ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 341, 2016-11-08 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכם, אני מתנצל.

איתן כבל: היום יום שלישי, פעמיים כי טוב – תכף נראה אם זה באמת פעמיים כי טוב.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, דובר, רשמת, חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אדוני מנכ"ל משרד התקשורת, מנכ"ל חברת הדואר, מנכ"ל בנק הדואר, ועד העובדים, כל החברים כאן.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: החלטתי להתחיל בהילוך ראשון, אני הרי יודע בדיוק מה הסיפור.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לעשות את הדיון מאוד ממוקד, מאוד קצר.

איתן כבל: הדיון שאנחנו מקיימים פה הוא בנושא דיווח מנכ"ל משרד התקשורת על דחיית התחילה של חלק מסעיפי החוק עד ליום 31 בינואר 2017, בהתאם לסעיף 57(ג) לתיקון מס' 11 לחוק הדואר, התשע"ב-2012.

איתן כבל: אני רוצה לעשות פתיח הכי קצר, הכי פשוט, נשמע ונקבל החלטות.

איתן כבל: אני לא מתכוון לשחק עם העניין הזה.

אוסאמה סעדי: אפשר להעתיק את הדיון שעבר, זה שהיה לפני חצי שנה.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה מאוד ברורה – אני לא רוצה להגיד "כל", כי לא עברתי ממש את כל חברי הכנסת, אבל רוב חברי הכנסת מאמינים בצורך שבנק הדואר יהיה בנק חברתי.

איתן כבל: זאת אומרת, בתוך כל התהליכים הגדולים, זאת איננה אמירה חדשה, זו איננה אמירה שהיא מחוץ לקונטקסט.

איתן כבל: יתרה מכך, אני אומר שגם האווירה שנוצרה בקרב הדרג המבצע, אם זה מהתקשורת, אם זה מהאוצר, אם זה מהדואר, כל אחד מהמקום שלו הבין שזה הכיוון שזה הולך אליו.

איתן כבל: אם איני טועה, אפילו שר האוצר התבטא בזכות העניין הזה, ותקן אותי דורון אם אני טועה בעניין הזה.

איתן כבל: זה הכיוון.

איתן כבל: אנחנו מכירים מה זה ממשלה.

איתן כבל: בסדר, גם אם אין בעיות היא מייצרת את הבעיות, כדי שתגיד שיש בעיות.

איתן כבל: זה בסדר כשאתה עושה את זה פעם, פעמיים שלוש.

איתן כבל: יש שלב שזה כבר מביך את האנשים שהם ב"משחק" הזה.

איתן כבל: כשאתה בא לפה, אתה מרגיש – האמת, זה סוג של ביזוי.

איתן כבל: שלשום החלפתי מילים עם מנכ"ל משרד התקשורת, אני מעדיף שנשים את הדברים פה על השולחן, הכי קצר, אני לא רוצה לשמוע יום לימודים ארוך.

איתן כבל: אתם יודעים מה, אני אפילו לא בטוח שאני רוצה לשמוע אתכם, חברי הכנסת.

יוסי יונה: אבל אנחנו נרצה לדבר בכל זאת.

איתן כבל: בוודאי שאני אתן.

איתן כבל: כוונתי היא שאין לנו יותר מדי מה להפריז בעניין הזה.

איתן כבל: מנכ"ל משרד התקשורת יפתח, יציג את הדברים שלו, ולאחר מכן נחליט איך אנחנו ממשיכים.

איתן כבל: בכל מקרה אסף ייתן את התייחסותו, מוריס ייתן את התייחסותו.

איתן כבל: זו הדחייה השביעית של החוק.

איתן כבל: בסך הכל, כולל דחייה זו, 54 חודשים, שהם ארבע שנים וחצי.

איתן כבל: זה באמת, על-פי כל דין, גם בגופים הכי מכדררים, הכי להטוטנים, זה כבר too much.

איתן כבל: זה הגדרה מחדש של ה-too much.

יוסי יונה: למה?

יוסי יונה: אתה יודע שחוק יום לימודים ארוך נדחה כבר 20 שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי עד אז למדו, למדו ארוך מדי.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לכמה החלטות ממשלה לאורך השנים לא מבוצעות.

איתן כבל: יותר לא מבוצעות מאשר מבוצעות.

איתן כבל: אבל יש נושאים שהם כבר בהבשלה.

איתן כבל: כשאתה מדבר על יום לימודים ארוך, זה השקעות עתק, תקציבים שהמדינה – גם אם אני לא מסכים איתה, אני לא בא ואומר וואוו, הנה זה.

איתן כבל: פה זה כמעט אך ורק החלטה.

איתן כבל: אם לא מתכוונים, אז תפסיקו עם זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תבטלו.

איתן כבל: תבטלו.

איתן כבל: תביאו הצעת החלטה שאומרת: אוקיי, בדקנו, ראינו זה וזה.

איתן כבל: חבר'ה, תקנו את החוק.

איתן כבל: בדקנו, לא מתאים לנו, נגמר.

איתן כבל: בבקשה.

<שלמה פילבר: בוקר טוב לכל הנוכחים, חברי הכנסת, חברי הוועדה.

<שלמה פילבר: אני נמצא פה ומציג את הדברים מתוקף חובתי על-פי חוק.

<שלמה פילבר: כמו שאמר היושב-ראש, זה חוק שהתחיל לפני ארבע שנים וחצי, שנמצא בתהליך התגבשות כזה ואחר, ולא הושלם לפי התנאים שנקבעו בחוק לפני ארבע שנים וחצי.

<שלמה פילבר: לכן אנחנו נמצאים פה ומבקשים את ההארכה.

<שלמה פילבר: בזה אני חושב שמילאתי את חובתי הפורמלית לבקש מכם, כדי שתיתנו לנו.

<שלמה פילבר: אני אתן שני משפטי רקע נוספים כדי להבין את העניין.

<שלמה פילבר: אין חולק, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, וגם דיברתי אתו בעניין הזה לפני יום-יומיים, המטרה המקורית של החוק היתה לנסות לקחת את בנק הדואר, שהוא לא באמת בנק כרגע, אבל הוא גוף שיודע לתת שירותים פיננסיים כאלה ואחרים, לעשות לו מספר מהלכים שבעקבותיכם הוא יוכל לפתח יותר שירותים פיננסיים ולתת שירותים פיננסיים טובים יותר לאוכלוסיה שבעיקר משתמשת בהם היום, שזו האוכלוסיה החלשה בישראל.

<שלמה פילבר: זה כשלעצמו רעיון מבורך ואנחנו מסכימים לו, מקבלים אותו, ותומכים בו ועושים את כל מה שאפשר.

<שלמה פילבר: החוק עצמו קבע תהליך מתמשך.

<שלמה פילבר: בתהליך הראשון היה צריך לבנות פלטפורמה נפרדת, חברת-בת של בנק הדואר, שיהיה לה את הממשל התאגידי שלה, על מנת שהיא תוכל להיות כלי הקיבול לעשות את זה.

<שלמה פילבר: את התהליך הזה סיימנו כבר לפני שנה.

<שלמה פילבר: כמו כל דבר כשקושרים דבר בדבר, בזמנו - מתוך חשש לעתיד העובדים וכו' ושלא ידעו מה יקרה – באו ואמרו שעד שלא נסיים גם את המעמד של העובדים העוברים או לא עוברים ומה יהיו זכויותיהם - - -

איתן כבל: מערכת היחסים.

אוסאמה סעדי: זה נחתם כבר, לא?

<שלמה פילבר: הנושא הזה הוא תמיד הרבה יותר קשה והרבה יותר מורכב, הרבה יותר מסובך, הוא נמצא בתהליך.

<שלמה פילבר: יש חברת ייעוץ שנשכרה לצורך העניין הזה - - -

איתן כבל: אולי היא צריכה לשכור לעצמה גם חברת ייעוץ.

<שלמה פילבר: היא מסיימת בימים אלה את ההצעה.

<שלמה פילבר: יש פה שני דברים: הסכם שירות בין בנק הדואר לבין חברת הדואר, ויש הסכם קיבוצי לעובדים.

<שלמה פילבר: אפשר להחליט, כמו שאמר היושב-ראש, וזה תלוי יותר במי יוביל את העניין הזה ומי יחליט עליו.

<שלמה פילבר: ויש עוד משהו אחד חשוב: אחרי שסיימנו את הפלטפורמה הזאת – מה תהיה רמת השירותים הפיננסיים שהגוף הזה יוכל לתת תלויה לא במשרד התקשורת.

<שלמה פילבר: היא תלויה ברגולטורים אחרים, בעיקר רגולטורים פיננסיים, אם זה בנק ישראל, אם זה רגולטורים כאלה ואחרים במשרד האוצר.

<שלמה פילבר: יש עוד תנאי אחד שנקבע בחוק – שלחברה יהיה איזשהו הון עצמי כדי שזה יהיה בנק, למרות שכרגע, כמעט כל היושבים פה סביב השולחן מבינים שבנק הדואר לא יהיה בנק במובן הרגיל והפשוט שלו.

<שלמה פילבר: זאת אומרת, הסיכוי שהוא יקבל רישיון בנקאי מבנק ישראל הוא נמוך מאוד בשלב הזה.

<שלמה פילבר: אבל עדיין, גם אם הוא לא יהיה בנק - - -

אוסאמה סעדי: למרות ועדת שטרום וההמלצות שלה?

<שלמה פילבר: אני פחות מכיר ומבין את התחום הזה, פחות רוצה להתערב.

אוסאמה סעדי: ועדת שטרום מדברת על 50 מיליון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא אמר שבשלב הראשון, כדי שזה יתקדם, זה יכול להיות.

