ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 377, 2016-12-05 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכולם.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצות המשפטיות, רשמת, דובר, אורחים נכבדים, חברת הכנסת נורית קורן.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להזכיר, אנחנו עוסקים הבוקר בפרק ה': אנרגיה, מתוך הצעת חוק התכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2017 ו-2018), התשע"ז-2016, סעיפים 7 עד 10 שעניינם הגברת התחרות במשק הגפ"מ.

איתן כבל: אבל לפני הכול, לצערי, למרות הדברים הקשים שאמרתי אתמול בנוגע לתאונות הדרכים, התבשרנו גם הבוקר על תאונה נוראית, בתוך 24 שעות שבעה הרוגים, ולא נעשה דבר על-ידי הממשלה.

איתן כבל: אני אומר לכם, זו ממשלה פושעת, אין מעבר לכך.

נורית קורן: ככה אתה פותח את הבוקר?

איתן כבל: ממשלה שלא מתערבת ולא עושה דבר למען המאבק בקטל בדרכים, אין לי מה לומר.

איתן כבל: מה עוד אני צריך, אנחנו צריכים לומר כל בוקר?

איתן כבל: מתעסקים עם כל כך הרבה דברים.

איתן כבל: בנושא הזה אני התחננתי, אני ביקשתי.

איתן כבל: אתמול, גברתי, התחננתי – לא ביקשתי – התחננתי כבר, שראש הממשלה – אוקיי, כבר לא מקים את ועדת השרים שהוא התחייב לה, התחייב על הקמת ועדת מנכ"לים, גם זה, מה-22 באוגוסט 2016 ועד היום, הוועדה המצ'וקמקת הזו אפילו לא הוקמה, לא התכנסה.

איתן כבל: שום דבר.

איתן כבל: מה עוד צריך שייעשה?

איתן כבל: מה אפשר לומר?

איתן כבל: אנחנו הבוקר כבר עומדים על 341 כשהיום לפני שנה עמדו על 336, כבר חמישה הרוגים יותר, כשהשנה שעברה כבר הייתה שנה נוראית.

איתן כבל: מה עוד צריך שייאמר?

איתן כבל: נכתבו כל המלים, נאמרו כל המלים.

איתן כבל: כל מה שנותר לי כחבר כנסת, לנו – ואני אומר לך, יעקב אשר, חברי, שאתה יושב-ראש ועדת המשנה כדי לעקוב אחר הדברים האלה – רק להתחנן.

איתן כבל: אין מלים אחרות, רק להתחנן בפניהם שיעשו מעשה.

איתן כבל: אנחנו נוציא גם היום מכתב, גברתי.

איתן כבל: אנחנו נוציא כל יום מכתב, לא פעם בשבוע.

איתן כבל: כל יום, גברתי, אני רוצה שיצא מכתב שהכותרת שלו "עד מתי".

איתן כבל: יעקב אשר, יושב-ראש ועדת המשנה למאבק בקטל בדרכים, בבקשה.

אדוני היושב-ראש, קודם כול אני רוצה לשבח את העקשנות והמאבק היומיומי שלך, שאתה פותח, לצערנו הרב אנחנו פותחים את החדשות בבוקר ומתבשרים על הדברים הנוראים האלה, אבל אתה מקפיד בכל פעם לתזכר ולהזכיר.

היום אני אמור להיפגש עם מנכ"ל משרד ראש הממשלה שעומד בראש הוועדה, פגישה שנקבעה לשבוע שעבר ונדחתה לשבוע, ואני מאוד מאוד מקווה לקבל ולדעת כי לפי מה שאני שומע, התחילה עבודה, עדיין הוועדה לא ישבה כי מכינים חומרים קודם ואמורים לשבת.

אני לא סנגור של אף אחד, ממש לא.

איתן כבל: אני מבין.

היום אני אתרשם באופן בלתי אמצעי.

