה בזכותכם, זה בזכותכן ובזכות הכוח שיש לכן.

עאידה תומא סלימאן: אתם פשוט לא ידעתן שיש לכם את הכוח הזה.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שהחצר בעצם - - -

<נאדין: זה החצר - - -

עאידה תומא סלימאן: הן מבינות על מה אני מדברת, אל תדאגי, אני לא פוגעת בעבודה שלהן.

עאידה תומא סלימאן: הן יודעות טוב מאד.

עאידה תומא סלימאן: בעצם התרומה העיקרית היא - ותראו, אני עברתי כבר, חזרתי למקומי, לארגוני הנשים, ברגע הזה.

עאידה תומא סלימאן: התרומה העיקרית היא לעזור גם לצעירו וגם לנשים לגלות את הכוח שיש להן.

עאידה תומא סלימאן: הרבה אבק נוצר עם השנים על הכוחות האלה, שלנו.

עאידה תומא סלימאן: מסתירים אותם מאיתנו ואנחנו צריכות כל פעם לגלות אותם מחדש ואתם כבר גיליתם.

עאידה תומא סלימאן: ואני חייבת להגיד, הנוכחות של חברי הכנסת, זה לא טיפוסי בוועדה פה.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד, זה מעיד על שאיכפת להן ולהם בנושא של החצר.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שגם הרבה חברי כנסת וחברות כנסת פנו אלי ולא נמצאים איתנו בינתיים, כי בטח הם בוועדות אחרות, אבל לכולם איכפת מהפרויקט.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חבר הכנסת נחמן שי.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך נרצה לשמוע גם תגובה מהמשרד.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

נחמן שי: בוקר טוב.

נחמן שי: אני רוצה קודם כל להודות לעאידה.

נחמן שי: אני קיבלתי טלפון מחיפה, מבן משפחה שלי, שאמר לי תתחיל להזיז את החלק האחורי, כי משהו לא טוב קורה פה בחיפה.

נחמן שי: לא הבנתי בדיוק במה מדובר, זאת האמת, ודיברתי עם שני וקיבלתי הסברים ואז פתאום הבנתי שזה משהו גדול ומשמעותי שמתפתח והוא חדש כנראה ולכן גם ההיסוסים של משרד הרווחה, שאני בהחלט מכבד אותו – אם להיכנס או לא להיכנס ואיך להיכנס.

נחמן שי: זה בסדר, לא כל ניסיון שקורה במדינת ישראל צריך מיד להיכנס וזה כספי ציבור וצריך לנהוג בהם בזהירות.

נחמן שי: בהדרגה, כשדיברתי עם עאידה, היא אמרה לי אני כבר שם, אתה לא צריך לעודד אותי, אני כבר מחכה לעניין הזה.

נחמן שי: המפגש הזה התחיל בצעד ימין, בזה שציפי אמרה שהמשרד קודם כל נותן להם מרחב נשימה ויכנס לתמונה ויבדוק.

נחמן שי: ואני גם אומר עוד פעם, צריך לבדוק.

נחמן שי: כל כסף ציבורי צריך לבדוק אם הוא הולך נכון, אם הוא חולק בצורה נכונה, אם הוא הוקצב.

נחמן שי: זה בסדר גמור.

נחמן שי: גם כשיש מיליארדים, אז כל פרוטה חשובה לצורך העניין.

נחמן שי: העובדה שזה קודם כל לא נסגר היא משמעותית.

נחמן שי: אני מבין שזה שלב בהצלת נשים צעירות לפני שהן תגענה למקומות רעים, כשכל אחד יודע איזה סוג של מקומות רעים יכולים להיות.

נחמן שי: הן כבר מגיעות מהמקומות הרעים בחלק מהמקרים, כמו שאנחנו שומעים והן עלולות להגיע לשם או למקומות אחרים ואז נפגוש אותן באותו מתקן שפעם ביקרנו ביחד, ציפי, ואולי בעוד מקומות שאת לוקחת אותנו מדי פעם.

נחמן שי: אז צריך לעצור את התהליך הזה ולהחזיר אותן לתוך החברה.

נחמן שי: כאן מדובר בשתי נשים צעירות.

נחמן שי: אני לא הכרתי אותן, הן נבחרו לגמרי במקרה, שהן עלו על מסלול של חיים תקינים, נורמטיביים, ברוך השם, הן נהיו אזרחיות במדינת ישראל ויחיו את חייהן עד 120.

נחמן שי: אני לא יודע איזו קצבת סיעוד הן תקבלנה בעתיד, כי אני עכשיו מטפל בזה, אז אני קצת מוטרד, אבל אתן רחוקות מזה.

נחמן שי: יהיה בסדר.

עאידה תומא סלימאן: ועד איזו שנה הם יעבדו.

נחמן שי: נכון, נכון.

נחמן שי: יש עוד כל מיני שאלות, אבל ממש אל תעסיקו את עצמכן בשאלה מתי הפרישה שלכן, אם זה יהיה בגיל 6 או 67.

נחמן שי: זה לא לעניין.

נחמן שי: אבל אני אומר עוד פעם, ההתרשמות שלי היא שמדובר בפרויקט חשוב, של שלוש חצרות כאלה, ארבע אפילו, עוד יותר.

נחמן שי: יכול להיות שיהיו נוספות.

נחמן שי: נראה לי שזאת יוזמה טובה, חשובה.

נחמן שי: כל הזמן צריך לבקר אותה, אבל יש לנו פה מרחב ואפשרות לעשות את זה ואם זה באמת מחזיר למעגל התפקוד ובמספרים גדולים – כבר 750 רק בחצר בחיפה, אז זה מעבר ומעבר לכל הציפיות.

נחמן שי: תעבירי לשר את תודותינו על ההתגייסות שלו, אני גם אומר לו את זה באופן אישי, ותודה לכל הנשים פה, שאני חשבתי שכמעט אין גברים בחדר, אבל יוסי הציל אותי, מקרב האנשים הצעירים.

נחמן שי: תיכף תשמעו את יוסי.

יוסי יונה: דיברתי על בחזקת יונה.

נחמן שי: וחכו לאורלי תיכף.

נחמן שי: טוב, אז תודה רבה לכולכם, תודה רבה על העבודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך, חבר הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לעוד.

עאידה תומא סלימאן: ציפי, מה המצב שלך?

עאידה תומא סלימאן: את איתנו?

<ציפי נחשון-גלי: מצבי תמיד טוב.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, כי אני רוצה לשמוע עוד.

עאידה תומא סלימאן: מור ארם מפורום ארגוני צעירות.

עאידה תומא סלימאן: אחרייך נעבור לאורח/אורחת וחבר כנסת, בסדר?

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<מור ארם: נעים מאד.

<מור ארם: אני רוצה להודות לך, עאידה.

<מור ארם: זה הסיבוב השני בעצם של ההתגייסות שלך לחצר.

<מור ארם: ממש לפני שנה, בתחילת יוני, אנחנו עמדנו יחד עם עירית והצוות של החצר בפני משבר דומה בחצר ביפו ואת התגייסת וגם יחד עם התגייסות של ציפי, אז נמנע משבר.

<מור ארם: שמענו את הצעירות ותיכף תשמעו את הנתונים שהם באמת יוצאי דופן, שהחצר בחיפה מביאה.

<מור ארם: מה שלי חשוב להגיד כנציגה של פורום שמאגד 15 ארגונים בזירה, זה באמת החשיבות של החצר מעצם היותה כמודל אחר, מאתגר אולי, כמו שמירית אמרה, מאתגר מוסכמות ומביא שיטות ופרקטיקות פמיניסטיות ואחרות לזירה.

<מור ארם: אני רואה את זה יום-יום בפורום שלי, איך 15 ארגונים שהם שונים במהותם ובגודלם, חלקם נותני שירותים, חלקם ארגוני פמיניסטים, ארגוני סנגור, מעמיקים ומועשרים מהפרקטיקות האלה וביחד אנחנו מפתחות איזה שהוא שיח על פרקטיקות מטיבות לעבודה עם נערות וצעירות.

<מור ארם: אפשר לראות את ההשפעה הישירה גם על מודלים שמוקמים.

<מור ארם: חבל שחברת הכנסת מירב בן ארי עוד לא כאן.

<מור ארם: מודל הדיורית שהוקם לפני שנה וחצי וכבר משוכפל.

<מור ארם: ציפי משכפלת חמש דיוריות כאלה, שהושפעו באופן ישיר מעקרונות הפעולה של החצר.

<מור ארם: ככה שהמעגלים והאדוות של העשייה של החצר מורגשים מאד מאד בשטח.

<מור ארם: וגם במשרד, אני יודעת על השתלמויות ועל קבוצות שיותר ויותר נחשפות לשיח של הצטלבות מקומי שוליים וזה מבורך.

<מור ארם: אז אני מצטרפת לקריאה שלכם, פשוט להבטיח את קיומה גם בשנה הזו וגם בשנים הבאות והצעירות האלה, שכאן בחדר רק מנכיחות עד כמה זה חשוב וכמה זה משמעותי.

<מור ארם: אז תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכן.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת יוסי יוני, בבקשה.

יוסי יונה: גברתי יושבת הראש, תודה על קיומו של המפגש הזה.

יוסי יונה: אני שמח לקחת בו חלק.

יוסי יונה: כשאני קורא את המסמך שמונח לפנינו, שבו מדובר על מודל קהילתי הוליסטי המושתת על תיאורה פמיניסטית של הצטלבות מקומי שוליים – זה נשמע מאד מאד אקדמי, אבל הנה המקום, והשפה הזו אינה זרה לי כי אני בא מהאקדמיה ומההמשגה הזאת, אבל לראות כיצד ההמשגה הזו מקבלת את הביטוי שלה במודל, שהוא - - -

עאידה תומא סלימאן: זה האתגר האמיתי.