<שלמה פילבר: עדיף שאת התשובה הזאת יתנו הרגולטורים.

איתן כבל: מה שחשוב לי, לפני שתהיה ההתייחסות שלכם, חברי הכנסת, שהוא יגיד מהי נקודת המבט שלו.

<שלמה פילבר: יש שלוש רמות של שירותים: יש את הרמה האחת, שכבר היום בנק הדואר נותן אותה ושהיא לא תלויה בשום דבר אחר.

<שלמה פילבר: במסגרת תוכנית ההבראה של הדואר בכלל ושל בנק הדואר, התחילו לחפש מנועי צמיחה נוספים לדואר כולו ובאמצעות בנק הדואר מתחילים לתת כל מיני שירותים שלא נדרשים בעבורם שום אישורים חוקיים או רגולטוריים כאלה או אחרים.

<שלמה פילבר: זה מבורך ואנחנו נותנים לזה את כל ברכת הדרך, כי זה מחזק את החברה, מחזק את ההון שלה, את הכל.

<לאה ורון: תיתן דוגמה למה הכוונה, לאיזה שירותים?

<אורן לביאן: הפצת אשראי למשל, הרחבת כל נושא החשבונות, כרטיסים נטענים.

<שלמה פילבר: יש רמה נוספת שהיא לא רמה בנקאית, אבל היא רמה של שירותים פיננסיים שכן מחייבת אישורים של רגולטורים אחרים.

איתן כבל: דרך אגב, יש לי הצעת חוק, שאני מקווה שהפעם הממשלה תיתן לה את הרוח הגבית, והיא מתחברת לגמרי לגמרי עם התפיסה של בנק הדואר.

איתן כבל: היום יש את המגמה, ועקב הסיפור של הלבנת ההון וכל הדברים האלה, להיכנס לתוך מסגרת תשלום כך שהתשלום במזומן ירד כמעט למינימום.

איתן כבל: אבל יש כמיליון איש במדינת ישראל שמסיבות כאלה ואחרות אין להם לא כרטיס אשראי, לא צ'קים ולא כלום וגם אין סיכוי שיהיה להם.

אוסאמה סעדי: ואין להם מזומן אפילו.

אוסאמה סעדי: אין להם סיכוי להלבין הון מי יודע מה.

איתן כבל: נדמה לי שחלק מהאנשים פה גם חתומים על הצעת החוק.

איתן כבל: אני רוצה שבנק הדואר, כמו הרבה פעמים, אפשר יהיה דרכו לשלם במזומן ולקנות שירות.

איתן כבל: היום ברוב מערכות היחסים ארוכות הטווח, הם לא יכולים להיות חלק מהם.

איתן כבל: הם לא יכולים להתקשר עם חברות תקשורת, כבלים, לוויין, סלולר.

איתן כבל: חשבתי לעצמי שבנק הדואר יכול להיות המקום הקלאסי, האכסניה הטבעית, להתמודד עם הצרכים האלה.

<אורן לביאן: בנק הדואר נותן היום מענה לדבר הזה באמצעות כרטיסי דיירקט וכרטיסי טריפל.

<אורן לביאן: זה נותן מענה מסוים.

איתן כבל: אני יודע את זה, זה בקטנה.

איתן כבל: אני רוצה לקחת את זה ולהעלות מדרגה נוספת, כדי שכל חברות התקשורת וכו' - שתהיה אינטראקציה, לתת עוד שירות.

איתן כבל: אני לא חושב שבנקים רוצים את זה, שזה יתאים להם.

איתן כבל: בנק הדואר – זה תפור עליו.

<שלמה פילבר: כפי שאמרתי, נושא שני – שירותים פיננסיים שנדרשים אישורים רגולטוריים כאלה ואחרים, אבל זה לא ברמה של בנק, כמו למשל חיתום פנסיוני.

<שלמה פילבר: זה מסוג הדברים שאין בעיה, אבל זה לא במגרש שלי, זה מגרש של רגולטורים אחרים.

<שלמה פילבר: כמובן שאם יום אחד יצליחו להגיע למצב של רישיון בנק, זה בכלל יהיה מבורך.

<שלמה פילבר: הדבר היחיד שאמרנו לאורך כל הדרך שאנחנו רוצים להקפיד עליו הוא שבנק הדואר בסוף הוא חברת-בת של דואר ישראל.

<שלמה פילבר: דואר ישראל נותן שירות ל-8 מיליון אזרחים, זה שירות נדרש ונצרך, בסיסי, כמו הרבה שירותים בסיסיים אחרים.

<שלמה פילבר: לאורך השנים בנק הדואר הפך להיות אחד ממקורות הרווח, ההכנסה, המשמעותיים של דואר ישראל, נדמה לי כ-24%.

<שלמה פילבר: אמרנו שאנחנו רוצים להקפיד לא לקרוע את בנק הדואר כאיבר מהדואר עצמו לפני שנהיה בטוחים שדואר ישראל עצמו עומד על שתי רגליים יציבות.

איתן כבל: הדואר לא רוצה שזה יהיה במנותק ממנו.

<שלמה פילבר: לכן אני אומר.

<שלמה פילבר: שם היו הדיונים.

<שלמה פילבר: בעניין הזה התחילו הדיונים עם האוצר.

<שלמה פילבר: בתחילת השנה היתה לו מחשבה מסוימת כן לעשות את זה, להפריד את בנק הדואר, לקחת אותו בכלל לרגולציה תחת משרד האוצר, לפתח אותו כבנק חברתי כזה או אחר.

<שלמה פילבר: על בסיס זה התחילו דיונים ברמת מנכ"לים – שלי ושל שי באב"ד - ובאיזשהו שלב האוצר זנח את הרעיון הזה, עזב אותו ועבר לדברים אחרים.

<שלמה פילבר: בעצם חזרנו לנקודת ההתחלה.

<שלמה פילבר: מבחינת העניין, ופה זה מונח לשולחנה של הוועדה, אם ימליצו, יגידו, אנחנו יכולים גם לעשות שינויי חקיקה נדרשים כדי לאפשר לעסק לרוץ קדימה, כי הפלטפורמה קיימת.

איתן כבל: כדי שאני אדע לאן להתקדם מכאן, אני מבקש לשאול מה מעכב את התהליך?

איתן כבל: זאת אומרת, מה אנחנו צריכים לעשות, אם בכלל, כוועדה, כדי שהתהליך הזה יקודם?

<שלמה פילבר: שני דברים.

<שלמה פילבר: האחד, זה ההסכם - - -

יעקב פרי: רק קריאת ביניים, אדוני המנכ"ל.

יעקב פרי: בואו נהיה ריאליים, הסיכוי שבנק הדואר יקבל היום – ואמר את זה כבר המנכ"ל – רישיון מבנק ישראל, לפי התנאים שהיום בנק ישראל דורש מהבנקים, הוא קלוש, אפס.

יעקב פרי: ולכן, לפי דעתי התשובה לשאלה שלך, אדוני היושב-ראש, צריך באיזשהו מקום להיות מציאותיים.

יעקב פרי: אם אנחנו רוצים שהוא לא ייפרד מהדואר, ואם אנחנו רוצים שהוא ייתן תשובה לאותן אוכלוסיות חלשות, צריך לשנות את הגדרת היעד.

איתן כבל: אז שיביאו, אבל זה לא לדחות שבע פעמים, כל פעם, במקום לכדרר אותנו כל הזמן.

איתן כבל: זו הנקודה.

איתן כבל: באמת, נגעת עם האצבע בנקודה.

יעקב פרי: הממשלה צריכה לבוא ולהגיד: זה מה שאנחנו רוצים, אלה האוכלוסיות, זאת הגדרת היעד, המטרה, עובדים וכו'.

<שלמה פילבר: היושב-ראש שאל מה מעכב.

<שלמה פילבר: מה שמעכב זה כל מיני דברים שהיו באיזה מין חזון ארוך טווח שהם פחות רלוונטיים ליישום של מחר בבוקר.

<שלמה פילבר: בשביל בנק צריך הון עצמי ורשות החברות מתדיינת בלך ושוב במשך שנה וחצי מאיפה מביאים 150 מיליון שקל.

יעקב פרי: אבל זה לא יקרה.

<שלמה פילבר: אבל לא צריך את זה בשביל להתחיל לתת שירותים פיננסיים פשוטים.

<שלמה פילבר: זה פעם אחת.

<שלמה פילבר: פעם שנייה, אנחנו לא הולכים לנתק את שני הגופים האלה לחלוטין אחד מהשני.

<שלמה פילבר: זה חברה וחברת-בת כרגע שעדיין הן בזיקה וקשורות.

<שלמה פילבר: לכן הנושא הזה של הסכם שירות צריך להיקבע ואנחנו נמצאים ממש בשלבים הסופיים שלו.

<שלמה פילבר: זה עניין של שבועות קצרים.

<שלמה פילבר: את ההסכם הקיבוצי עם העובדים יכול להיות שאפשר לפתור אותו בדרכים הרבה יותר יצירתיות ופשוטות, שלפיו יישארו עובדי דואר וייתנו שירותים במסגרת הסכם בלי להעביר אותם, במסגרת הסכם השאלה כזה או אחר.

<שלמה פילבר: אם ככה, אז הדרך פתוחה, אין יותר עיכובים.

איתן כבל: תודה, אדוני המנכ"ל.

איתן כבל: ראשון הדוברים, יוסי יונה.

איתן כבל: אחריו – אוסמה סעדי, דב חנין, עבד אל חכים חאג' יחיא ויעקב פרי אם ירצה להוסיף מעבר לדברים החכמים שאמר.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, חשוב לקיים את הדיונים האלה, שהם דיוני מעקב לאחר הרפורמות החשובות - - -

<לאה ורון: לא, זה לא מעקב, זה דיווח על-פי חוק.