איתן כבל: אני אשמח שתדווח לנו.

אני גם אדווח לאדוני, כמובן.

דבר נוסף אני כן רוצה להגיד.

צריך לעשות הרבה מאוד פעולות כדי להוריד את התאונות.

יש דברים שהם בטוח יצליחו.

דבר אחד, אני פונה מכאן ואני קורא לך, אני מוכן בכל דרך שהיא, פשוט להוסיף ולהגיע ל-300 ניידות לפחות.

איתן כבל: ולאלתר.

זה דבר שחייב להיות היום, 300 ניידות מאוישות.

איתן כבל: מקבל.

כי אנחנו התבשרנו שבתוכנית הגדולה לשנת 2017 נגיע ל-170 ניידות, שזה הכפלה מהמצב של היום.

נורית קורן: כמה יש היום?

היום יש 80, שמונים ומשהו.

איתן כבל: בקושי אתה רואה אותן בכלל.

אני אומר, זה דבר שאפשר בהינף של החלטה אחת תוך שנה ליישם כי צריך לגייס שוטרים וכו'.

זה לדעתי הדבר הראשון שצריך לצאת וזה גם מה שאני הולך היום לומר למנכ"ל משרד ראש הממשלה.

איתן כבל: במכתב שנוציא, גברתי, יהיה לפחות את זה.

אני רוצה לומר עוד מילה אחת, ברשותך, ובזה אני אסיים.

אמרנו את זה כל הזמן.

אם זה היה מלחמה, אם זה היה פיגוע, אם זה היה שריפה, מוצאים את הכסף.

מאחר שכאן זה הולך באיטיות, זה כל יום קצת, במנות קטנות, אף אחד לא מזדעזע ואף אחד לא כאן.

אלה הדברים שצריך לעשות.

אני מחזק את ידך ונמשיך הלאה לפעול בשליחותך בעניין הזה.

איתן כבל: תודה, אדוני, ואנחנו עושים את המעבר החד.

נבקש מפולקמן שיעזור אצל שר האוצר.

איתן כבל: אנחנו עושים את המעבר החד ונכנסים לתוך הנושא שלשמו התכנסנו, בכוונתי לסיים אותו היום.

איתן כבל: התכנסנו כאן כדי לקדם את העניין.

איתן כבל: בהמשך לנוסח שהובא בפנינו, גם בהמשך לשיחות שהיו לי בעיקר עם חברים, אני רוצה לחדד כמה נקודות.

איתן כבל: קודם כול לגבי האחוזים, זה לא האחוזים שאני התייחסתי אליהם.

איתן כבל: אני רוצה שהדברים ייאמרו.

איתן כבל: הגענו פה להבנה, עשינו את החלוקה שבין גודל מבנן למספר האחוזים.

איתן כבל: יעקב אשר, תזכיר לי מה זה היה.

איתן כבל: אתה זוכר את זה?

עד עשרה – דיברנו על 30%; מעשר עד 30 יחידות דיור – ההסכמה הייתה - - -

איתן כבל: 25%.

25%.

איתן כבל: התעקשתי.

ובין 30 ללא יודע כמה מבננים גדולים – זה יהיה 20%.

איתן כבל: 20%.

איתן כבל: צודק.

20% זה קוורום.

איתן כבל: זה מה שאנחנו סיכמנו.

נורית קורן: זה נורא נמוך.

רועי פולקמן: לא, זה לא נמוך.

רועי פולקמן: שיחליפו.

יש רק נקודה אחת, אדוני היושב-ראש.

נאמר לי, אני לא יודע אם זה נכון או לא, שגם החברות הקטנות – אלה שאנחנו מנסים לדחוף אותן בתוך העניין הזה – גם הם מתנגדים לדבר הזה.

שאלה אם זה נכון, אני לא יודע.

איתן כבל: יקירי, סליחה.

איתן כבל: אני יכול לומר לך את הדבר הבא.