יוסי יונה: כן, מודל אופרטיבי שמופעל עד כה כפיילוט ופיילוט מוצלח, אז אני מתמוגג הן כאקדמאי עדיין והן כפעיל חברתי.

יוסי יונה: תראו, יש את הביטוי הזה שאומר אמור לי מי חברייך ואומר לך מי אתה.

יוסי יונה: אני הגעתי לנושא הזה באמצעותה של לירון אזולאי.

יוסי יונה: את לירון אזולאי אני מכיר מההמשגות התיאורטיות ממכון ון ליר וקבוצות מחקר שאנחנו עבדנו המון שנים.

יוסי יונה: אז מבחינתי, משעה שאני יודע שלירון אזולאי מעורבת בפרויקט הזה, אז אפילו לא צריך לשאול עוד שאלות לגבי המחויבות, לגבי המסירות, לגבי המודעות המאד מחודדת.

יוסי יונה: אז אני מבין שזו אינדיקציה לכלל הנשים שמפעילות את הפרויקט הזה.

יוסי יונה: אני מעודד לשמוע שהנה משרד הרווחה מסתכל בחיוב על הפרויקט הזה, והגיע הזמן באמת שהוא יחלוף מן העולם כפיילוט ויתמסד לו כאחד מהפרויקטים המרכזיים של משרד הרווחה.

יוסי יונה: אנחנו שומעים כאן את הנערות, את הנשים, שהן כבר נשים שהן בעצם קיבלו – איך עאידה אמרה – זה לא שאין להן יכולת, אלא זה המקום שעושה את האינייבלינג, שהוא מאפשר לכל אחת ואחת להכיר בכוחות הסגוליים של עצמה ולהתפתח כאדם מלא.

יוסי יונה: אז אני נמצא כאן כדי להביע באמת את תמיכתי.

יוסי יונה: עד לפני שבאתי לכאן לא ידעתי, חשבתי שזה עדיין נמצא באיזה שהוא אזור דמדומים של סגירה, אז אנחנו באים לברך גם את הנציגות של משרד הרווחה - - -

נחמן שי: גם של עיריית חיפה.

יוסי יונה: ועיריית חיפה.

יוסי יונה: כל הגורמים שבעצם מכירים בחשיבות של הפרויקט הזה ורוצים שהוא יתמסד.

יוסי יונה: המילה התמסדות, הרבה פעמים יש לה איזו קונוטציה שלילית, אבל במקרה הנוכחי יש לזה השתמעות מאד מאד חיובית.

יוסי יונה: זאת אומרת כאשר משרדי ממשלה ורשויות מכירות בערך של הדבר הזה והופכות אותו לחלק אינטגראלי מהפעילות שלהם, זה נהדר.

יוסי יונה: אז שוב, יופי של פרויקט.

יוסי יונה: יופי שהוא זוכה לתמיכה של המוסדות.

יוסי יונה: ואנחנו פה, גם הגברים שבחבורה, כדי ללוות את המשך הפעילות הזו ולהציע את הסיוע שלנו בהמשך, אם נידרש.

יוסי יונה: תודה עאידה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: כדאי גם לציין שקיבלתי מכתבים מעיריית חיפה, שתומכים ומלווים את הפרויקט הזה ותומכים גם כספית, עד כמה שאני יודעת, שהתחייבו והביעו רצון להמשיך לתמוך בפרויקט וראו את החשיבות.

עאידה תומא סלימאן: אני בטוחה שגם המשרד קיבל מכתבים כאלה.

עאידה תומא סלימאן: יש איתנו נציג ונציגה של עיריית חיפה ואנחנו תיכף נשמע, אם תרצו להתייחס.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לשני וורנר, מנהלת החצר בחיפה.

עאידה תומא סלימאן: ביטאתי את שמך נכון, שני?

<שני וורנר: לא, אבל לא נורא.

עאידה תומא סלימאן: גם בשם שלי תמיד טועים.

עאידה תומא סלימאן: לא נורא.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

נחמן שי: בהתחלה קראתי לך עודה.

עאידה תומא סלימאן: כן, קוראים לי עודה, אעידה, כל פעם משהו אחר.

<קריאה: סליחה, מה השם שלך?

עאידה תומא סלימאן: השם שלי עאידה תומא סלימאן.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה שני, ישר לעיקר.

עאידה תומא סלימאן: ברוכה הבאה חברת הכנסת מירב בן ארי.

עאידה תומא סלימאן: שלום לחברות הכנסת אורלי אבקסיס ויעל כהן-פארן.

<שני וורנר: קודם כל באמת תודה רבה.

<שני וורנר: אנחנו דיברנו אתמול ואת יודעת כמה התרגשתי לקראת הדיון הזה, ועכשיו, אחרי ששמעתי ובטח כששמעתי את הצעירות שאני כל כך אוהבת, אני עוד יותר מתרגשת, אבל אני אנסה לדבר לעניין.

<שני וורנר: חשוב לי להציג מעט מנתוני ההצלחה שלנו.

<שני וורנר: חשוב להגיד שהנתונים האלה לא יכולים להיות בגדר מספרים, ולכן היה מאד מאד חשוב לשמוע את הצעירות ולהבין איך כל המספרים האלה הופכים יחד לאיזה שהוא מכלול בעל משמעות.

<שני וורנר: אני בכל זאת אגיד שבשלוש וחצי שנים שחלפו מאז שפתחנו את החצר בחיפה, הגיעו לחצר משהו כמו יותר מ-750 נערות וצעירות שונות, כאשר בכל שנה בין 250 ל-300 נערות וצעירות מגיעות ויש עבודת עומק, עם משהו כמו בין 70 ל-80 נערות וצעירות.

<שני וורנר: עבודת עומד זה מסוג התהליכים שרינת ונאדין תיארו קודם בהרחבה, שזה אומר שאנחנו גם מלוות בתהליכים של מניעת נשירה מבתי הספר.

<שני וורנר: בשנת 2015 ליווינו 29 נערות על מנת למנוע נשירה מבית הספר.

<שני וורנר: בשנת 2016, אגב עוד לא חצי שנה, יש כבר 24 בנות שלוו ומלוות בנושא הזה.

<שני וורנר: נושא של נגישות לבדיקות ולטיפול רפואי, שוב, בשנה החולפת היו 26 נערות וצעירות שליווינו אותן בתחום הזה.

<שני וורנר: נושא של פיתוח מסוגלות תעסוקתית והכנה לעבודה בכל מיני אופנים.

<שני וורנר: בשנת 2015 עבדנו עם 75 נערות וצעירות שונות בתחום הזה של פיתוח מסוגלות תעסוקתית.

<שני וורנר: נושא של הפנייה, ליווי ושילוב למסגרות.

<שני וורנר: שוב, מדובר על עשרות נערות מדי שנה.

<שני וורנר: לחלק מכם אני חושבת שיש את הנתונים מולכם ולכן אני לא רוצה להלאות.

<שני וורנר: שילוב מחודש בבית הספר לנערות שכבר נשרו ונשמטו ממערכת הלימודים.

<שני וורנר: נושא מאד משמעותי בעבודה זה הנושא של הבטחת זכויות ומיצוי זכויות.

<שני וורנר: שוב, אנחנו מדברות בשנת 2015 על 33 נערות וצעירות שעבדנו איתן בתחום הזה.

<שני וורנר: השנה היו 21 נערות צעירות שעבדנו איתן בתחום הזה.

<שני וורנר: עם רובן נעשו מספר התערבויות וככה אנחנו מגיעות למספרים של 55 התערבויות שונות, שכוללות למשל עבודה על נושא של חובות ועיקולים, נושא של זכויות בביטוח הלאומי, של סל שיקום.

<שני וורנר: השנה, בזכות התכנית החדשה של סיוע בשכר דירה לצעירות ללא עורף משפחתי, אז יש גם מספר צעירות שאנחנו מלוות אותן בתחום הזה, חלקן כבר קיבלו זכאות לסיוע בשכר דירה.

<שני וורנר: בעצם מדובר באמת על עשרות נערות וצעירות שמלוות על ידי טיפול אינטנסיבי מדי שנה, וכל זה צריך להגיד, בעצם בצוות מאד מאד מצומצם שכולל שתיים ורבע משרות.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את העבודה שלכן, אבל תמיד זה משמח ונותן הרגשה של גאווה לשמוע סטטיסטיקה יותר לעומק על העשייה הזו.

עאידה תומא סלימאן: תודה, שני.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחברת הכנסת יעל כהן-פארן, את זכות הדיבור.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

יעל כהן-פארן: קודם כל תודה, עאידה, כבוד יושבת הראש על הדיון החשוב הזה.

יעל כהן-פארן: אתם יודעים, אני באופן אישי, אני מודה, לא באה מעולם עמותות של העצמת נשים וחיזוק, אבל אני באה מעולם העמותות.

יעל כהן-פארן: 20 שנה אני ניהלתי עמותות ופעלתי בעמותות ואני יודעת כמה זה קשה, מתח נפשי תמידי לא לדעת מה קורה איתך בשנה הבאה.

יעל כהן-פארן: בעוד חודש.

יעל כהן-פארן: כל התקציב של העמותות, גם אם הוא מבוסס על הממשלה ובטח אם הוא מבוסס על תרומות, בדצמבר אתה לא יודע מה יש לך בינואר, וזה פשוט בלתי אפשרי להתנהל ככה.

יעל כהן-פארן: ומהמקום הזה אני יודעת לגמרי מה עובר על החצר שמופעלת בצורה עצמאית על ידי עמותה, ובעצם הקריאה פה, שאני מבינה שעוד לפני שנכנסתי לחדר ניתן מענה השנה, אבל אני שואלת מה קורה באחד בינואר 2017?