איתן כבל: זה לא מעקב.

איתן כבל: ההפך, זה דיווח על-פי חוק, זה יותר מזה.

אוסאמה סעדי: חייבים את זה.

יוסי יונה: אנחנו יושבים פה, מספר חברי כנסת כאן, ונעים ונדים בין ועדות שונות.

יוסי יונה: אני יושב גם בוועדת הרפורמות שעוסקת בנושא של הפרדה בין גופי אשראי לבין הבנקים.

יוסי יונה: הדיון שם אינטנסיבי על איך אנחנו מעודדים תחרות ופותחים את השוק.

יעקב פרי: אתה מדבר על שטרום?

יוסי יונה: כן, ועדת שטרום.

יוסי יונה: וזה יופי.

יוסי יונה: על פניו נראה שיש היעדר הלימה – הנה, כאן יש את ההזדמנות הזאת עם העניין של בנק הדואר.

יוסי יונה: חברי יעקב פרי מביע ספקנות לגבי בין אם זה נכונותו של בנק ישראל או נכונותו של האוצר, הרי יש פה עניין של איזשהו איגוף משני הצדדים.

יוסי יונה: ולמה אני מתכוון?

יוסי יונה: התנאי של ההון המזערי הזה.

יוסי יונה: אוקיי, אז נחכה עד שיגיע איזשהו משקיע אסטרטגי.

יוסי יונה: השאלה הנשאלת היא למה מדינת ישראל עצמה לא תבוא ותגיד שיש חשיבות מאוד מאוד גדולה לפיתוחו, להקמתו של בנק חברתי ואנחנו נתחב את ידינו לכיסנו ונוציא את ה-100, 200 מיליון שקל וזה יהיה ההון העצמי של בנק הדואר.

יעקב פרי: אבל רק הון עצמי זה עוד לא מספיק.

יעקב פרי: יש עוד המון תנאים רגולטוריים שהם לא עומדים בהם.

יעקב פרי: זה לא רק עניין תקציבי.

יוסי יונה: אוקיי.

יוסי יונה: אני מתייחס עכשיו לעניין התקציבי, חברי יעקב פרי, ואחר כך אני אתייחס גם לתנאים הללו שבנק ישראל מציב.

יוסי יונה: אנחנו עוקבים אחרי מה שקורה בדואר במשך מספר שנים, גם לפני היותי חבר כנסת.

יוסי יונה: אנחנו יודעים שגם העובדים עשו מהלך מאוד כואב של פיטורים, של התייעלות וכו', מתוך אמונה וחשיבה שגם מוסדות המדינה יבואו לקראתם כדי להבריא באמת ובתמים את חברת הדואר.

יוסי יונה: אני חוזר ומדגיש את העניין הזה של בנק הדואר לגבי אפשרויות שאפשר לעודד אותן.

יוסי יונה: לדוגמה, שר האוצר החליט עכשיו על פתיחתן של תוכניות חיסכון לילדים.

יוסי יונה: יפה.

יוסי יונה: מה שהבנתי הוא שזה נפתח למכרז.

יוסי יונה: כמעט בכל תחום ותחום שאנחנו מדברים פה בכנסת, על איזו תחרות ועל פתיחות בתחום של התרבות למשל, מדברים על "הגנת ינוקא".

יוסי יונה: יפה.

יוסי יונה: עד לפני כמה חודשים לא ידעתי על קיומו של ביטוי שכזה "הגנת ינוקא".

יוסי יונה: אז בואו נשתמש גם בהגנת ינוקא פה – למה לא לתת עדיפות לבנק הדואר ולהגיד שתוכניות החיסכון של הילדים יהיו בבנק הזה.

יעקב פרי: מי הינוקא?

יעקב פרי: הדואר יהיה הינוקא?

יוסי יונה: הדואר ינוקא, כי בנק הדואר הוא בנק שאמור להיות בנק דואר חדש.

יוסי יונה: הוא הינוקא, בוודאי.

יוסי יונה: אתה רוצה עכשיו ליצור את התנאים לפתיחתו של בנק הדואר, אז בוא תכריז עליו כבנק שנדרש להגנת ינוקא ותעודד את הקמתו.

יוסי יונה: אני חושב, שלמה, שאם נדרשים שינויים של חקיקה והידרשותה של הוועדה שלנו ולהביא איזשהן המלצות, ונאמר שההמלצות הללו הן ברוח של הדיבור של משרד האוצר, של שר האוצר, על העניין שהתחרות מעודדת, בסופו של יום משרתת את הציבור הרחב וכו'.

יוסי יונה: הנה, יש לנו פה הזדמנות פז.

איתן כבל: משפט אחרון, יוסי.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, משפט אחרון - יש לנו פה הזדמנות פז לעשות משהו בשביל הציבור.

יוסי יונה: ואתה הדגשת, אדוני היושב-ראש, את העובדה שבנק הדואר יכול, וזה הייחוד שלו, לתת שירותים לאוכלוסיות מוחלשות.

יוסי יונה: אז בואו נראה איך אנחנו, אדוני היושב-ראש, יכולים לשבת יחד ולחשוב על תהליכי חקיקה כאלה, שנבוא גם במגע, ונקדם את זה בסופו של דבר גם לטובת בנק הדואר, לטובת הציבור בישראל והעובדים של הדואר.

יוסי יונה: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אוסאמה סעדי, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אנחנו מדברים על החוק הזה, כמו שאמר כבוד המנכ"ל, כבר ארבע שנים וחצי, אבל אני בכנסת רק שנה וחצי וכבר מהיום הראשון שומע ועוקב ומשתתף בדיונים האלה.

אוסאמה סעדי: כמו שאמר חברי יוסי ואמר כבוד היושב-ראש, מדובר ברשות הדואר, חברת דואר שנותנת שירותים לכלל האזרחים, אבל בעיקר לאנשים הפשוטים.

יוסי יונה: הם לא פשוטים, הם פשוט מעוטי הכנסה.

אוסאמה סעדי: "מעוטי הכנסה", "חלשות", "שקופים", תקרא לזה איך שאתה רוצה.

אוסאמה סעדי: המגזר שאני שייך אליו הוא המגזר הזה, יוסי.

אוסאמה סעדי: לכן אנחנו עם חברת הדואר, עם המנכ"ל, עם כל ההנהלה, חורשים את הארץ מדרום עד צפון, ביקרנו כבר בעשרות יישובים, ואנחנו עושים מיפוי של כל השירותים שניתנים על-ידי חברת הדואר ובנק הדואר.

אוסאמה סעדי: היינו בדרום עם המנכ"ל ואני אומר לכם שיש, אדוני המנכ"ל, שישה יישובים בדרום, מוכרים – אני לא מדבר על עוד 35 כפרים לא מוכרים – בכל יישוב כזה יש 15,000, 20,000 תושבים, ואין אפילו בנק אחד.

אוסאמה סעדי: אין.

אוסאמה סעדי: רק עכשיו שמים – רוצים לשים בימים הקרובים – כספומט ראשון.

אוסאמה סעדי: שמים כספומט ראשון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה לא סניף בנק, זה כספומט.

אוסאמה סעדי: זה כספומט.

אוסאמה סעדי: תאר לעצמך, אדוני המנכ"ל, שאנחנו משוועים לדברים כאלה.

אוסאמה סעדי: איך אפשר לדבר על פיתוח כלכלי ותנופה כלכלית?

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, קיימנו דיון אצלך יחד עם המפקחת על הבנקים על כך שיישובים שיש בהם 20,000, 30,000 תושבים, עם הפזורה אתה מדבר על 40,000, שכשהם צריכים למשוך כסף הם צריכים ללכת לבאר שבע, לנתיבות, לערד.

אוסאמה סעדי: על מה אנחנו מדברים?

אוסאמה סעדי: לכן אני אומר, אדוני היושב-ראש, שהגיע הזמן.

אוסאמה סעדי: אם יש משהו חוקי, לגלי, צריך לעשות משהו, אז אנחנו פה בשביל לדחוף את זה.

אוסאמה סעדי: אבל אם יש דברים שתלויים בכם, חברת הדואר, בנק הדואר – וכבר ישבתי אינספור פגישות עם המנכ"ל ועם מנהל בנק הדואר, חברי דורון – אם אתם צריכים את העזרה שלנו, אנחנו מוכנים לעשות פה, על מנת לתת דחיפה.

אוסאמה סעדי: אנחנו מדברים על ועדת שטרום ועל להקל את התנאים, אז פה יש לנו כבר בנק, אז ניתן את הפוש הקטן הזה ושיצא לדרך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני, אדוני היושב-ראש, מרגיש בדיון הזה מאוד מאוד לא נוח, ואני רוצה להגיד את הדברים באופן גלוי, על השולחן.

דב חנין: אני מצטרף לדברי חברי, הנושא הזה הוא נושא חשוב, הוא נושא שצריך היה להיות מוסדר, הוא צריך היה להיות מוסדר מזמן.

דב חנין: מר פילבר, עובד מדינה מאוד חרוץ ומוכשר, הביא בפנינו הסברים למה זה לא קורה, אבל ההסברים האלה לא משכנעים, כי לוקח יותר מדי שנים וזה נראה כאילו שהדבר הזה נמצא בתחתית סדר העדיפויות של המערכת.

דב חנין: כל הדברים צריכים להסדיר אותם – ענייני עובדים, וזכויות עובדים, ומנגנונים, והעדפות לבנק הדואר, שאני לגמרי מסכים איתן, העדפות ינוקא או העדפות אחרות שיאפשרו לבנק הזה, כמו שאמרת אדוני היושב-ראש, להיות בנק חברתי ולעשות דברים שבנקים אחרים לא עושים.