אני שואל רק בשביל ההשכלה.

איתן כבל: אני אענה.

איתן כבל: חברים, שלוש החברות הגדולות, ואלה שמריחות - - -

הגדולות, אני מבין.

איתן כבל: ואלה שמריחות את החברות הגדולות – שהן כבר בנתיב – הן רוצות כמה שיותר.

איתן כבל: הן רוצות כמה שיותר אחוזים, ויסבירו.

איתן כבל: הם פתאום דואגים לדמוקרטיה בבניין.

איתן כבל: אני בא ואומר לכם, חברים יקרים – נורית, אני אתן לך מפאת כבודך להעלות את העניין אבל אנחנו כבר קיימנו פה דיון מעמיק והתחבטנו בכל השאלות האלה.

איתן כבל: כל אחוז שאתה מוסיף אותו, המשמעות היא שבזבזתי פה שעות מחיי, שרפתי שעות מחיי, אין לי כוונה כזו.

איתן כבל: אני אומר את זה לך ואני אומר את זה לחברים פה.

איתן כבל: גם אם אני אצביע לבד, אני בעניין הזה נחוש להוביל את המהלך.

איתן כבל: זה לא שיח של צדיקים.

איתן כבל: זה שיח פוגעני אפילו.

איתן כבל: זה אחד הנושאים שמובאים כאן בפנינו, שאני כחבר כנסת עוסק בו לפחות עשור.

איתן כבל: ורבתי אפילו עם משרד האנרגיה בעניינים האלה, שאז בנו לי את התזה המפוארת.

איתן כבל: יש כאן פערים גדולים.

איתן כבל: לכן יצרנו בהמלצה שלנו את האיזון בין בתים גדולים, עשינו סבב שני, וכמה זמן ואיך יימסר.

איתן כבל: ויש לי עוד הערות, ואני אתן לגברתי, חוץ מהתיקון שאני הצגתי אותו יש לי עוד שתי תוספות, זה בהמשך לשיחות עם חברים.

איתן כבל: קודם כול, פרוטוקול של כל אסיפה.

נורית קורן: ברור.

נורית קורן: חייב.

לא.

פרוטוקול שחתום.

איתן כבל: אפשר לסיים?

איתן כבל: קודם כול, פרוטוקול.

איתן כבל: בסופו, שגם כן הפרוטוקול הזה יהיה חתום על-ידי כל הדיירים שהשתתפו בהצבעה.

נורית קורן: כל המשתתפים.

איתן כבל: זה גם עוזר לך באיזון.

נכון.

איתן כבל: ועוד נקודה שאני מבקש להעלות.

איתן כבל: אני רוצה להבין ממך, מכם, אחת ולתמיד, איך אני כדייר – תשמע, קיבלתי השבוע חשבון גז.

<עדי חכמון: כמה אתה משלם לקוב?

איתן כבל: הקדמת אותי.

<לאה ורון: הרמת לו להנחתה.

נורית קורן: עכשיו בגלל הדיון הוא יסתכל בדיוק כמה הוא משלם.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני לא יודע.

נורית קורן: ברור, אבל זה בדיוק.

נורית קורן: נכון שאנחנו לא יודעים.

איתן כבל: אני לא יודע.

<עדי חכמון: אתה לא מצליח להבין.

איתן כבל: אין מצב.

איתן כבל: לדעתי, זה שכותב את זה לא מבין.

איתן כבל: יש אדם אחד – כמו בבנק – האותיות הקטנות, בכל בנק יש אדם אחד, והוא סודי, שמכיר את כל האותיות הקטנות של החוזה, וזה בטח משפחה, זה עובר מדור לדור.

רועי פולקמן: סוד משפחתי.

איתן כבל: סוד משפחתי שמעבירים.

<עדי חכמון: הם לא טסים ביחד.

איתן כבל: לכן, זאת נקודה נוספת שאני רוצה אחת ולתמיד שתתווסף.