יעל כהן-פארן: כי הם לא יכולים להתנהל ככה.

יעל כהן-פארן: אנשים צריכים ביטחון תעסוקתי – אם זה לעובדות הסוציאליות במקום, המנהלת של העמותה, של החצר הנשית, רוצה לדעת שמה שהיא עובדת וקמה בשבילו בבוקר, ימשיך גם ולא יגמר ב-31 בדצמבר השנה.

יעל כהן-פארן: זה פשוט מתח בלתי יאומן ובלתי אפשרי, ואני קוראת פה, באמת.

יעל כהן-פארן: אני שומעת ושמעתי כאן גם את הנשים שדיברו ואני גם בקשר עם שני.

יעל כהן-פארן: אני יודעת כמה המודל הזה, הפיילוט, שהוא מדהים, שכל מי ששומע כאן – 2 ורבע משרות שמטפלות ב-250 בנות בשנה.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת איך אפשר, אבל כנראה שהן עושות איזה קסם שם.

יעל כהן-פארן: וזה פשוט, הדברים האלה, שצומחים מעמותות, שצומחים ממלכ"רים, מיוזמות עצמאיות מחוץ למערכת, זה בדרך כלל הדברים הכי מדהימים באמת.

יעל כהן-פארן: והמערכת צריכה ללמוד איך לקחת אותם ולהפוך את הבאמת מוצלחים, וכמו שזה נשמע פה זה יותר ממוצלח, זה מדהים.

יעל כהן-פארן: באמת לקחת את זה ושלא יחיו מהרגע להרגע ואנחנו לא יודעים מה קורה בינואר, אלא באמת לראות איך הופכים את זה.

יעל כהן-פארן: בעיני צריכה להיות חצר נשית כזאת בכל עיר מעל 50,000 איש בישראל.

יעל כהן-פארן: זה דבר מדהים.

יעל כהן-פארן: אבל זה לא יקום מתרומות.

יעל כהן-פארן: זה לא יכול להמשיך לקום ולהתקיים על תרומות ועל תחנונים ועל שאילתה לשר מה קורה, אנחנו נסגרים עוד חודש.

יעל כהן-פארן: אי אפשר ככה.

יעל כהן-פארן: אני קוראת לכם באמת לראות איך זה נכנס.

יעל כהן-פארן: עכשיו יש דיוני תקציב עוד מעט, איך זה נכנס לתכנית העבודה של המשרד.

יעל כהן-פארן: גם ההמשך של החצרות הספציפיות, הקיימות, וגם הרחבה של פרויקטים כאלה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת את זכות הדיבור למר נמרוד שיין.

עאידה תומא סלימאן: ביטאתי את זה נכון?

<נמרוד שיין: את במקרה ביטאת את זה נכון.

<נמרוד שיין: כולם קוראים לי שַיין, אבל במקור זה שֶיין.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

יוסי יונה: תגידי שלא במקרה.

עאידה תומא סלימאן: לא במקרה, כן.

עאידה תומא סלימאן: עוזר של ראש עיריית חיפה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע איפה אתם בסיפור הזה.

<נמרוד שיין: אני אגיד איפה אנחנו בסיפור הזה.

<נמרוד שיין: קודם כל המון תודה על כינוס הוועדה הזו.

<נמרוד שיין: אנחנו מתנצלים שהגענו בפורום מצומצם יחסית מעיריית חיפה, הואיל והיום זה הכנס השנתי של אגף הרווחה שלנו ואנחנו הגענו לכאן כדי לייצג - ואני רוצה לומר לא את העמותה, העמותה עושה עבודה מצוינת - אבל אנחנו התרגלנו לעבוד עם עמותות.

<נמרוד שיין: כעירייה אנחנו יודעים שהמדינה הפריטה הרבה מאד מהשירותים שלה, שהיום השירותים האלה מבוצעים על ידי עמותות והמשרדים הממשלתיים מפעילים אותם כזרוע ומחליטים מתי לממן ומתי לא לממן.

<נמרוד שיין: אנחנו למדנו לעבוד עם האטמוספרה הזאת, אבל לגבי העמותה הזו, זה מודל שהבאנו לחיפה משום שהוא מתאים לרוח של חיפה, כעיר של שותפות ואנחנו מאד נהנים מהעמותה ומהעבודה שלה.

<נמרוד שיין: אנחנו רוצים להגן רק על שלושה דברים.

<נמרוד שיין: אחד, להגן, עוד לפני שמגנים על העמותה, להן על הנערות ועל הנשים הצעירות.

<נמרוד שיין: אני חושב שכל ההתעסקות הזאת עם התקציבים, זה מחלחל למטה.

<נמרוד שיין: זה פוגע בנשים האלה ואנחנו רוצים למנוע את זה.

<נמרוד שיין: אנחנו דיברנו פה על יציבות.

<נמרוד שיין: זה הדבר הראשון שאנחנו רוצים לראות שקורה.

<נמרוד שיין: הדבר השני, אנחנו לא אוהבים לריב עם משרדים ממשלתיים ולדבר איתם על מודלים, אבל אני חושב שזה מודל מוצלח.

<נמרוד שיין: אני חושב שאי אפשר להתווכח על זה, אני חושב שאסור להתערב במודל הזה, אני חושב שאסור שהמשרד שיושב בירושלים יגיד אנחנו נעביר לכם את הכסף ובלבד שתשנו את המודל ותכניסו כל מיני דברים אחרים על הדרך, לתוך המודל הזה.

<נמרוד שיין: הדבר השלישי והחשוב ביותר, אני חושב, זה הטיפול ארוך הטווח.

<נמרוד שיין: ברגע שנערה או אישה צעירה נכנסת ופוגשת את העמותה, אנחנו בעיריית חיפה מבקשים שהטיפול הזה, תהיה בו התחייבות ארוכת טווח כדי ללוות את הנערה הזו.

<נמרוד שיין: אנחנו הצהרנו מההתחלה שאנחנו במצ'ינג שלנו, העירוני, מחויבים בלמעלה מ-100%.

<נמרוד שיין: הואיל והתקציב הזה מגיע על ידי כל מיני הפרשות והפרשים, אנחנו מיד, כשהתחיל האירוע הזה, בעיריית חיפה הכרזנו שאנחנו נעביר את הכסף במלואו ואנחנו נעשה כל מה שאנחנו יכולים כדי שהמודל הזה ימשיך, אבל כאמור זה לא רק על שולחננו.

נחמן שי: אתם מחויבים גם לשנים הבאות?

<נמרוד שיין: אנחנו מחויבים לעוד 20 שנה.

יעל כהן-פארן: זהו, מה זאת אומרת שזה מהפרשות והפרשים?

יעל כהן-פארן: אתה יכול להגדיר?

יעל כהן-פארן: אין לזה תקציב במערכת?

יעל כהן-פארן: זאת השאלה.

<נמרוד שיין: העמותה גרוסו מודו עולה כ-700,000 שקלים.

<נמרוד שיין: חלק מהכסף הזה הוא כסף שמביאים מתרומות – כ-300,000 שקלים אם אני לא טועה.

<נמרוד שיין: יש כסף שמגיע ממשרד הרווחה, כ-300,000 שקלים ויש את המצ'ינג, ה-25%, המצ'ינג העירוני, שהוא מגיע הן על ידי עודפים של אגף הרווחה העירוני והן על ידי תמיכה בוועדת תמיכות העירונית, שזו תמיכה שהיא בנק – 50,000 שקלים.

<נמרוד שיין: זאת הקופה.

עאידה תומא סלימאן: אני מנסה להבין משהו, סליחה.

יעל כהן-פארן: מגרדים, מגרדים.

עאידה תומא סלימאן: אם הכסף בעצם מגיע לעירייה ממשרד הרווחה - - -

מירב בן ארי: צינור.

עאידה תומא סלימאן: צינור, בסדר.

<נמרוד שיין: כן, כן, בוודאי.

מירב בן ארי: כמה כסף הרשות שמה מהתקציב שלה?

עאידה תומא סלימאן: סליחה, שנייה, אני רק אמשיך את השאלה שלי.

עאידה תומא סלימאן: למה הגענו למצב באמצע השנה שאין את התקציב?

עאידה תומא סלימאן: מה קרה פתאום?

<נמרוד שיין: מבחינת עיריית חיפה לא הייתה אף פעם בעיה.

<נמרוד שיין: עיריית חיפה תמיד משלימה את המצ'ינג לתקציב לעמותה.

<נמרוד שיין: עיריית חיפה מעולם לא עצרה את התקציב.

<נמרוד שיין: הכסף ממשרד הרווחה הפסיק להגיע.

<נמרוד שיין: האיום על העמותה - - -

אורלי לוי אבקסיס: סליחה, יש כאן - - -

עאידה תומא סלימאן: אני תיכף אתן לך.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאת צריכה לצאת.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, לפני שהוא יסיים את המשפט - - -

<נמרוד שיין: תראי, החטא הקדמון זה של העמותה, כשהיא נכנסה לשלב הפיילוט יחד עם הביטוח הלאומי.

<נמרוד שיין: העמותה קיבלה התחייבות ממשרד הרווחה להמשיך את הפרויקט הזה, שהפרויקט הזה והמודל הזה מקובל.

<נמרוד שיין: לדעתי אין היום, ותקנו אותי אם אני טועה, אין לעמותה, אין לעיריית חיפה, אין לאף אחד מסמך של התחייבות כזאת להמשך.

עאידה תומא סלימאן: להמשך אתה מתכוון לשנת 2017.

<נמרוד שיין: כן, אחרי השלוש שנים של הפעילות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו יודעים שאין לשנת 2017 וזאת המטרה של הפגישה הזו, שנראה איך מתקדמים לכיוון שנת 2017.