דב חנין: הדברים נגררים ונראה, אדוני היושב-ראש, אני אומר את זה בזהירות, שמה שמעניין את האזרחים לא מעניין את משרד התקשורת.

דב חנין: מה שמעניין את משרד התקשורת זה מה שמעניין את השלטון.

דב חנין: השלטון חושב שהתקשורת היא בעייתית, רוצה לפרק ערוצים, לחבר ערוצים, לכתוב חוקים, לבטל חוקים.

דב חנין: בזה משרד התקשורת מתעסק, הוא יודע למצוא לזה המון המון זמן.

דב חנין: לא רק לייצר חקיקה חדשה, אלא גם לבטל חקיקה חדשה ולהמציא דברים.

דב חנין: ובכל יום אנחנו פותחים את אמצעי התקשורת ורואים על יוזמה חדשה.

דב חנין: אז במה שמעניין את השלטון, שזה להתקיף את התקשורת, משרד התקשורת יודע להתעסק.

דב חנין: במה שמעניין את האזרחים, כמו שירותים שאנחנו צריכים לקבל מהדואר, מבנק הדואר, זה כנראה נמצא בתחתית סדר העדיפויות.

דב חנין: אני אומר את זה בהרבה צער ובהרבה כאב.

דב חנין: והמסקנה של מה שאני אומר, אדוני היושב-ראש, היא שהוועדה צריכה לקחת את הכדור הזה.

דב חנין: אם אנחנו לא נגבש הצעת חוק מטעם הוועדה שתעשה סדר בעניין, אנחנו נמשיך ונקיים דיון כזה – אני חושש – גם בעוד חצי שנה.

איתן כבל: תודה, דב.

איתן כבל: עבד אל חכים חאג' יחיא, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, חברי כנסת, אורחים, אני קורא בסעיף 57(ג):

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוענקה סמכות לשר התקשורת לדחות בצו את היום הקובע בשישה חודשים בכל פעם, ככל שלא יתקיים תנאי מהתנאים המוקדמים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אמור לקיים את התנאים המוקדמים?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אחראי על קיומם?

<אורן לביאן: חברת הדואר וחברת בנק הדואר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מי אחראי על קיומם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: ברור שזה אותו משרד והממשלה.

<שלמה פילבר: הון עצמי זה לא משרד התקשורת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הון עצמי, זה חוזר עדיין לממשלה ובמקרה שר התקשורת הוא גם ראש הממשלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במקרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ממש במקרה, לגמרי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, אם הוא היה רוצה לקיים את התנאים, התנאים היו מתקיימים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בואו לא נשלה את עצמנו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה היא אם אנחנו יושבים פה היום כדי לדחות, ואנחנו נדחה, כי אנחנו רוצים בקיומו של הבנק.

עבד אל חכים חאג' יחיא: נצא מנקודת ההנחה הזאת ולכן אנחנו נדחה, ניתן את ההזדמנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל השאלה היא אם הדחיה הזאת היא הדחיה הזאת היא הדחיה האחרונה או שנתכונן שבעוד שישה חודשים תהיה עוד דחיה.

איתן כבל: אפרופו דחיה אחרונה, אתה יודע כמה הם כבר "אכלו" לפנינו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני שואל אם יש כוונה לקיים את התנאים המוקדמים כדי לא לדחות או שזה ריטואל קבוע.

<שלמה פילבר: אנחנו עובדים על זה ככל שניתן - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רואים את התוצאות אחרי ארבע שנים וחצי.

<שלמה פילבר: מה שקשור אלינו עשינו.

<שלמה פילבר: מה שקשור לרגולטורים נוספים לא תלוי בנו.

איתן כבל: בכל הכבוד, מה שאומר מנכ"ל משרד התקשורת – ואולי הוא לא אומר את זה בצורה מאוד חדה – הוא: אנחנו, כמשרד תקשורת, בחלוקה המתקיימת בעבודה בינינו לבין שאר משרדי הממשלה – וסרצוג, חשוב שתדע את זה - - -

יעקב פרי: עושים אט אט את חלקנו.

איתן כבל: לא, הוא אומר: יש לנו את הצד שלנו.

איתן כבל: הצד שלנו בחלוקת העבודה נוגע להסדרת יחסי העבודה בין בנק הדואר לבין חברת הדואר.

איתן כבל: יותר טוב, פחות טוב, זה כבר דיון אחר.

איתן כבל: וזו התשובה שאני רוצה לשמוע מוסרצוק ומאחרים.

איתן כבל: אני גם רוצה שנתכנס בעניין הזה, ולכן אני אומר שגם מישהו אחר צריך לבוא ולהסביר אם יהיו 100 מיליון או 150 מיליון או לא יהיו, אם יינתנו השירותים כן או לא.

איתן כבל: בסוף בסוף הוא יסיים את ענייני העובדים.

איתן כבל: עוד שבוע, עוד שבועיים.

איתן כבל: אני למדתי שאם אתה רוצה את המהלך, אתה מסיים עם העובדים.

איתן כבל: אתה לא רוצה את המהלך – אז זה יכול לקחת גם 100 שנה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה שאני מתרשם פה זה שהאמירה היא "אל תדחה את העבודה של היום למחר אם אתה יכול לדחות למחרתיים".

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה בדיוק מה שקורה פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני רוצה לשמוע תשובות גם מנציגי המשרדים האחרים, אם נוריד את זה מסדר היום שיהיה בנק דואר או שמתכוונים להקים אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו רוצים שיהיה בנק דואר, אז בואו נצא מהנקודה הזאת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן אני מבקש לשמוע, ולשמוע גם לוחות זמנים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יעקב פרי, בבקשה.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב פרי: תמיד חשבתי, גם בקריירה הבנקאית שלי, לא עלי, שבנק חברתי זה דבר טוב.

יעקב פרי: לא רק שהוא דבר טוב, הוא דבר נחוץ, כי מגיע לאותן אוכלוסיות – לא צריך לכנות בשמות – שבאמת קשה להן ובנק הדואר יכול לענות בצורה מופלאה על הצרכים שלהן, על הקשיים שלהן, על אותם דברים שהם מתקשים מהבחינה הכלכלית/פיננסית.

יעקב פרי: לכן חשבתי שהתיקון לחוק, תיקון 11 משנת 2012, הוא באמת תיקון נכון.

יעקב פרי: לצערנו, אני חושב שהדחיות, אדוני מנכ"ל משרד התקשורת, הן לא רק דחיות בגלל אילוצים.

יעקב פרי: אני חושב שבסופו של דבר, נכון להיום – יכול להיות שאני טועה, תתקן אותי - אין כוונה להפוך את בנק הדואר לבנק חברתי.

יעקב פרי: אם אין כוונה כזאת - - -

<שלמה פילבר: המחשבה היתה של השר כחלון ב-2012 ומאז נעשו המון דיונים והבינו שזה כנראה מכשול שהוא בלתי ניתן לעבור.

יעקב פרי: יכול להיות.

יעקב פרי: הרי אף אחד מאתנו, בוודאי לא אדוני המנכ"ל, בוודאי לא אנשי בנק הדואר והדואר, בוודאי לא העובדים, לא רוצים שיהיה חצי, לא זה ולא זה.

יעקב פרי: צריך להחליט מה כן, ולפי דעתי צריך ללכת לאותם כיוונים שהם אפשריים, גם רגולטורית, גם משרד האוצר, גם רשות החברות.

איתן כבל: בקיצור, צריך להקטין את הצמרת של העץ.

יעקב פרי: צריך להקטין את הצמרת של העץ וליצור עץ שייתן את אותם פירות שהוא מסוגל לתת.

יעקב פרי: אחרת נשב פה כל שישה חודשים.

יעקב פרי: העובדה שאני אצביע למשל נגד, מה זה יעשה?

יעקב פרי: זה לא יזכה אפילו לאזכור בעיתון.

איתן כבל: זה לא ימנע כלום.

איתן כבל: זה אפילו לא הצבעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תאריך בלית ברירה.

יעקב פרי: אז בואו ננסה להיות תכליתיים, גם לטובת העובדים, במיוחד לטובת אותם אזרחים, וננסה למצוא – אולי זה לא תפקידה של ועדת הכלכלה, אולי ועדת הכלכלה יחד עם אנשי הדואר – את הגדרת המטרה.

יעקב פרי: הגדרת מטרה ריאלית.

יעקב פרי: וברגע שזה יהיה ריאלי, לפי דעתי זה יהיה גם אפשרי לעשות בלוח זמנים סביר.

יעקב פרי: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב הגיע במיוחד, אז בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: אני לא יכול לפספס דיון על הדואר, אנחנו כבר הרבה זמן ביחד.

איתן כבל: צריך לסיים גם כן את העניין של ה- - -

אורי מקלב: אולי הם עושים את זה כדי שגם כאלה שכבר אינם חברים בוועדת הכלכלה יבואו, יזכרו חסד נעורים לוועדת הכלכלה.

אורי מקלב: צריך להגיד את האמת, שכשבאה לפנינו בקשה לדחייה – וראינו את זה בסדר היום – זה לא הפתיע אותנו.

איתן כבל: בוא נגיד את זה ככה: כשהייתם בפעם הקודמת לא התעלפנו על זה שזה כבר בא אחרי הפעם ההיא.

אורי מקלב: נכון, וגם כשאמרנו עוד ככה וככה ואישרנו עוד תקופה, מייד כבר היתה לנו מחשבת פיגול, אולי אפילו כבר קראנו את המחשבות ולקחנו תאריך.