איתן כבל: כשאתה בא ומציג לדיירים את המחיר, הא'-ב', הוא צריך לדעת כמה הוא משלם לקוב.

איתן כבל: אם פולקמן בא עם הצעה שאומרת, אני רוצה להוריד לכם, הוא צריך לדעת לא בערך.

רועי פולקמן: את ההשוואה.

איתן כבל: את ההשוואה.

איתן כבל: אם יעקב אשר בא ורוצה הצעה אחרת, הוא צריך להגיד להם את זה.

איתן כבל: זה לא, הוא אומר: חברים יקרים, קוב בחברה א' עולה X שקלים.

איתן כבל: אחר כך אתה רוצה להגיד, וגם ייתן לך מסאז' בדרך לצובר, זה כבר פירוטכניקה, זה הדברים שמסביב.

איתן כבל: תקבל ג'חנון בסוף כל חודש, משהו כזה, אבל זה עניין אחר.

איתן כבל: יעקב, יש עוד משהו ששכחתי?

לא.

<יורם טמיר: שוכרים.

איתן כבל: השוכרים, יפה.

כי הסוגיה הזאת עלולה לשנות באחוזים.

איתן כבל: השוכרים – יש כאן שתי נקודות של שוכרים ואני עושה את ההפרדה בין הדיור הציבורי בשלב זה כי זה סוג אחר של שכירות.

איתן כבל: אתמול, לא ראיתם אבל צמח לי עוד ראש, זה מהחפירה של המשנה ליועץ המשפטי ארז קמיניץ, שאמר שאם אנחנו הולכים כך ששוכר יוכל להשתתף בדיון, זה שובר, משנה לו את כל חוק המקרקעין, ו-ו-ו – אני אחסוך מכם את חפירת הראש כי אני סבלתי, למה שאתם תסבלו.

איתן כבל: והוא הציע הצעה שאנחנו נדון עליה כאן, חברים, ונשמע אתכם גם כן כי זאת נקודה מאוד מאוד חשובה, היא חשובה גם למימוש.

איתן כבל: זה שהוא אומר, נציגי משרד המשפטים יסתפקו גם בהודעת סמס שמסמיכה את השוכר על-ידי המשכיר, שזה, אין ספק, פתיחות שלא נראתה כדוגמתה.

<עדי חכמון: אמצעים אלקטרוניים.

<עדי חכמון: גם אימייל.

איתן כבל: אימייל זה בוודאי.

איתן כבל: אימייל זה כבר פעולה אקטיבית.

<יערה למברגר קינר: איזה - - -

איתן כבל: גברתי, אתם, אני לא רוצה להגיד.

איתן כבל: אם היינו אומרים את זה כבר בדיון הקודם, היינו חוסכים את זה כבר עכשיו, אבל לא חשוב, מה זה משנה.

כל מיופה כוח יכול בעצם להצביע.

<קריאה: איך תשיג ייפוי כוח מבעל הדירה שלך?

איתן כבל: יעקב אשר, לך לעורך-דין שהוא נוטריון, תחתים אותו, ואם אין עשרה עדים ואם אחד הוא בן 13, הוא יהיה קטין, הוא לא עד.

זה בסדר.

לא מדבר על פיקוח נוטריוני.

איתן כבל: נורית, בבקשה.

נורית קורן: נכון שאני לא הייתי בדיון הקודם אבל אני חושבת ש-20% זה מאוד נמוך.

איתן כבל: 20% במה?

איתן כבל: באיזה בניין?

נורית קורן: גם בניין גדול.

נורית קורן: בניין גדול יכול להיות כמה?

נורית קורן: 20 דיירים?

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: 100.

נורית קורן: קבעתם 100?

<חן בר-יוסף: מעל 30.

איתן כבל: אנחנו קבענו שלוש מדרגות.