עאידה תומא סלימאן: כן, רצית לשאול שאלה, חברת הכנסת, ואני מבקשת לקצר קצת, כי ציפי צריכה - - -

<ציפי נחשון-גלי: צריך לראות מה המשרד לוקח על עצמו ומה לא.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: עאידה, אני גם אומר את הדברים ובסופם אני גם אשאל את השאלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני בזכות דיבור או רק בשאלה?

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי לתת לך לשאול את השאלה, כי אני יודעת שציפי צריכה לצאת תיכף.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אני רוצה שציפי תישאר פה בזמן שאני אומרת את מה שיש לי לומר.

אורלי לוי אבקסיס: זה חשוב מאד.

עאידה תומא סלימאן: אז תגידי את זה בבקשה ונא לא לעבור את השלוש דקות.

אורלי לוי אבקסיס: טוב.

אורלי לוי אבקסיס: קודם כל ראשית אני רוצה להודות לך על קיום הדיון הזה, הוא כל כך חשוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות למשרד הרווחה ולשאול אותם איך אתם מודדים הצלחה של פיילוט.

אורלי לוי אבקסיס: כשאתם יוצאים לדרך, עם תכנית שאנחנו שומעים השכם והערב את ההצהרות של טיפול בקהילה, של הסבה של נושאים וזה נורא מזכיר לי את מרכזי ההגנה של הילדים, שתחת קורת גג אחת אתה מקבל בעצם מספר שירותים.

אורלי לוי אבקסיס: במקום לטרטר את הנערות האלה ואת הנשים האלה שנמצאות, הרי הן לא סתם מגיעות לשם.

אורלי לוי אבקסיס: הן נמצאות במצב של מצוקה בחיים שלהן ועכשיו הטרטורים האלה הוא משהו שמביא לכך שהן לא הולכות או אין מי שיפנה אותן, או שהן כמו קבצניות בפתח של כל מיני משרדים – מה אני יכולה לקבל.

אורלי לוי אבקסיס: פה יש בעצם איגום של השירותים האלה תחת קורת גג אחת, ולפי הנתונים – תסלחו לי אם אני טועה או אלא אם כן מישהו עושה פה מניפולציה בנתונים – זה מצליח.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שמענו גם את הנערות.

אורלי לוי אבקסיס: חלק מהדברים שאני שמעתי מעדות שנייה והשאלה שלי היא כזו: יצאתם לפיילוט, ידעתם שבסוף השלוש שנים הפיילוט צריך יהיה להחליט מה קורה איתו ולאן.

אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתם מודדים את הפיילוט, מה אתם לוקחים בחשבון?

אורלי לוי אבקסיס: כמה נערות קיבלו טיפול?

אורלי לוי אבקסיס: כמה נשים קיבלו?

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה שיש פה נשים אימהות לילדים – מה עם הליווי?

אורלי לוי אבקסיס: מה עם הרצף?

אורלי לוי אבקסיס: מה עם השיקול של האופק של הטיפול באותם ילדים?

אורלי לוי אבקסיס: כי ברגע נתון אחד, ובואו נפרוט את זה: כאשר אתה נכנס לאיזה שהוא מסלול טיפולי, תכנית, אתה צריך להמשיך וללוות את אותם אנשים.

אורלי לוי אבקסיס: כי יש גם תלות מסוימת וברגע שיצרת את התלות הזאת, אתה לא יכול ברגע נתון אחד להגיד – אוקיי, נגמר, עכשיו לכו תחפשו את הזכויות שלכם במשרדים השונים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי: מה משרד הרווחה חשב שיהיה?

אורלי לוי אבקסיס: שיקום יום אחד, בתוך השלוש שנים האלה איזה שהוא פילנתרופ שיגיד הכל עלי, הכל על הגב שלי?

אורלי לוי אבקסיס: זה לא קרן שוסטרמן שעשתה את זה במרכזי ההגנה.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת אורלי אבקסיס - - -

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו יודעים מה יהיה הלאה - - -

עאידה תומא סלימאן: את לא היית בהתחלה, שנייה.

<ציפי נחשון-גלי: את לא היית בהתחלה כשאני אמרתי שאנחנו מכירים - - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון, גברתי.

אורלי לוי אבקסיס: אז תעני לי ברגע שאני אסיים.

אורלי לוי אבקסיס: איך אתם מודדים הצלחה ולפי מה אתם מקבלים - --

<ציפי נחשון-גלי: אז אני עונה לך.

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו משקיעים.

עאידה תומא סלימאן: אורלי, שנייה, שנייה.

<ציפי נחשון-גלי: אז אני אענה לך.

נחמן שי: אנשים נכנסים באמצע הדיון והם לא - - -

עאידה תומא סלימאן: זהו, בהתחלה היא הזכירה.

<ציפי נחשון-גלי: נכון, בדיוק.

<ציפי נחשון-גלי: זה לא פייר גם לבוא בסגנון כזה תוקף, כשלא היית בהתחלה ולא שמעת את כל ההיסטוריה.

אורלי לוי אבקסיס: תראי, כמי שמכירה את ההתנהלות ותאמיני לי, בנושאים האלה אני מכירה את זה גם בסכנות סגירה של - - -

<ציפי נחשון-גלי: לא, אני מסרבת - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

אורלי לוי אבקסיס: את לא יכול לסרב, את פקידת ציבור, את חייבת לענות לי, סליחה.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם תצטרכי לענות ארבע פעמים, את תעני.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, אני מאד מבקשת - - -

אורלי לוי אבקסיס: אני שאלתי שאלה לגיטימית, למה ההתגוננות הזו?

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני מבקשת לעשות קצת סדר.

אורלי לוי אבקסיס: הסגנון הוא הסגנון, את צריכה לענות לי.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת לוי - - -

<ציפי נחשון-גלי: אני אענה לך.

אורלי לוי אבקסיס: אז תעני.

אורלי לוי אבקסיס: במקום לבוא ו - - - אז תעני.

עאידה תומא סלימאן: גברת ציפי, שנייה, אני מבקשת משתיכן.

עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו התנהלו בסדר.

עאידה תומא סלימאן: בואו נחזור לדרך שהתנהלנו בה.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני אסביר.

עאידה תומא סלימאן: בתחילת הישיבה גברת ציפי הסבירה מה קרה בהשתלשלות העניינים והודיעה על זה שהחצר נתמכת עד סוף השנה ב-300,000 שקלים שיספיקו להמשיך את הפעילות שלה.

עאידה תומא סלימאן: תוך כדי, בששת החודשים האלה, יתנהל דיון ודרכי ההערכה לפרויקט.

עאידה תומא סלימאן: היא גם הסבירה שלפני שנה וחצי היה מסלול שניסו פה להאריך את התכנית והייתה החלטה של המנכ"ל אז לא להאריך את המודל.

אורלי לוי אבקסיס: של מי?

אורלי לוי אבקסיס: של סילמן?

<קריאה: כן.

עאידה תומא סלימאן: ומה שטוב שיש בדיקה מחדש - - -

אורלי לוי אבקסיס: שיש מנכ"ל חדש.

עאידה תומא סלימאן: ויש נכונות לבדוק ולהמשיך - - -

אורלי לוי אבקסיס: בהחלט עאידה, אבל אתם לא-.

אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי, כשאני אומרת משהו, לא יתכן שיתפרצו עלי בצורה כאילו זה משהו מנותק.

אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה להבין מה הלך החשיבה, ואת יודעת מה, זה נכון לחצר, אבל זה נכון גם לפרויקטים אחרים שמתחילים אותם כפיילוט לשלוש שנים, ואיך אתם מודדים הצלחת פיילוט, אם להמשיך אותו או לא.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו עכשיו בפרויקט הזה.

אורלי לוי אבקסיס: ושאלה נוספת לעיריית חיפה, שרציתי לשאול אותה קודם: כמה אתם משתתפים בניהול הפרויקט, כמה כסף העירייה מוציאה מהכיס שלה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה.

אורלי לוי אבקסיס: כי זה התושבים שלכם.

אורלי לוי אבקסיס: אלו הנשים שלכם.

עאידה תומא סלימאן: הוא ענה.

עאידה תומא סלימאן: הוא ענה.

עאידה תומא סלימאן: הוא אמר.

<נמרוד שיין: 25%.

עאידה תומא סלימאן: 25% מ-400,000.

יעל כהן-פארן: 25% מה-400,000 שקלים, לא מה-700,000 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אה, מה-400,000?

יעל כהן-פארן: כן.

יעל כהן-פארן: תגידו את האמת.

יעל כהן-פארן: אמרת 300,000 שקלים - - -

<נמרוד שיין: אנחנו עושים מצ'ינג.

<נמרוד שיין: זה נורא נורא פשוט.

<נמרוד שיין: יש שירותים - - -

יעל כהן-פארן: ממה שנותר.

יעל כהן-פארן: 300,000 שקלים תרומה, 400,000 שקלים – שלושה רבעים ורבע.

יעל כהן-פארן: 100,000 שקלים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, אני אקצר את הדרך.

<נמרוד שיין: 25% זה המצ'ינג.

עאידה תומא סלימאן: המצ'ינג זה 25% מהכסף של המשרד.

עאידה תומא סלימאן: אני מקצרת כי אני רוצה שהמשרד יענה.

<ציפי נחשון-גלי: לא, לא, זה לא מדויק, אז אני אענה.

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, תעני.

<ציפי נחשון-גלי: אני חוזרת על מה שאמרתי בהתחלה.

<ציפי נחשון-גלי: החצר הנשית נפתחה בחיפה מכספי המוסד לביטוח לאומי, הקרן לילדים ונוער בסיכון, כדי לפתח את המודל, וככל שאנחנו עושים עם מודלים בפיילוט, אנחנו בוחנים את האפקטיביות שלהם ובתום השלוש שנים המשרד מתחייב להחזיק בהתאם לתוצאות.