אורי מקלב: אני מתחבר למה שאומר ידידי וחברי יעקב פרי על כך שיש חשיבות לעניין הזה, אבל מה יצא מכך שאנחנו נגיד לא, אז בכך קידמנו את הדבר הזה?

אורי מקלב: אבל אי אפשר למדוד – ואני, כאחד שכן מייצג ומכיר מקרוב ציבור שמאוד מאוד קשור לנושא של בנק הדואר – ואם היינו יודעים שגם אם לא הופכים אותו לבנק חברתי, חותכים את הצמרת, אבל מעבים את הגזע ונותנים את הענפים הקרובים, נותנים תשובות לדברים האלה, היינו אומרים בסדר.

אורי מקלב: יכול להיות שמלכתחילה הדבר הזה שלא תמיד הטוב הוא באמת הדבר , שאם לא מגיעים אל היעד הזה, הוא השאיפה.

אורי מקלב: אני רוצה לשמוע את התשובות, ובזה אני מתחבר לחברי, אם יש עבודה מעמיקה יחד עם הציבור לגבי מה הציבור צריך.

אורי מקלב: וגם מה שהציבור צרך לפני שנתיים, שלא תחשבו שזו הצריכה של היום.

אורי מקלב: גם הצורך של הציבור השתנה בגלל הטכנולוגיה היום והשינויים שנעשים בכל הענף הזה.

אורי מקלב: זה דורש מאיתנו למידה מחדש גם לגבי הצרכים של אותו ציבור שכן זקוק לבנק הדואר.

אורי מקלב: אם אנחנו הולכים לשם, זה באמת יקל עלינו.

אורי מקלב: אני רוצה לומר עוד דבר, אדוני היושב-ראש, שלפעמים באים לבקש דחיה מסתכלים על כל הסביבה, איך היום מתנהל דואר ישראל.

אורי מקלב: מצד אחד, אם היינו באים לפני חודש, כולי הייתי מילים ותשבחות על שינויים מהותיים שלא חשבתי שתצליחו להוביל.

אורי מקלב: האמת, ראיתי אתכם כגוף שלא יודע להשתנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו משבחים כי רואים תוצאות בשטח.

אורי מקלב: דואר ישראל היה משהו אחר בכל התפיסה, בחדשנות.

אורי מקלב: הדבקתם פערים מאוד מאוד גדולים.

אורי מקלב: אבל עדיין – אף פעם לא תצאו בכנסת מבורכים - בחגים האלה, אני לא יכול לומר שהכל היה בסדר, כשאתה מקבל אתמול דואר שנשלח ב-19 בספטמבר.

אורי מקלב: אני הופך ללעג כשאנשים מטלפנים ואומרים שהם קיבלו, חשבתי שהוא מקבל סופגניה יחד עם האיגרת ברכה.

אורי מקלב: אני השולח, אני זה שהופך ללעג ולקלס כשמכתב שלך שנשלח לפני חודש וחצי מגיע עכשיו.

אורי מקלב: אבל זה במקרה הטוב, ברכה שמגיעה גם לפני חנוכה היא גם ברכה טובה.

אורי מקלב: אבל מה לעשות כשזה קשור לאירועים שלא מגיעים אליהם ומה פספסנו בדרך, ואז יש נזק מסביב לדבר ויש אי-נעימות.

אורי מקלב: לצערנו, בתחילת הדרך זה היה, אבל החגים האלה – אני מניח את הכמויות הגדולות ואת הקניות וכל הדברים החיוביים, אבל עם כל זה היה כאן משהו שלא היה, היה כבר יותר טוב.

אורי מקלב: ארבעים יום, אדוני היושב-ראש, זה אורך המבול.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם שיש מכתבים שמגיעים אחרי 40 יום, וזה קצת חבל.

<לאה ורון: זה אחד התפקידים המרכזיים של חברת הדואר, בראש ובראשונה.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, תודה רבה.

אורי מקלב: אני סיימתי.

איתן כבל: אני יודע, כבר יצאת לענפים נוספים בדואר.

איתן כבל: אם כבר אמרת את אשר אמרת, אני אגיד עוד מילה, ברשותך.

איתן כבל: אני אומר לך, אדוני המנכ"ל, אני אומר את זה גם ליושב-ראש הוועדה חברי פרג'ון, תעבירו הילוך.

איתן כבל: יש מה שנקרא רפיון.

איתן כבל: אמרתי את זה כיוון שאנחנו מכבדים אתכם ונותנים לכם לאורך כל הדרך את הרוח הגבית.

איתן כבל: אני יודע, אדוני המנכ"ל, אם אני אתן לך לתת לי את ההרצאה שהיא כבר מסודרת, על החגים, וימי עבודה, והצטברות של חבילות – תקשיב, זה מה שאני מספר לכולם כשאומרים לי תראה מה קורה, ותור וכו'.

איתן כבל: עוד לפני שדיברתי אתך כבר בניתי לי הרצאה כדי להגן עליכם, אבל זה לא יכול להיות.

איתן כבל: אתה יודע איך אני אומר את זה בנושאים אחרים שנגעו לחגי תשרי?

איתן כבל: החגים לא פרצו ללוח.

איתן כבל: הם לא באו בהפתעה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אומרים שמגיע לפסגה צריך לשמר אותה, ואני אומר שמי שמגיע לפסגה צריך להסתכל על עוד פסגה.

איתן כבל: חאג', הם עדיין רחוקים מהפסגה, אלא אם כן הפסגה היא בגובה שלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בזמנו, כשהתחלתי את הלימודים ב-85', יצאנו להפגנה על העלאת שכר לימוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הסיסמה היתה: שכר לימוד סביר בגובה של שמיר.

איתן כבל: אסף וסרצוג, חשוב לי שתיתן את נקודת המבט שלכם.

איתן כבל: המנכ"ל אמר את הדברים בצורה ברורה.

איתן כבל: הוא אמר: חברות וחברים, בחלוקת העבודה המתקיימת בעניין, אנחנו את שלנו עושים.

איתן כבל: יותר טוב, פחות טוב, אבל אנחנו על המסלול.

איתן כבל: העניינים האמיתיים שיכולים לממש את ההחלטה לגבי הפיכת הבנק למה שאנחנו מצפים ממנו, איננה נתונה בידינו, היא נתונה לגורמים באוצר, רשות החברות.

איתן כבל: ברשותך, אסף.

<אסף וסרצוג: אני אשתדל להיות תמציתי.

<אסף וסרצוג: זו לא פעם ראשונה שיש פה דיוני הארכה ולא בכדי בדיונים הקודמים אנחנו אפילו לא הגענו, כיוון שזה לא באמת נושא שבמהותו תלוי כרגע במשרד האוצר, ואני גם אסביר למה.

איתן כבל: יש לי בקשה.

איתן כבל: אני מקדים אותך – לשיטתך אתה גם תגיד לי מי כן.

<אסף וסרצוג: אני אגיד בדיוק את התהליך.

<אסף וסרצוג: בתהליך ההפרדה של הדואר מבנק הדואר נשאר להשלים בו שני שלבים: הראשון, הסכם השירותים בין הדואר לבנק הדואר; השני, ההסכם הקיבוצי עם העובדים.

<אסף וסרצוג: על הדברים האלה יש כבר הסכמה והם אמורים לקרות.

<אסף וסרצוג: על מנת לקבל אותם לא אמור להיות שום תנאי, אין תנאי, צריך להוציא אותם לפועל.

<אסף וסרצוג: כל דבר אחר שמנסים או רוצים להתנות בפעילות בנק הדואר, מה הוא יעשה, איך הוא יעשה, איך אפשר לפתח אותו לדברים חשובים ונכונים, לא תלויים בעצם ההפרדה.

<אסף וסרצוג: זה קצת הפוך, קצת התבלבלנו בסדר – הדואר צריך להיות קודם כל מופרד, על מנת שיהיה אפשר.

<אסף וסרצוג: זה החוק.

<אסף וסרצוג: החוק אומר: אני רוצה שתהיה הפרדה תאגידית בין הגופים האלה, כדי שאני אוכל לפתח את בנק הדואר, כי זה חלק מהתהליך שלו וההתפתחות.

איתן כבל: מה שאתה אומר לי, אסף, שלא יתקיים שום מהלך בטרם התבצעה ההפרדה.

יעקב פרי: הוא אומר שצריכה להיות הפרדה מבנית בין חברת דואר ישראל לבין בנק הדואר.

<אסף וסרצוג: אמת.

יעקב פרי: זה התיקון של 2012.

<אסף וסרצוג: זה החוק וזה מאוד ברור.

<אסף וסרצוג: עכשיו אני אגיד לגבי מעורבות משרד האוצר – לקראת הדיונים בחוק ההסדרים היו רצונות ושאיפות לנסות ולהכניס כל מיני דברים לגבי בנק הדואר, ואז נכנסה גם מעורבות המנכ"ל והוקם מעין צוות מנכ"לים שהתכנס מספר פעמים אצל מנכ"ל משרד האוצר יחד עם משרד התקשורת והגורמים הרלוונטיים מסביב.

<אסף וסרצוג: המטרה היתה לראות אם אפשר לקראת חוק ההסדרים להתכנס עם מהלכים שקשורים בפיתוח בנק הדואר.

<אסף וסרצוג: ניסינו לקדם את הדברים האלה, היו כל מיני ניסיונות כאלה ואחרים, לא צלח.

<אסף וסרצוג: לא התגבש משהו קונקרטי, ספציפי לבנק הדואר.

<אסף וסרצוג: היו כמה דברים אחרים שהתקדמו, כמו מסקנות ועדת שטרום, שחלקן רלוונטיות מאוד לבנק הדואר.