איתן כבל: קבענו מדרגות של מבנן קטן, מבנן בינוני ומבנן גדול, כדי שתהיה התכתבות בין האחוזים לבין גודל הבניין, כי במקרה הזה אחוז הרבה פעמים או מספר, הוא מטעה.

נורית קורן: אז אני רוצה לדעת, בניין של עשרה דיירים, כמה?

איתן כבל: אמרנו, בניין של עשרה דיירים, נדמה לי שלושה, 30%; בניין שהוא מעל 10 עד 30, אמרנו 25%; ובניין מעל – אמרנו 30%.

<חן בר-יוסף: מעל 30, זה 20%.

30, 25, 20.

זו הייתה פשרה.

<אתי בנדלר: מה שהממשלה הציעה בנוסח האחרון זה לא מדויק, צריכים לשנות את זה.

<עדי חכמון: אני אומרת שרק ב-30 זה לכל הפחות שלושה.

אתם מוסיפים סעיף לגבי הפרוטוקול.

נורית קורן: אתם מבינים שזה ממש מעט.

<אביטל סומפולינסקי: גם אם יש חמישה דיירים, זה עדיין לפחות 30%.

היועצת המשפטית, לגבי הפרוטוקול.

איתן כבל: גברתי עורכת-הדין, אני שלוש יחידות במתמטיקה.

<לאה ורון: זה צריך להיות סיכום ולא פרוטוקול.

<לאה ורון: פרוטוקול זה מסמך שמשקף בדיוק מה שנאמר.

איתן כבל: שליש מעשר זה שלושה.

איתן כבל: לפחות שלושה.

<שולמית אשבול: ומה הרוב מתוך שלושה?

איתן כבל: ומי רצה שיהיו שתי הצעות?

איתן כבל: כשזה ייגמר מה היו אומרים לנו?

איתן כבל: מה, עבר על אחד?

<שולמית אשבול: אבל זה הרוב הנדרש.

נורית קורן: אני חושבת שצריך להוסיף.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני רוצה להגיד, אני לא מתכוון לפתוח את הדיון.

איתן כבל: אני מכבד אותך ואני נותן לך.

איתן כבל: ישבנו פה שעות על שעות אל תוך הלילה, עברנו את כל השאלות שגם גברתי מעלה.

איתן כבל: זה לא שעכשיו אנחנו אומרים, לא ידענו.

נורית קורן: לא, אני לא אומרת שלא ידענו.

נורית קורן: אני אומרת דבר כזה.

נורית קורן: אני חושבת שצריך להעלות את זה.

נורית קורן: זה נראה לי מעט מדי.

נורית קורן: זה נראה לי מספר מועט מדי של אנשים שיחליטו.

איתן כבל: החברות הקיימות, גם להן זה נראה מעט.

נורית קורן: זה לכל החברות.

נורית קורן: לכל החברות הפרטיות ולכולם, זה לא משנה.

<קריאה: לא, לא לכולן.

<קריאה: הקטנות זה לא כולן.

נורית קורן: אנחנו צריכים לראות שתתקבלנה באמת החלטות שהן מושכלות.

נורית קורן: אולי כדי לאזן את זה, בחוק היה כתוב שהחברות שנתנו עד עכשיו שירותים לא יוכלו להתקשר ולתת הצעת מחיר.

נורית קורן: יכול להיות שצריך לאפשר גם איזשהו דו-שיח עם החברות עצמן שנתנו את השירות עד עכשיו ואז לאפשר לקבל יותר מהצעה אחת ואז תהיה פה יותר תחרות, לפחות את זה, אם אנחנו לא נעלה את האחוזים.

<קריאה: - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני לא ביקשתי את עזרתך.

איתן כבל: נורית, אני אומר לך בחברות, אני אפילו מתקומם.

נורית קורן: למה?

איתן כבל: אני אסביר לך למה.

איתן כבל: על מה החוק הזה?