<ציפי נחשון-גלי: לתכנית הזאת לא היה מחקר מלווה.

<ציפי נחשון-גלי: אנחנו לא מממנו תקציב.

<ציפי נחשון-גלי: אנחנו בכל זאת התגייסנו, בנוסף לתשלומים של הקרן לילדים ונוער בסיכון - - -

אורלי לוי אבקסיס: כלומר יוצאים לפרויקט בלי לבדוק אותו ואחר כך כשצריך להגיע לנו את הנתונים, אז סוגרים.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להקשיב עד הסוף ונחליט.

<ציפי נחשון-גלי: אנחנו לא אמרנו אנחנו סוגרים, חברת הכנסת אורלי לוי.

<ציפי נחשון-גלי: אני מסבירה.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה אנחנו פה?

אורלי לוי אבקסיס: הייתה סכנה.

עאידה תומא סלימאן: בואו נחכה לשמוע אותה עד הסוף.

<ציפי נחשון-גלי: ולכן הרעיון היה כמו בחצר הנשית בנתניה וגם בקריית מלאכי, שבעצם גם המוסד לביטוח לאומי מממן וגם משרד הקליטה, כי מדובר בריבוי של עולות חדשות.

<ציפי נחשון-גלי: משרד הקליטה לא נכנס בסופו של דבר לעיר חיפה ואנחנו הלכנו על מודל שהתקציב שלו השנתי הוא קרוב ל-600,000 שקלים, שרובו ניתן על ידי הקרן לילדים ונוער בסיכון.

<ציפי נחשון-גלי: בתום שנה וחצי של הפעלה הבאנו את הנושא למנכ"ל שלנו, כדי לבחון את תקציב המשרד בתום שלוש השנים.

<ציפי נחשון-גלי: המנכ"ל הקודם לא אישר את המודל.

<ציפי נחשון-גלי: אנחנו הבאנו לידיעת כל הגורמים שהמודל לא אושר כפי שהוא, ולכן התגייסנו בכל זאת לממן את החלק שלנו, מכספים עודפים.

<ציפי נחשון-גלי: מכספים שנכנסים מהמשרד לעירייה, העירייה משלימה את ה-25% שלה.

<ציפי נחשון-גלי: היא לא משלימה 25% ממודל של 600,000 שקלים, כי היא לא נותנת על כספי תרומות 25%.

<ציפי נחשון-גלי: בנוסף לכך, העירייה גייסה תרומה שלה ממבחן תמיכות בנוסף לכך, וכך החצר פעלה עד - - -

יוסי יונה: גברתי, אני יכול לשאול אותך בבקשה שאלה של ידיעת פרוצדורה?

יוסי יונה: נניח יש פרויקט שהוא מוגדר כפיילוט, האם פרוצדוראלית קיים איזה שהוא מנגנון קבוע של הערכה?

<ציפי נחשון-גלי: ב-90% מהפיילוטים זה מלווה במחקרים.

אורלי לוי אבקסיס: אז רק בזה לא?

אורלי לוי אבקסיס: אז איך יוצאים לפיילוט בלי ביקורת?

אורלי לוי אבקסיס: איך נדע אם הוא הצליח או לא?

<ציפי נחשון-גלי: את צודקת.

<ציפי נחשון-גלי: זאת שאלה.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה מה ששאלתי מההתחלה.

אורלי לוי אבקסיס: למה קפצתם עלי?

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו בודקים אם פיילוט הצליח או לא.

נחמן שי: אורלי, פה לא עשו מחקר.

אורלי לוי אבקסיס: אז למה יוצאים לפיילוט אם לא בודקים אותו?

נחמן שי: עכשיו הם עושים.

אורלי לוי אבקסיס: ומכאן ואילך למדתם כאילו?

<ציפי נחשון-גלי: בכל זאת יש להם תקציבים והם רוצים ל - - -

נחמן שי: עדו לא התחיל המחקר?

<ציפי נחשון-גלי: בכל זאת,יש הרבה קרנות והן מוכנות לצאת לפיילוטים ולא תמיד - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תשמעו, אני - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז זאת הייתה השאלה שלי.

<ציפי נחשון-גלי: אני ממש מתנצלת, אני חייבת - - -

עאידה תומא סלימאן: תשמעו, אפשר לבזבז עכשיו שעה ולשאול למה אז לא יצאו במחקר הערכה.

עאידה תומא סלימאן: ואולי נקבל תשובה ואולי לא - - -

יעל כהן-פארן: אני יכולה להגיד לך את התשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אז זה מה ששאלתי מההתחלה, ציפי, למה התעצבנת עלי כל כך?

אורלי לוי אבקסיס: איך מודדים הצלחה של פיילוט.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשמוע, לפני שציפי יוצאת, כי אני רוצה להבטיח את התקציב של שנת 2017 – מה הולך להיות עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: איך אנחנו מתקדמים לכיוון של המודל.

<ציפי נחשון-גלי: אז זה כתוב במכתב מעיריית חיפה, הסעיף השני.

עאידה תומא סלימאן: לא כולם קראו אותו.

עאידה תומא סלימאן: בואי נשמע אותך.

<ציפי נחשון-גלי: אני אקריא אותו ואתם תסלחו לי ואני ממש מתנצלת, כי מחכים לי.

אורלי לוי אבקסיס: אז איזה מזל שהתחלף המנכ"ל בינתיים.

<ציפי נחשון-גלי: המכתב שיצא מעיריית חיפה, שבעצם תמיכה נוספת לתכנית תתאפשר רק לאחר בחינת המודל והערכתו.

<ציפי נחשון-גלי: דיוק אוכלוסיות היעד ואישור המודל זה על ידי ועדת תעריפים של המשרד.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: זה בגדול השאלה שלי.

<ציפי נחשון-גלי: אז יש לנו חצי שנה לפעול.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי איך זה יתנהל בפועל.

יעל כהן-פארן: ומתי הם ידעו מתי יש להם את המימון.

יעל כהן-פארן: מה זה חצי שנה?

יעל כהן-פארן: מעכשיו עד 31 בדצמבר?

<ציפי נחשון-גלי: חצי שנה - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, חברה, חברה.

מרב מיכאלי: גברתי יושבת הראש, אני גם לא מבינה מאיפה באו ה-300,000 שקלים.

מרב מיכאלי: ציפי, בתשובה שאני קיבלתי - - -

<ציפי נחשון-גלי: מועדפים של המשרד.

מרב מיכאלי: רגע, סליחה.

מרב מיכאלי: אני קיבלתי מכם תשובה בהמשך לפנייה שלי, שפניתי אליכם, שם היה כתוב 170,000 שקלים ומעולם לא קיבלתי מכם עדכון אחר.

<ציפי נחשון-גלי: נכון, אבל אני אגיד לך למה.

<ציפי נחשון-גלי: ה-170,000 שקלים זה היה התייחסות שלי ושל מנהלת הרווחה כבר לפני חודש וחצי.

<ציפי נחשון-גלי: אני פשוט נסעתי לחופשה לחו"ל והיא לא יכלה לדבר איתי.

<ציפי נחשון-גלי: אבל לפני חודש וחצי אני כבר אישרתי 170,000 שקלים לעיריית חיפה.

מרב מיכאלי: אז מתי הוספו ה-130,000 שקלים?

<ציפי נחשון-גלי: זה לא נוסף על ה-170,000 שקלים, כי ה-170,000 שקלים זה מתקציב ייעודי אחר.

<ציפי נחשון-גלי: מה שקרה זה שכאני הייתי בחו"ל היו פניות נוספות לשר ולמנכ"ל, שלא ידעו על הפתרון הנקודתי שלי לעיריית חיפה, על ה-170,000 שקלים, והם אישרו בעצם את ה-300,000 שקלים.

מרב מיכאלי: רגע, עוד שאלה, ברשותך, ציפי.

מרב מיכאלי: קודם כל לעניין המודל, הרי יש עוד חצר נשית שפועלת במקומות אחרים.

מרב מיכאלי: המודל שלהן כן מאושר?

<ציפי נחשון-גלי: לא, לא.

<ציפי נחשון-גלי: אמרתי, המודל לא אושר.

מרב מיכאלי: בכלל לא?

מרב מיכאלי: אז איך?

מרב מיכאלי: כי במקומות אחרים, למשל בעיריית נתניה, לפי הבנתי, הן כן מתוקצבות בצורה יותר מסודרת.

<ציפי נחשון-גלי: עד סוף השנה.

עאידה תומא סלימאן: תשמעו, תשמעו.

עאידה תומא סלימאן: נכון שהדיון הזה התחיל - - - אני חייבת לשים את הדברים, כי אנחנו התחלנו את הדיון הזה בכיוון מסוים ואני רוצה להחזיר אותו לכיוון שלו.

עאידה תומא סלימאן: תסלחו לי, חברות הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: זה שהצלנו את החצר הנשית בחיפה עד סוף השנה הזו, אנחנו מברכות על זה ואתם יודעים, מה לפעמים לא איכפת לי איך קיבלו ונס שלא ידעו על ההחלטה שלך על ה-170,000 שקלים, ככה קיבלו את ה-300,000 שקלים.

<ציפי נחשון-גלי: אז תודה שיצאתי לחופש.

עאידה תומא סלימאן: ויופי שיצאת לחופש.

עאידה תומא סלימאן: הדבר השני, אני רוצה להבטיח את ההתקדמות לכיוון של אימוץ המודל הזה עם השינויים.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה, ובגלל זה שאלתי את השאלה, שזה לא מתנהל רק מול חיפה, כי זה מתנהל מול החצר הנשית כמודל ארצי, שברגע שמאמצים אותו, מאמצים אותו לכל החצרות הקיימות.