<אסף וסרצוג: יש גם רצונות ושאיפות אחרות, אבל צריך להבין שהרגולטור של בנק הדואר הוא לא משרד האוצר.

<אסף וסרצוג: לאורך הדרך היו דיבורים גם על הסוגיה הזאת, אבל לא משהו שהתקדם.

<אסף וסרצוג: זו היתה מעורבות משרד האוצר.

<אסף וסרצוג: דרך אגב, משרד האוצר עדיין שותף מלא גם בתהליך ההבראה, גם בבנייה שלו וגם ביישום שלו.

<אסף וסרצוג: אנחנו בקשר עם החברה, חשוב לנו שהיא תצליח ותתקדם, ולכן המעורבות שלנו תמיד תהיה, גם מול המשרד וגם מול הבנק, אבל צריך להבין אצל מי נמצאת הסמכות.

<אסף וסרצוג: אני לא חושב שצריך להיות קרב של פינג-פונג אצל מי הסמכות ואצל מי האחריות כרגע, אבל בסופו של דבר, כדי לסיים את תהליך ההפרדה שלשמו זו הבקשה, אין פה שום קשר למשרד האוצר.

איתן כבל: אסף, על מי צועקים?

<אסף וסרצוג: צריך לסיים את התהליך .

<אסף וסרצוג: יש שני תהליכים ותשאל איפה הם נמצאים – יש את הסכם השירותים ויש את ההסכם הקיבוצי.

<אסף וסרצוג: יסתיימו התהליכים האלה, יסתיים תהליך ההפרדה.

<אסף וסרצוג: אתה שואל עכשיו מה עלה עם בנק הדואר?

<אסף וסרצוג: זו שאלה.

<אסף וסרצוג: זו שאלה שצריך לשבת עליה, אבל הרגולטור - - -

<שלמה פילבר: למה להפריד אם לא מתכוונים לעשות בנק?

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: לא יהיה מצב – אני כבר אומר לך, זה לא יהיה.

איתן כבל: אני כבר אומר את זה פה - תשמע, אני גם אדם שבא מהמקום של העובדים – אין מצב.

איתן כבל: אתה יודע, אנחנו עכשיו מסיימים.

איתן כבל: אתה יודע, אתה חלק מזה, ומומו חלק מזה.

איתן כבל: פיטרנו עובדים, קלטנו עובדים, ובסוף – אני בכל לא רוצה לפתוח את הדיון הזה פה.

יעקב פרי: בסוף העובדים יפוטרו משני המקומות.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: מה יקרה?

איתן כבל: אנחנו נלך למהלך שבו אנחנו נעשה הפרדה מבנית.

איתן כבל: אני לא יודע מי יהיה השר, אני לא יודע מי זה – אני לא יודע.

איתן כבל: ואז מה קורה?

איתן כבל: אמרתי לך את זה פעם, ואני אומר את זה חזור ואמור באלף ואחד נושאים: אם אני יודע שאתה, אני, הצוות שיושב פה, בעשרים השנים הקרובות נשאר ולא מתקדם לשום מקום, והחלטנו שזה הייעוד בחיינו, אז אתה אומר שלעשרים השנים הקרובות כל מילה שאנחנו אומרים אנחנו יודעים לעמוד מאחוריה.

איתן כבל: אבל, אסף, אני מניח שאתה רוצה להתקדם במעלה, ואתה מהמוצלחים ביותר היום באגף, אני מניח שעוד נכונו לך עלילות, ואחרים - כל אחד מהמקום ממנו הוא מגיע – בכלל, ידברו איתך על בנק הדואר ואתה תשאל מה זה.

יעקב פרי: רק חברי הכנסת תקועים פה.

איתן כבל: אני מנסה להגיד לך שלא יהיה מהלך כשאני לא יודע, מומו, מה השלב הבא.

איתן כבל: אני לא אסכים.

איתן כבל: אני אומר לך, וזה יהיה גם בסיכום שלי, שאני לא אסכים שתהיה איזושהי פעולה.

איתן כבל: מה העניין הזה, אתה עושה לי הביצה והתרנגולת, ובמקום שיש בו ביצה ותרנגולת שום דבר לא קורה.

<אסף וסרצוג: בואו נחדד שני דברים - - -

<שלמה פילבר: אסף, לא התייחסת להון העצמי שמופיע, כי אחרת אי אפשר לעשות כלום.

<אסף וסרצוג: אני אתייחס גם להון העצמי.

<אסף וסרצוג: הוא לא תנאי שמשרד האוצר יעמיד אותו, זה בוודאות, וגם לא תנאי להפרדה.

<אסף וסרצוג: במקרה הזה יש ביצה ותרנגולת, ברור מאוד מה נולד לפני מה.

<אסף וסרצוג: ההפרדה צריכה לקרות לפני הכל, וזה תהליך ההפרדה התאגידי שצריך לקרות.

<אסף וסרצוג: מה קורה הלאה?

<אסף וסרצוג: מנכ"ל הדואר, מנכ"ל בנק הדואר, משרד התקשורת שהוא הרגולטור של הדואר - אנחנו פה חלק אינטגרלי מהתהליך.

<אסף וסרצוג: אנחנו פה בשביל לסייע, יש פה גם את רשות החברות.

<אסף וסרצוג: אנחנו רוצים שהדואר ובנק הדואר יצליחו.

<אסף וסרצוג: יש לנו אינטרס.

<אסף וסרצוג: אני רוצה להזכיר, בהסכם ההבראה האחרון המדינה מזרימה קרוב לחצי מיליארד שקל לחברת הדואר כדי להחיות אותה, כדי שהיא תוכל להבריא, כדי שתוכל להשתקם.

איתן כבל: חברת הדואר.

<אסף וסרצוג: היינו הך.

איתן כבל: אסף, לפחות אל תערבב אותי.

איתן כבל: במערכת היחסים בינינו, אנחנו כבר מכירים מספיק טוב כדי שלא תערבב אותי.

איתן כבל: כשאנחנו מדברים על העברה לשיקום חברת הדואר, זו חברת הדואר שנמצאה במשבר וברוך ה' נמצאת בעלייה.

<אסף וסרצוג: אני אסביר לך למה לא.

איתן כבל: אתה מצפה שהכסף הזה יעבור גם לבנק הדואר?

<אורן לביאן: זה נועד לפרישת העובדים.

<אסף וסרצוג: אני אסביר לך למה לא.

<אסף וסרצוג: קודם כל, היום זו אותה חברה.

<אסף וסרצוג: גם מחר, כשהם יהיו חברת-בת, יש את ההפרדה התאגידית אבל עדיין הם באותם נכסים - - -

<שלמה פילבר: זו חברת-בת.

<אסף וסרצוג: עובדה שמזרימים את סכומי הכסף האלה.

<אסף וסרצוג: בסופו של דבר, כל חברה ממשלתית, ופרטית כמובן, שרוצה לפתח את עצמה צריכה להשקיע כספים כדי לעשות את זה.

<אסף וסרצוג: היא לא הולכת למדינה ואומרת: תביאי לי כסף כדי שאני אפתח את החברה.

<אסף וסרצוג: העובדה שאנחנו מזרימים את הכסף הזה מאפשר לחברה לחיות, מאפשרת שיהיה לה תזרים חיובי בזמן הקרוב.

<אסף וסרצוג: יש כמובן עוד תהליכים שצריכים לקרות, שלא נדבר עליהם כרגע, כמו הפרטת החברה שאנחנו מחויבים אליה, וכל מי שיושב פה, אבל נשים את זה רגע בצד.

<אסף וסרצוג: זה מאפשר לחברה לקום על הרגליים, לייצר תזרים, יש לה הון עצמי לעשות את זה.

<אסף וסרצוג: אם היא רוצה להחליט שהיא מעמידה הון עצמי כדי שבנק הדואר יוכל לקום, היא יכולה לעשות את זה.

<אסף וסרצוג: אם הרגולטור, משרד התקשורת, רוצה לקדם תהליכים, הוא יכול לעשות את זה.

איתן כבל: אוקיי, הבנתי.

איתן כבל: הבנתי שלא הבנתי.

איתן כבל: מוריס, מה עם ה-40%?

<מוריס דורפמן: אדוני היושב-ראש, קודם כל אני רוצה להתייחס לבנק חברתי לא בנק חברתי.

איתן כבל: אני מבקש לקבל ממך, לפחות מנקודת המבט שלנו, שלוש נקודות.

איתן כבל: אתה אומר נקודת המבט שלכם לגבי חברתי/לא חברתי.

איתן כבל: בסוף בסוף אתם רשות החברות, וכרשות החברות איפה אתם בתוך הניהול של כל התהליך הזה?

איתן כבל: דבר אחר, ה-20 – 20.

איתן כבל: אתה רוצה שאני אקריא את ההחלטה של ה-20%?

<מוריס דורפמן: ועדת השרים?

איתן כבל: מוריס, לא חשבתי אחרת, אבל עשית לי מבט כזה אטום אז אמרתי שאולי אתה לא יודע על מה אני מדבר.

<מוריס דורפמן: זה המבט שלי.

<מוריס דורפמן: לגבי בנק חברתי או לא חברתי – בהגדרה, חברות ממשלתיות הן לא חברות שנועדו להשיא רווח ולכן בהגדרה יש בסיס חברתי.

<מוריס דורפמן: בנק הדואר, ככל שהוא יהיה, הוא ייתן שירותים יותר זולים מן הסתם, כי הוא לא נועד להשיא רווחים.

<מוריס דורפמן: אני לא יודע מה ההגדרה של כל אחד פה למה זה "חברתי", אבל בהגדרה השירותים של הבנק הזה הם חברתיים.