<ציפי נחשון-גלי: נכון, בדיוק, את צודקת.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

יוסי יונה: בעקבות הערכה, נכון?

יוסי יונה: זאת אומרת בעקבות סיום תהליך ההערכה.

<ציפי נחשון-גלי: תראה, זה כבר לא יהיה הערכה - - -

מיכל בירן: אבל עאידה, אם הם לא יודעים לשנת 2017, כשהתקציב כבר בפתח, אז הוא לא יהיה בשנת 2017 ונתיישב פה עוד פעם.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, אנחנו נגביל את הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נדאג להגבלת הזמן.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להיות בטוחה מי הם הגורמים שיהיו מעורבים בתהליך הזה של התדיינות.

<ציפי נחשון-גלי: הרשויות המקומיות שמפעילות את המודל.

עאידה תומא סלימאן: הרשויות המקומיות והחצר הנשית ואתם כמשרד תנהלו את השיח הזה לכיוון - - -

<ציפי נחשון-גלי: והביטוח הלאומי ו - - -

עאידה תומא סלימאן: ואני רוצה להגיד שאני גם אהיה מעוניינת לעקוב מקרוב אחרי ההתקדמות בהתדיינות הזאת, כדי להבטיח שהיא תלך לכיוונים שבסופו של דבר נאמץ את המודל הזה.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו לו"ז.

<ציפי נחשון-גלי: עכשיו אני משוחררת?

עאידה תומא סלימאן: לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: לפני, לו"ז.

<ציפי נחשון-גלי: מה?

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נצטרך לדעת.

עאידה תומא סלימאן: התקציב של המשרד אמור להיות מוגש עד ל-?

אורלי לוי אבקסיס: אוגוסט-ספטמבר, לא?

עאידה תומא סלימאן: אוגוסט-ספטמבר.

עאידה תומא סלימאן: בואו נגיד ספטמבר.

מירב בן ארי: למשרד הרווחה לשנת 2017, אני עכשיו באתי מהאוצר, תוך חודש וחצי כבר צריך לקבל את התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אוגוסט-ספטמבר, מה?

מיכל בירן: חברה, התקציב יעבור בסוף יולי קריאה ראשונה.

עאידה תומא סלימאן: טוב, טוב, מה קרה?

מיכל בירן: עד סוף מושב הקיץ התקציב יעבור קריאה ראשונה, אחרת הוא לא יהיה מוכן - - -

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, אתן יותר ותיקות ממני ואתן יודעות שעושים גם שינויים בתוך התקציב ובונים תקציבים - - -

אורלי לוי אבקסיס: ואף פעם - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: רוצים להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: בואו נתקדם.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לו"ז.

אורלי לוי אבקסיס: נראה לי שמיכל שואלת אם הם דורשים תוספת על הדברים האלה.

מיכל בירן: בדיוק, לעניין.

אורלי לוי אבקסיס: זאת השאלה.

אורלי לוי אבקסיס: מה הדרישה שלכם כמשרד רווחה.

עאידה תומא סלימאן: מה את דורשת?

<ציפי נחשון-גלי: ביקשנו 80 מיליון שקלים תוספת, זה מספיק.

מיכל בירן: ה-80 מיליון שקלים תוספת זה להרבה מאד דברים ואין ספק שצריך 800 ולא 80.

מיכל בירן: אני שואלת האם בתכנית העבודה שלהם, הרי עכשיו, כשהם מגישים, אין את החצר הנשית.

<ציפי נחשון-גלי: לא, בוודאי שלא.

מיכל בירן: בוודאי, כי הם עוד לא הגיעו להחלטה אם הם רוצים לאמץ את זה ולכן בשנת 2017 כמעט בוודאות לא יהיה תקציב לחצר הנשית.

מיכל בירן: זו הבעיה.

מיכל בירן: ושוב אנחנו נמצא את עצמנו בישיבה הזאת, שוב אנחנו נמצא את עצמנו - - -

<ציפי נחשון-גלי: אבל למה את אומרת את זה בהחלטיות מאד גדולה?

<ציפי נחשון-גלי: בכל מקרה מדובר פה על תקציב של לכל היותר 2 מיליון שקלים.

<ציפי נחשון-גלי: אז המשרד יכול לגייס לשנת 2017 מעודפים.

<ציפי נחשון-גלי: למה להגיד בכזאת החלטיות שהמשרד לא יאשר את זה - - -

מיכל בירן: אני לא אמרתי שהוא לא יאשר.

מיכל בירן: אמרתי שכרגע - - -

עאידה תומא סלימאן: בואי, לפני ש - - -

<ציפי נחשון-גלי: בואי תתני לנו לדאוג - - -

מיכל בירן: אנחנו נמצא את עצמנו ביוני שנה הבאה, ואת יודעת את זה - - -

מירב בן ארי: אבל היא אומרת לך שהיא כן רוצה לבחון את המודל - - -

מיכל בירן: חברה, אני לא אומרת את זה לציפי נחשון גליק, תעשו לי טובה.

מיכל בירן: כמי שגם ניהלה עמותה ועבדה מול שמשרד הרווחה, תנו לי להגיד את מה שיש לי להגיד.

מירב בן ארי: את לא צריכה לכעוס.

מיכל בירן: אנחנו נמצא את עצמנו ביוני שנה הבאה, אחרי שהעמותות יגישו ויבקשו ותקציבי התמיכות יחולקו, אנחנו נמצא את עצמנו בלי התקציב ונתחיל עוד פעם להגיע למשרד הרווחה ולדרוש - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בואי נסיים את הסצנריו.

עאידה תומא סלימאן: מה את מבקשת?

עאידה תומא סלימאן: כי אנחנו באמת תחת לחץ זמן לפני שהיא עוזבת.

עאידה תומא סלימאן: מה את מבקשת?

מיכל בירן: אנחנו צריכים לוח זמנים ברור, ציפי.

מיכל בירן: ציפי, זה לא נגד המשרד.

מיכל בירן: אנחנו נמסים - - -

<ציפי נחשון-גלי: לא, אבל אני מראש אמרתי שאני באה לחצי שעה.

<ציפי נחשון-גלי: אני מאד מצטערת.

<ציפי נחשון-גלי: מחכים לי אנשים בפגישה.

<ציפי נחשון-גלי: אני לא חושבת שעכשיו צריך להיכנס לדקויות על לוח זמנים.

מיכל בירן: אז למה את כועסת עלי?

<ציפי נחשון-גלי: אני מתחייבת - - - לגבי המודל שמאושר את היקף התקציב הנדרש, ותעזרו לנו לגייס את - - -

יעל כהן-פארן: אבל אתם רק תאשרו את הארכה עד סוף השנה, והם לא יידעו בדצמבר מה קורה איתם בינואר.

יעל כהן-פארן: הם עדיין לא יידעו בדצמבר מה קורה איתם בינואר.

אורלי לוי אבקסיס: אם לא יהיה שעון חול, לא יהיה בכלל.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, שנייה.

יעל כהן-פארן: הם לא יידעו, כי אתם תעשו חצי שנה הארכה ובסוף דצמבר תחליטו כן או לא.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד דבר אחד - - -

יעל כהן-פארן: את אמרת חצי שנה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שעצם העובדה שהמשרד הקצה באופן חירום 300,000 שקלים, אפילו יותר ממה שנלחמנו עליו, יש בזה איזו שהיא הצהרת כוונות - - -

אורלי לוי אבקסיס: נכון, אמירה.

עאידה תומא סלימאן: ואמירה מסוימת, שצריך גם כן להקשיב לה ולראות בה צד חיובי.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

עאידה תומא סלימאן: אני בונה על הכוונות האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהמשרד הודיע עכשיו שהוא מתחיל שיח מקצועי לכיוון - - -

אורלי לוי אבקסיס: הסדרה.

עאידה תומא סלימאן: אל תגידו לי.

עאידה תומא סלימאן: אני שמעתי אתכם, תקשיבו לי עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: לכיוון של מציאת פתרון לאימוץ המודל הזה ותמיכה כלכלית בו, כדי שיצליח, עם פרמטרים ברורים שאתם תסכימו ביניכם.

עאידה תומא סלימאן: אני גם הוספתי על זה שאני אעקוב מקרוב.

מיכל בירן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני אעקוב מקרוב, כיושבת ראש הוועדה, בשמכן, אתכן, אתכם, מה שתרצו.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקבל דיווחים על מה קורה בזה, ותאמינו לי, ציפי כבר יודעת שאני מקבלת דיווחים לא רק ממנה, אלא גם מגורמים אחרים.

<ציפי נחשון-גלי: ציפי יודעת שהיא עובדת אצלך ואצל מירב, ואצל מי עוד?

עאידה תומא סלימאן: את עובדת איתנו.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לדעת שאנחנו מתקדמים לקראת אוגוסט, לאיזה שהוא אזור.

עאידה תומא סלימאן: זה אומר שהדחיפות של הפגישות תואץ.

עאידה תומא סלימאן: אני מקווה שלא תהיינה לכם הרבה פגישות עבודה ותגיעו להסכם מסוים, בסדר?

יעל כהן-פארן: תודה רבה ציפי.

אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל בסופו של דבר גם היא בסוף מקיימת מדיניות שמכתיבים לה.

עאידה תומא סלימאן: אתן יכולות לספר לנו את הסיפור מה אתן מדברות, או שנמשיך הלאה?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: גברת דורלי – וואלה, זה שם קשה.

<דורלי לבנסארט: זה באמת שם קשה: דורלי לבנסארט.

עאידה תומא סלימאן: לבנסארט, מנהלת קרן לילדים ונוער.

עאידה תומא סלימאן: חברות הכנסת, אני מצטערת, או שאתן מצטרפות לדיון, או אי אפשר לנהל את זה בקול כל כך רם, כי אני נותנת רשות דיבור.

מירב בן ארי: אני לא דיברתי מילה.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך לדבר.

מירב בן ארי: זה רק רעשי רקע.

<דורלי לבנסארט: אני מנהלת קרן לילדים בסיכון בביטוח הלאומי ואנחנו באמת עובדים הרבה מאד עם המשרד, עם עמותות, עם מודלים, כדי שיהיה באמת דיוק למודלים, התמקדות למודלים, כדי שנוכל לראות אם יש הצלחות, תכניות, יעדים ומטרות.

<דורלי לבנסארט: פה מה שמתסכל, שגם בחיפה, גם בקריית מלאכי, גם בנתניה וגם בתל אביב יש הצלחה למודל הזה ואנחנו לא הצלחנו – כולנו אולי – לשכנע את המנכ"ל הקודם, אני לא יודעת למה.

<דורלי לבנסארט: אם יהיה לנו יותר ברור מה עוד צריך להביא כנתונים, אני בטוחה שהחצרות וגם אנחנו כל הזמן שם נשמח מאד להביא את התשובות ואת הנתונים.

<דורלי לבנסארט: אני מאד מברכת על הכסף שניתן, זה מצוין, אבל הרבה יותר על הלו"ז שאת שמה עכשיו, שחייבים להגיע לדיון יותר מדויקים.

<דורלי לבנסארט: לכולנו זה אתגר לפתח מודלים, להצליח במודלים, אבל ללא המשך, אז לא עשינו מה שהיינו צריכים לעשות למען הנערות שפה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני בדרך כלל יודעת מניסיון קודם שלי, שאצלכם בביטוח הלאומי יש תהליך של הערכה לפרויקטים שאתם מלווים.

<דורלי לבנסארט: אז היה על תל אביב ולא היה על חיפה, אבל יש לנו נתונים ויש לנו - - -

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עאידה תומא סלימאן: ממילא הדיון עכשיו מול החצר הנשית הארצית ולא רק לכיוון של חיפה.

עאידה תומא סלימאן: אני מציעה – ואני אתייחס לזה בסוף – אבל המידע על ההערכות שעשיתם, כדאי מהם שתקבצו את זה ותכינו אותו.

עאידה תומא סלימאן: חברת הכנסת מירב בן ארי, שלא דיברה עד עכשיו.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה גברתי.

מירב בן ארי: קודם כל תודה רבה, גברתי יושבת הראש, על הדיון.

מירב בן ארי: אני שמעתי, ראיתי, אני עוסקת הרבה בצעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: כחברת מועצה גם בחצר הנשית ביפו.

מירב בן ארי: מקסים.

מירב בן ארי: אין מה לומר על כמה שהמקום משמעותי.

מירב בן ארי: יש לי כן שלוש הערות לעניין הזה.

מירב בן ארי: קודם כל לביטוח הלאומי.

מירב בן ארי: זה שהמנכ"ל הקודם לא התלהב מהחצר הנשית בחיפה - - -

<דורלי לבנסארט: לא, סליחה, זה המנכ"ל של הרווחה שלא התלהב.

מירב בן ארי: הרווחה, הרווחה, ברור.

מירב בן ארי: אל תדאגי, ביטוח לאומי מור יוסף ואורי קנדל, יש לי איתם שיתוף פעולה מעולה וזו לא הבעיה שלי.

מירב בן ארי: אני מדברת על מנכ"ל המשרד הקודם שלא התלהב מעוד הרבה פרויקטים לצערי, כמו ילדים חירשים, כמו עוד הרבה עמותות.

מירב בן ארי: לשמחת כולנו התחלף המנכ"ל ולכן יש פה קרקע פורייה.

מירב בן ארי: אני כן חושבת שבמקרה הזה המשרד נתן כאן חבל הצלה, ואני אומרת לכם, כי אני רואה הרבה פרויקטים שהתרסקו אל תהום הנשייה ולא עזרו כמה חברות כנסת שקמו ואמרו זה לא בסדר והתרסקו.

מירב בן ארי: אז אני חושבת שכן יש כאן הובלה של משרד הרווחה וכן של ציפי.

מירב בן ארי: והרבה פעמים אנחנו נופלים פה על המשרדים הממשלתיים, אבל יש לומר שיש פה חבל הצלה ואנחנו צריכים להשתמש בו.

מירב בן ארי: כן, אין ספק שהמינוס הגדול של כל האירוע הה היה שלא היה פה מחקר.

מירב בן ארי: מצד שני, אני ניהלתי 10 שנים מרכז לנוער בסיכון ואף אחד לא עשה עלי מחקר, אבל כל שנה גייסנו את הכסף, כי יש כל כך הרבה, ולצערי הייתי באוצר אז לא שמעתי את הבנות אצלי בוועדה לחסרי בית.

מירב בן ארי: דבר ראשון דיברו על חסרי הבית הצעירים, לפני הכל, כדי לרכך את הדיון.

מירב בן ארי: אז אני מצטערת שפספסתי את זה, אבל אני חושבת שיש לכם גם שותפים כאן בין חברות הכנסת וגם מול ציפי, שכן אפשר לקדם.

מירב בן ארי: רק שאלה אחת יש לי שנותרה פתוחה בעיני, אני אתכם גם, כמובן, לא בצעקות.

מירב בן ארי: דיברתי עם ציפי ביום שפניתם אלי, התקשרתי אליה, היא אמרה לי: מירב, יש 170,000 שקלים.

מירב בן ארי: נסעה לחו"ל לצערי, אני לא מתה על הנסיעות שלה, אבל היא צריכה קצת חופש.

מירב בן ארי: נסעה, חזרה עם 300,000 שקלים.

מירב בן ארי: עכשיו היא אמרה לי את רואה, מירב, אני אסע כל הזמן.

עאידה תומא סלימאן: יש אחרים שגם עשו, למרות שהיא הייתה בנסיעה.

מירב בן ארי: שמה?

מירב בן ארי: שעשו?

מירב בן ארי: לא משנה, עזבי אותך, עזבי.

מירב בן ארי: אנחנו חברות כנסת במקרה הזה, מדברות וגם ייאמר לזכותכן, עשיתן כאן מאבק חברתי.

מירב בן ארי: נראה שאין אישה בישראל שפספסה את החצר הנשית חיפה.

מירב בן ארי: סחתין עליכן, כל הכבוד על המאבק.

מירב בן ארי: כולם פה נלחמו, אבל בסוף מה שנקרא היא נתנה את הכסף וזה נאמר לזכותה.

מירב בן ארי: אני כן רוצה לשאול שאלה אחת שמעניינת אותי.

מירב בן ארי: אני הייתי בחצר הנשית בתל אביב, שמעתי גם על נתניה.

מירב בן ארי: אני לא יודעת מי אחראי פה, אבל כל החצרות הנשיות, ועשיתי פה רבות, עברו חקר חוץ מחיפה?

עאידה תומא סלימאן: לא.

מירב בן ארי: אז רגע, אז יש חצרות נשיות שלא עברו?

מירב בן ארי: אוקיי, כי אני לא מבינה איך חיפה פה עלתה על המוקד והשאר בסדר.

מירב בן ארי: יש להם כסף.

עאידה תומא סלימאן: לא.

<מירית סידי: לא, לא.

<מירית סידי: מה שקורה זה שפשוט חיפה היא שהתחילה את הפיילוט.

מירב בן ארי: לפני יפו נגיד.

<מירית סידי: לא, יפו היא - - -

מירב בן ארי: יפו הרבה יותר שנים.

מירב בן ארי: אני הייתי ביפו.

מירב בן ארי: היא הראשונה, לא?

<קריאה: היא לפני נתניה וקריית מלאכי.

<מירית סידי: יפו הייתה עצמאית.

<מירית סידי: היא הוקמה לפני 14 שנים.

<מירית סידי: אחרי 8 שנים התחלנו את הפיילוט, בשנת 2012 וחיפה נכנסה הראשונה ומסתיים התקציב חצי שנה לפני קריית מלאכי ונתניה.

<מירית סידי: אז במאבק בעצם העניין עלה דרך חיפה.

<מירית סידי: אין לנו מחקר הערכה מסודר, אבל כן יש לנו תיעוד, כמעט - - -

מירב בן ארי: כן, את לא צריכה לשכנע אותי על מחקר.

<מירית סידי: ומהמקומות האלה, אנחנו יכולים להציג נתונים קשיחים ולא - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, בסדר.

<מירית סידי: בכל החצרות, דרך אגב, יש לנו נתונים.

מירב בן ארי: שאתם אוספים.

<מירית סידי: אנחנו גם מגישות.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני מבקשת.

מירב בן ארי: לא, זה היה חשוב לי כי לא הבנתי את השאר.

<לירון אזולאי: חשוב להגיד גם שיש ועדת היגוי אחת לחצי שנה.

<לירון אזולאי: אני מנכ"לית שותפה בחצר הנשית, יחד עם מירית.

<לירון אזולאי: שמי לירון אזולאי.

<לירון אזולאי: יש כל חצי שנה ועדת היגוי מקצועית, שמעריכה את הפרויקט, שכוללת את כל השותפים שחלקם יושבים פה, וחשוב להגיד גם את זה, שזה לא שזה היה לגמרי בלי הערכה.

עאידה תומא סלימאן: אני רציתי להתייחס לעניין ההערכה גם כן מהניסיון הקודם שלי בארגונים ובהפעלת פרויקטים, במיוחד בראייה פמיניסטית, לא בהכרח מה שנאמר במושג של הערכה והמדדים שנתפסים במשרד הרווחה, הם אותם מדדים ודרך הערכה שאנחנו משתמשות או ארגוני הנשים משתמשות בהם בראייה פמיניסטית של איך מעריכים; אבל לפחות בשני הצדדים של ההערכה או בשני הכיוונים של הערכה, תיעוד הוא עניין מאד חשוב.