איתן כבל: זה יפה שאתה לוקח איתך את העמדות שלך מהגז גם לפה.

<מוריס דורפמן: אפשר להיות צודק פעמיים.

<קריאה: חברה ממשלתית לא אמורה להשיא רווח?

<מוריס דורפמן: הרווח של חברות ממשלתיות בהגדרה הוא רווח סביר, ומה שאנחנו מצפים מחברות ממשלתיות הוא לא להרוויח.

<מוריס דורפמן: אתה משיא רווח, אבל זו לא ההגדרה שלך.

איתן כבל: אני אעזור לך.

איתן כבל: החוק קובע שההתנהלות חייבת להיות על-פי אמות מידה, קודם כל של חובת דירקטורים, נאמנות וכו'.

איתן כבל: אתה צריך לפעול באמות מידה של איתנות פיננסית, שהיא מרוויחה, אבל היא לא חזירית.

איתן כבל: דהיינו, שהיא לא פועלת באמות מידה לפיהן קודם כל הבעלים הם המרוויחים, למרות שהמדינה מקפידה לקחת כל כסף של כל גוף, כל מי שיש לו, מהנמלים, רשות שדות התעופה, כל מי שקצת מצליח לעשות קופה.

איתן כבל: בצדק או לא בצדק, זה דיון אחר, אני לא נכנס עכשיו לאיך פתאום גופים מגיעים למיליארדים בקופות שלהם.

איתן כבל: אני לא נכנס לדיון הזה.

איתן כבל: המדינה דואגת לשאוב להם את הכסף הזה, ובעזרת ה' שנגיע למצב הזה אתכם, אדוני המנכ"ל, שהם יהיו כבר במקום שהם יוכלו לשאוב מכם כסף.

<מוריס דורפמן: הרווח שאותו מצפים מחברות ממשלתיות – התשואה נמוכה משמעותית מתשואה נדרשת מחברות בשוק העסקי.

איתן כבל: סליחה, עשה לי טובה.

איתן כבל: אני אומר את זה בכבוד, עכשיו לא מעניינת אותי ההרצאה המלומדת שנותן לי דורפמן.

איתן כבל: חברי דורפמן.

איתן כבל: עזוב אותי, אתה מכדרר אותי.

איתן כבל: תחזור לנתיב, דבר איתי על מה שאנחנו אמורים לסגור כאן, כי אני רוצה לסגור עניין.

איתן כבל: תגיד מאיפה הוא מביא את הכסף, מאיפה 40%.

איתן כבל: אני רוצה את ההתחייבויות האלה.

<מוריס דורפמן: חבר הכנסת פרי אמר נכון, נוצרה פה כאילו תחושה שאם מחר משרד האוצר – אני באמת לא חושב שזה בכלל נכון שזה משרד האוצר – ייתן 100 מיליון שקל הון עצמי, למחרת כולכם תצאו מפה, תיכנסו ויקבל אתכם איזשהו דייל ויגיד: שלום, ברוכים הבאים לבנק הדואר.

<מוריס דורפמן: תרצה לפתוח חשבון עו"ש או -?

<מוריס דורפמן: בואו לא נתבלבל, גם אם יהיה הון עצמי זה לא אומר שמחר יהיה פה בנק ובמקום "הפועלים" יהיה כתוב "דואר".

<מוריס דורפמן: יש עוד דרך ארוכה שקשורה ברובה לרגולציה.

<מוריס דורפמן: אפשר להגיד שזה לא משרד התקשורת, אבל גם על זה אפשר להתווכח.

<מוריס דורפמן: הכל פרטים ולכן חבל להיכנס לזה.

<מוריס דורפמן: הון עצמי זה לא הסיפור המרכזי של האירוע הזה, ואני חושב שאי אפשר לצייר את הכל סביב הון עצמי.

איתן כבל: אנחנו מחכים לדמות שתגיד שישו נולד מרוח הקודש, וגם על זה יש ויכוח.

איתן כבל: אותו הדבר כאן.

<לאה ורון: אולי תפרט מה הדרך הארוכה שצריכה להיעשות ללא קשר להון העצמי.

<מוריס דורפמן: המשרד שאחראי על החברה צריך להחליט איך רוצים שהבנק הזה ייראה בעתיד.

יעקב פרי: נכון.

<מוריס דורפמן: המנכ"ל אמר מה הוא לא יהיה, אבל צריך להחליט מה הוא יהיה ובהתאם לזה צריך לעשות את השירותים שהוא יכול לתת, כאשר יודעים בדיוק מה רוצים שהוא ייתן.

<מוריס דורפמן: אז צריך לפתח איזושהי תוכנית ארוכת טווח, כמו שעושים בכל גוף, אבל זה חייב להיגזר ממה רוצים.

<מוריס דורפמן: אם משרד התקשורת רוצה שמשרד האוצר יעשה את זה, אני מניח שנהיה מסוגלים, אבל זה עדיין לא תפקידנו.

<שלמה פילבר: משרד התקשורת לא רוצה להקים בנק, הוא רוצה חברת דואר יציבה שיש לה חברת-בת שיודעת לתת שירותים פיננסיים לאוכלוסיות מוחלשות במה שניתן.

<שלמה פילבר: זהו.

<שלמה פילבר: סה טו, זה מה שאנחנו רוצים.

<שלמה פילבר: מעבר לזה, כל השאר בידיים או של רשות החברות שמחליטה אם היא כן עושה הפרטה או לא עושה הפרטה, מעלה לוועדה, לא מורידה, קושרת את ההון העצמי וכו'.

<מוריס דורפמן: אז לא צריך הון עצמי לזה.

איתן כבל: לא נעים להגיד לי, אבל אני מקשיב למנכ"ל ואני מבין את מה שהוא אומר.

<מוריס דורפמן: לא, מה שהמנכ"ל אומר - - -

איתן כבל: לא, תקשיב.

איתן כבל: עשה לי טובה, אני לא רוצה את הוויכוח הזה.

איתן כבל: בוא נגיד ככה, נפט לא יצא היום, או גז.

<מוריס דורפמן: תהיה אופטימי לגבי הנפט.

איתן כבל: חס וחלילה, אין לי בעיה.

איתן כבל: בראש העין יש כל הזמן סימני נפט מסביב.

איתן כבל: בינתיים זה רק סימנים.

איתן כבל: לכן אני מבקש שתתעסק עם ה-20 – 20, ואני אסכם.

איתן כבל: אם מישהו ירצה להגיד כמה מילים, אני אתן, למרות שאתם על תקן סטטיסטים.

איתן כבל: אני מתנצל בפניכם.

איתן כבל: דורון, אם תרצה להגיד איזושהי מילה, בבקשה.

<לאה ורון: אבל חשוב שיגיד מה קרה עם ההצעה של משקיע אסטרטגי.

<מוריס דורפמן: אני אגיד לגבי ה-20 – 20, אני רק אגיד שלא היתה פנייה מאף אחד למשרד האוצר ולומר: אנחנו צריכים 100 מיליון שקל הון עצמי.

<מוריס דורפמן: אז לבוא ולהגיד שמשרד האוצר - - -

<לאה ורון: לא.

<לאה ורון: מר דורפמן, אתה לא עונה לשאלה של יושב-ראש הוועדה.

<קריאה: הוא גם לא יענה.

<מוריס דורפמן: אני אתייחס ל-20 – 20 - היו דיונים אצל שר האוצר - - -

<לאה ורון: היתה החלטה של ועדת השרים, מס' 42, מ-5 באוקטובר 2014, אותם 20 – 20 שיושב-ראש הוועדה מדבר עליה.

<לאה ורון: מה קרה איתה?

<מוריס דורפמן: אבל לא התקבלה החלטה בנושא הזה.

<מוריס דורפמן: הדיון האחרון היה בפברואר 2016.

<שלמה פילבר: בפברואר 16' זה עלה לוועדת שרים להפרטה והשר הוריד את זה מסדר היום.

<מוריס דורפמן: אדוני היושב-ראש, היה דיון פרטני על הדואר בפברואר 16', לא נתקבלה החלטה סופית.

איתן כבל: זאת אומרת, המכתב שקיבלנו ב-1 ביוני 2015 פג תוקפו.

איתן כבל: בזבזתי זמן בלקרוא את זה.

<מוריס דורפמן: אני לא יודע מה קיבלת ב-2015 ולכן אני לא יודע להגיד - - -

איתן כבל: מוריס, קיבלנו ממשרד האוצר, חתומים עליו – זה לא סתם, זה עם שלייקס – גם אמיר וגם אורי.

<מוריס דורפמן: אתה מתכוון להון העצמי?

איתן כבל: כן, העמדת הון עצמי.

<מוריס דורפמן: הוא כפוף לתהליך שטרם יצא לדרך.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: זה כפוף לכפוף של הכפוף.

איתן כבל: כולם פה כפוף.

איתן כבל: מוריס, עוד משהו חשוב?

<מוריס דורפמן: להודות לך.

איתן כבל: אני מודה לכבודו.

איתן כבל: מה שנקרא: האמת היא, ג'יברשת יפה.

<מוריס דורפמן: לומדים.

איתן כבל: אחרי שעברת את הגז, אתה כבר יכול לתת הרצאות בג'יברוש.

איתן כבל: דורון ארבלי, אתה רוצה לומר מילה?

<דורון ארבלי: לשאלות שלך, כבוד היושב-ראש, ולשאלות חברי הכנסת – זו פעם שנייה שאני מופיע פה בוועדה.

<דורון ארבלי: על ההארכה השנייה ב-2012 לא הייתי פה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל אתה מתאר לעצמך מה שהיה לפני כן.

<דורון ארבלי: כן, אני מתאר לעצמי.