עאידה תומא סלימאן: תיעוד גם כן של ועדות היגוי, שיושבות ומדסקסות ומעלות דילמות מתקדמות וגם תיעוד של מקבלות השירות והמעקב אחרי ההתפתחות שלהן, זה גם דרך של הערכה וזה קיים ואני בטוחה שזה קיים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שדרך ההידברות – ואני אמשיך את השיחה הזאת עם גברת ציפי לאחר הישיבה – כי אני חושבת שדרך ההידברות והשיח שהתפתח בין המשרד לבין החצר הנשית לבין הרשויות המקומיות, צריכות להחליט מהתחלה על מה מסתמכים בהערכה הזו ואיך ממשיכים להסתכל על הפרויקט; כי על ההערכה הזו תקום ותיפול ההחלטה לאמץ את הפרויקט.

מירב בן ארי: זה כל הזמן קורה.

עאידה תומא סלימאן: לכן אני חושבת שמאד חשוב כבר בישיבה הראשונה לדבר על זה ולהחליט עליו, כדי שתלבנו את העניינים יותר קדימה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להיכנס למתווה יותר דקדקני.

עאידה תומא סלימאן: נשארו לי שני שמות שביקשו לדבר ואני באמת רוצה לסיים את הישיבה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכבר התייחסנו לכל.

עאידה תומא סלימאן: נוגה דגן-בוזגלו, ממרכז אדווה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי, אבל שתי דקות.

<נוגה דגן בוזגלו: תודה, אני רק אגיד בשתי מילים.

<נוגה דגן בוזגלו: אנחנו עובדים יחד עם פורום ארגוני צעירות, ככה נחשפנו לחצר.

<נוגה דגן בוזגלו: אנחנו בוחנים את מודל התקצוב בכלל, של שירותי רווחה לצעירות.

<נוגה דגן בוזגלו: יש פה עניין יותר עקרוני.

<נוגה דגן בוזגלו: כמעט כל שירותי הרווחה המרכזיים לנשים ונערות התפתחו על ידי התנועה הפמיניסטית, על ידי ארגונים פמיניסטיים.

<נוגה דגן בוזגלו: תמיד היו מלחמות כדי להכיר במודל.

<נוגה דגן בוזגלו: יש פה מודל שזה הדור הבא של שירותי הרווחה, ולכן המאבק הוא מאבק עקרוני.

<נוגה דגן בוזגלו: אי אפשר להתייחס לעמותות פה כאל עסקים שזכו במכרז בשיטת הדלת המסתובבת של המשרדים.

<נוגה דגן בוזגלו: צריך להיאבק על - - -

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב המאבק שלנו להכיר במודלים האלה, הופך אותנו לזוכות במכרזים.

<נוגה דגן בוזגלו: נכון, ועדיין מה שצריך לעשות זה להכריח את המשרד להתייחס לעמותות ולפורום ארגוני צעירות, כאל שותפים לדיון במודל ההתקשרות ובמודל התקצוב.

<נוגה דגן בוזגלו: ולשם מכוון המאבק הבא, שהחצר הוא אבן דרך שלו, אבל היא סימפטום לתופעה יותר רחבה.

עאידה תומא סלימאן: זה יותר משתי מילים כבר.

<נוגה דגן בוזגלו: וזה מה שאנחנו צריכים לעשות עכשיו.

<נוגה דגן בוזגלו: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

מירב בן ארי: היא מדברת ממש לעניין.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר מזל שאול.

עאידה תומא סלימאן: כן, בבקשה גברתי, גם כן שתי דקות.

<מזל שאול: שלום לכם.

<מזל שאול: אז אני באה מהמועצה המקומית אזור ומה שחשוב לי בהזדמנות הזאת, לבוא ולהרים את זה לשלב הבא, כי החצר הנשים, ארגון מעגל נשים ועוד פורומים כאלה ואחרים של אנשים שעושים למען הקהילה, הם הזרוע, אני תופסת אותם כזרוע הביצועית ויש לנו כמה וכמה כאלה גם ביישוב אצלנו, הקטן.

<מזל שאול: הם הזרוע הביצועית.

<מזל שאול: הם אלה שעונים ונותנים מענה בשטח לצרכים שעולים מתוך הציבור, אם זה נערות, אם זה נשים ואם זה תושבים בכלל ונזקקים או אחרים.

<מזל שאול: פה יש חשיבות.

<מזל שאול: אנחנו שמים את הפוקוס על משרד הרווחה, אבל אני חושבת שבתפקיד שלנו בתפקידי מפתח, הן כחברי מועצה, הן כחברי כנסת שיושבים פה, משרדי הממשלה, יש חשיבות מאד גדולה לקחת את זה ולא רק את משרד הרווחה, אלא לבוא ולהגיד איך אנחנו כממשלה – ופה אני באמת נותנת - --

עאידה תומא סלימאן: אני לא ממשלה.

<מזל שאול: נותנת לך לדבר עם חברי הכנסת.

עאידה תומא סלימאן: הנה, מירב.

מירב בן ארי: כל הממשלה פה.

<מזל שאול: כל הממשלה פה בדיוק.

<מזל שאול: באת לבוא ולהגיד איך כל אחד מהמשרדים נרתם לתוך העשייה הציבורית שקורית בשטח, כי אנחנו מתמקדים בחצר הנשית ומתמקדים במשרד הרווחה, אבל יש פה דיון הרבה יותר רחב איך אנחנו נרתמים כגוף אחד גדול, כשכל משרד מתקצב את הפעילות הזאת של האנשים שעושים עבודת קודש בשטח.

<מזל שאול: הם אלה שיודעים לתת את המענה הממוקד מתוך קריאה של הצורך בשטח והם צריכים גם להמשיך לעשות את זה בעיני.

<מזל שאול: אבל פה – איפה האחריות שלנו כמובילי דעת קהל ציבורית ונמצאים בנקודות מפתח.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני כבר סיכמתי סיכומי ביניים ואמרנו את זה באופן הכי ברור, שאנחנו מברכות על ההחלטה לתת את הכסף להמשך הפעילות עד סוף השנה, רואות בזה הצהרת כוונות ורצון מהמשרד ללכת לכיוון - - -

<קריאה: את נורא חיובית.

עאידה תומא סלימאן: אני נורא חיובית, מה לעשות?

עאידה תומא סלימאן: עד עכשיו הצלחתי עם החיוביות שלי, מה לעשות.

עאידה תומא סלימאן: העניין הוא לא להיות חיובית, העניין הוא לעבוד קשה - - -

מיכל בירן: זה עשה לך טוב לבוא לכנסת.

מיכל בירן: אני מכירה אותך 8 שנים.

מיכל בירן: הגעת לכנסת, נהיית נורא חיובית.

מיכל בירן: אני בעד.

מיכל בירן: תקשיבו, זה עושה טוב לאנשים.

מירב בן ארי: את משפיעה עליה לטובה.

מירב בן ארי: אמרת לה, שאמרתי לך דברים?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, חברות הכנסת הנכבדות.

עאידה תומא סלימאן: אמרתי לכן שתהיה ישיבה באווירה חיובית, לא? קיבלתן את זה?

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שמאד טוב להיות חיוביים, אבל הכי טוב זה לפעול כדי שהחיוביות שלנו תתאמת וזה מה שאני עושה.

עאידה תומא סלימאן: אז אנחנו מחכות ונעקוב מקרוב ואני אקבל דיווחים על ההתפתחות בשיח הזה בין המשרד לבין הגורמים הרלבנטיים של החצר ושל הרשויות המקומיות.

עאידה תומא סלימאן: אני גם כן אוציא למשרד הערות בעניין מה לחשוב לנו לראות בשיח הזה, שהתנהל בעניין הערכה, בעניין הקול של הנערות עצמן, של הצעירות שנהנו ואיך אפשר להתקדם לכיוון של אימוץ המודל.

עאידה תומא סלימאן: כמה שיותר לשמור על המודל.

עאידה תומא סלימאן: לא להפוך אותו למשהו שדווקא יתאים את עצמו לכל מה שקיים במשרד והוא בסדר גמור, אבל אני חושבת שיש ייחודיות בפרויקט הזה.

מירב בן ארי: גברתי, אם אפשר רק הערה אחרונה?

מירב בן ארי: אחרונה ממש.

מירב בן ארי: אולי נעשה סיור של הוועדה לחצר אחת?

עאידה תומא סלימאן: אני מוכנה לזה.

עאידה תומא סלימאן: אני אפילו תכננתי שמחר אני אבקר אצלן.

עאידה תומא סלימאן: אז מי שרוצה להצטרף, ברוכה הבאה.

עאידה תומא סלימאן: ביום חמישי, סליחה, זה wishful thinking שכבר סיימנו את השבוע, אבל אני תכננתי להיות אצלן ביום חמישי.

עאידה תומא סלימאן: אם חברות וחברי הוועדה ירצו להצטרף, אשמח מאד.

עאידה תומא סלימאן: אני אפיץ הודעה על זה היום לחברי וחברות הוועדה ואפילו את אלה שלא חברי ועדה אנחנו נזמין, כמו חברת הכנסת מיכל רוזין.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי?

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה שאתן לפחות קיבלתן קצת אוויר לפעול עד סוף השנה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נדאג ואתן צריכות להיות בטוחות שאנחנו נדאג באמת לכיוון שהמודל שלכן יאומץ ותמשיכו לעשות את העשייה הנהדרת שאתן עושות.

עאידה תומא סלימאן: מספיק לראות את הצעירות מדברות עליכן, זה אומר הכל.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכולן ואני נועלת את הישיבה.