<דורון ארבלי: המשימה שהוטלה עלינו לעשות היא כפי שאמר משרד התקשורת, לעשות delivery של החוק שמשרד התקשורת עשה.

<דורון ארבלי: יש שם מספר תנאים, ואני אעדכן: לגבי הסכם השירותים – אנחנו עובדים בקצב רב על מנת ליישם אותו.

<דורון ארבלי: בסוף החודש החברה שנשכרה צריכה להגיש את ההמלצות להסכם השירותים.

<דורון ארבלי: זה כבר תלוי בדו-שיח ובמשא-ומתן בינינו, על מנת לעשות את הסכמי השירות.

<דורון ארבלי: לגבי הנושא של העובדים – שלחנו לוועדים את הצעת הטיוטה להסכם השאלה.

<דורון ארבלי: זה במשא-ומתן בינינו.

<דורון ארבלי: אני מניח שזה לא ייקח זמן.

<דורון ארבלי: התנאי האחרון הוא ההון העצמי.

<דורון ארבלי: בשאר הדברים אנחנו עובדים ומקדמים אותם.

<דורון ארבלי: אני חושב שגם ועדת הכלכלה וגם ועדת הרפורמות נתנו בתקופה האחרונה – ואתה אמרת את זה – די הרבה פלטפורמות לדואר, לבנק הדואר, להתפתח, כמו הצעת חוק בנושא הבנקאות, ההגדרות, הדיון שהיה פה אתמול בנושא האשראי.

<דורון ארבלי: כל הדברים האלה הם פלטפורמות טובות וחייבים לנצל את ההזדמנות הזאת.

<דורון ארבלי: לא ינצלו, יפסידו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בסוף לא התאפקת.

איתן כבל: ידעתי, ככה זה עובד.

איתן כבל: בבקשה, אדוני המנכ"ל.

<דני גולדשטיין: אני חושב שחבר הכנסת פרי אמר דברים נכונים.

<דני גולדשטיין: אנחנו עובדים על התהליך, שמנכ"ל משרד התקשורת מגדיר "התהליך הטכני של ההפרדה".

<דני גולדשטיין: אנחנו מתקדמים מהר מאוד עם חברת PWC.

<דני גולדשטיין: אבל שני הקטעים של העמדת הון עצמי וכמובן מתן ערך להגדרה של בנק חברתי הם נושאים מאוד חשובים, הם גם עלו בשיחה בין רשות החברות - - -

איתן כבל: עזוב, זה לא מקדם.

איתן כבל: תן לי לסכם.

איתן כבל: איך אומרים, אתם יורדים במקום וחופרים.

איתן כבל: האם יש משהו נוסף?

<דני גולדשטיין: אני רוצה להגיד עוד מילה לחבר הכנסת מקלב.

איתן כבל: הוא בודק עכשיו עם החבילה שלו הגיעה.

<דני גולדשטיין: כבוד היושב-ראש, הוא אמר דבר יפה, כי היינו בקשר.

<דני גולדשטיין: בשנת 2016 עשינו עבודה מאוד גדולה לכל עם ישראל - -

איתן כבל: נחתם אחרי העבודה.

<דני גולדשטיין: - - וגם למגזרים החלשים יותר.

<דני גולדשטיין: נתנו שירותים גם במגזר הערבי וגם במגזר החרדי ועשינו קפיצת מדרגה.

איתן כבל: תתנו גם קצת למגזר התימני בראש העין, לא יקרה כלום.

<דני גולדשטיין: אמרו שמתחת לסניף יש נפט, אז כולם נמצאים שם.

<דני גולדשטיין: בחודש אוקטובר היו שבעה ימי עבודה, והחבילות נחתו כל לילה.

<דני גולדשטיין: חוץ מיום כיפור, הן נחתו כל לילה.

איתן כבל: אני צוחק, אבל אני אומר לך ברצינות: החג לא פרץ, הוא לא הפתיע.

<דני גולדשטיין: הוא היה אתגר.

איתן כבל: אני אומר את זה ממקום הכי כן.

איתן כבל: זה מזכיר לי לפני שנה, בחגי תשרי, ש"החגים פרצו להם".

<לאה ורון: כמו שנת הלימודים.

איתן כבל: תמיד אומרים חגים, שבשנה שעברה חג הקורבן נפל על חגי תשרי.

איתן כבל: אתה נתת לי את ההרצאה, ביקרתי אצלכם וראיתי מקרוב את העבודה המטורפת עם החבילות.

איתן כבל: מי שלא ראה את זה לא יכול להאמין איזה כמויות.

אורי מקלב: תאוות הקניות שיש היום בעם ישראל.

<דני גולדשטיין: ביום שישי נכנס ל"יום הרווקים".

איתן כבל: יש את יום הרווקים, יש את black Friday, ואני מקווה שזה לא פורץ לכם - - -

<דני גולדשטיין: לגמרי.

איתן כבל: אני מקווה שזה מופיע כבר בלוח שלכם.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם את העניין הזה.

איתן כבל: אני לא רוצה להשתמש בקלישאות, אבל חבר'ה, זה לא רציני.

איתן כבל: זה פשוט לא רציני.

איתן כבל: זה לא מכבד אתכם.

איתן כבל: אפילו אני בא ממקום ואני מתכנס על-פי חוק ומקשיב לכם, זה לא רציני.

איתן כבל: אני מציע פה, רבותי המנכ"לים וכל העוסקים במלאכה: לפני שאני עולה את המדרגה הקיצונית בפעולה שלנו, אני מתכוון להקים אצלי שולחן עגול, שבו יישבו שלושת המנכ"לים, רשות החברות והאוצר.

איתן כבל: נשב סביב שולחן, וכל אחד יביא לי על עמוד אחד בדיוק איפה הוא נמצא.

איתן כבל: מה שאנחנו יכולים לסגור בתוך התהליך הזה בין הגופים, אנחנו נסגור.

איתן כבל: מה שצריך להעלות, אני אעלה.

איתן כבל: יכול להיות שבתום התהליך הזה אני אגיד: חברים, אל תבלבלו את המוח.

איתן כבל: אין סיכוי בעולם שאנחנו נגיע למימוש.

איתן כבל: אז למה לדבר על "אורנים" גדול, להבדיל אלף אלפי הבדלות, בואו נדבר על "אורנים" קטן, גם זה לא רע.

איתן כבל: אני מקווה שתוצאות פה תהיינה יותר טובות.

איתן כבל: אני אומר את זה ממקום שאומר שקודם כל נלך את הצעד הראשון.

איתן כבל: תפסת מרובה לא תפסת - בואו נלך קודם לאותו מהלך שאנחנו יודעים לראות אותו בעין.

איתן כבל: מרוב שאתה מפנטז על המצוין, אתה אפילו לא מגיע למספיק.

איתן כבל: לכן בואו נתכנס, אני אשמע מכם איפה בדיוק הדברים עומדים ונקבל את ההחלטה ביחד.

איתן כבל: אם צריך לתקן את החוק, יש את התקשורת, יש את האוצר, ונעשה את הכל בשיתוף פעולה.

<דורון ארבלי: בלי חזון לא היתה קמה המדינה הזאת.

איתן כבל: אף אחד לא פסל את החזון.

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל – היו אלה שרצו רק את החזון.

איתן כבל: אם היית מממש רק את החזון, עד היום לא היתה לנו מדינה.

איתן כבל: זה ההבדל - כשאמרו עוד דונם ועוד עז, ועוד דונם ועוד עז, או מחכים עד שהכל יהיה.

איתן כבל: אז ברוך ה', היה מי שהיה לו שכל לחשוב שהחזון חשוב, אבל הוא יהיה על המדף.

איתן כבל: אני אדם מאמין, מאמין בביאת משיח.

איתן כבל: אז מה, זה אומר שאני מחכה לו בחלון כל יום?

איתן כבל: אנחנו חיים, אנחנו רצים, ואני אומר: הנה החמור הבא.

איתן כבל: החיים זורמים.

איתן כבל: אנחנו נכנסים לתקופה מטורפת בוועדה הזאת.

איתן כבל: ממש, קשה אפילו לדמיין.

<לאה ורון: זה בגלל סעיפים מתוך חוק ההסדרים.

איתן כבל: הוועדה קיבלה המון קרדיט.

איתן כבל: זה לא פשוט – זאת ועדה שהיושב-ראש שלה הוא מהאופוזיציה, יש רוב לאופוזיציה, אבל אנחנו מספיק מקצועיים, מספיק הגונים, אחראיים, והדברים שמונחים לפתחנו רובם ככולם למען אזרחי מדינת ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכי פשוט עכשיו שאנחנו לא נאריך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו יכולים להצביע לא להאריך.

<לאה ורון: לא, זו סמכות של מנכ"ל משרד התקשורת.

איתן כבל: לא, אין הצבעה.

איתן כבל: אנחנו נתכנס ונצטרך אנחנו, כוועדה, גם עם החברים, לקבוע את כללי העבודה ואת כללי המשחק.

<לאה ורון: בכל מקרה, הדיווח של מנכ"ל משרד התקשורת לוועדת הכלכלה התקבל והיום הקובע נדחה.

<דני גולדשטיין: חבר הכנסת פרי הוא בנקאי, אז כדאי שהוא יהיה בשולחן העגול.

איתן כבל: אתה רוצה שאני אקבע לך גם מי יהיה בטלר שלך?

<דני גולדשטיין: לא.

<דני גולדשטיין: אני רק מציע.

איתן כבל: לא, אל תציע לי.

איתן כבל: אם אני רוצה, אני אביא אותו.

איתן כבל: הוא חבר אישי שלי, זה לא העניין.

איתן כבל: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.