איתן כבל: וישבה פה הממונה על ההגבלים בשבוע שעבר.

איתן כבל: על הדורסנות של החברות הגדולות.

איתן כבל: אני אזכיר, את לא יודעת, אבל כבר ניסו להעביר פה כמה רפורמות, ופעם אחר פעם הם דרסו ברגל גסה.

איתן כבל: אני אומר לכם, אני חוזר ואומר גם לך נורית ואני אומר את זה לחברים שלי.

איתן כבל: הלכתי והתפשרתי ובאמת, יעקב אשר, אתה יודע כמה אני קווצ'צ'תי את עצמי בעניין הזה.

איתן כבל: ובנקודה הזו אין דרך ולא תהיה דרך נסיגה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש.

איתן כבל: אני אתן לאדוני.

איתן כבל: אני רוצה קודם כל להבהיר.

איתן כבל: אני לא אאפשר עכשיו.

איתן כבל: מה זה, כל אחד עכשיו יגיד: אוקיי, מה אדוני עכשיו רוצה, אני אתן לך.

איתן כבל: יש להם את ההזדמנות במשך כל השנה, הרי זו התחרות.

איתן כבל: מצדי, שיבואו אחר כך לזה שרוצה להציע – הרי אין סודות.

איתן כבל: זה לא ניל"י, נצח ישראל לא ישקר, במרתף של קיבוץ מרחביה.

איתן כבל: יודעים, כולם מדברים, מזמינים את האנשים.

<שולמית אשבול: ניל"י זה בזיכרון יעקב.

איתן כבל: נכון, סתם אמרתי.

איתן כבל: ערבבתי שתי מחתרות.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד, שהם לא מתכנסים להם באיזשהו מקום ואף אחד לא יודע.

איתן כבל: הרי הציוץ הראשון שיישמע על הרצון להחליף ספק, והבניין יהיה כמרקחה.

איתן כבל: הבניין כמרקחה.

<קריאה: הארץ.

איתן כבל: חברים יקרים.

איתן כבל: אני מצדי, שבסוף בסוף תהיה הצעה, אם אני מתחיל להגיד: דייר א' מציג את חברת X, את חברת כבל, חברה שנייה את חברת פולקמן וחברה שלישית את יעקב אשר, ויש גם חברה מהמגזר, חאג' יחיא.

איתן כבל: וכולם יעמדו, יתחילו לריב.

איתן כבל: זה יגיד לא, זה גם מציע מיטה מתקפלת, זה מציע סופשבוע זוגי, על כל צובר, שליש לפני תימסר הודעה.

רועי פולקמן: כיבוד לישיבות ועד.

איתן כבל: כיבוד לישיבות על-ידי החברות.

<עדי חכמון: אולי יגיעו יותר אנשים לישיבות ככה.

איתן כבל: אני אומר לכם, אם זה היה רק תלוי בי הייתי דרקוני פי עשר, אבל כיוון שאני חי בתוך מסגרת של איזונים ובלמים, הלכתי עם החברים למסגרת של איזון.

איתן כבל: ישבנו פה כמה שעות טובות בדיון הקודם כדי להגיע לנקודת האיזון.

אולי שייזכרו מה הייתה הצעת הממשלה בהתחלה, אז יראו לאיזה איזונים הגיעו.

איתן כבל: נכון.

<לאה ורון: זו הישיבה הרביעית.

איתן כבל: זו ישיבה רביעית.

איתן כבל: אני מציע שאנחנו נתחיל את ההקראה, נחזור לתוך ההקראה.

איתן כבל: משפט אחד, בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רציתי רק להתעכב ממש במשפט אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של ההודעה של הבעלים ב-סמס.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לנסות מראש להספיק כי מי שישלם בפועל זה הדייר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היות וחוק התכנון והבנייה לא מאפשר - - -

איתן כבל: אני אגיד לך איפה הבעיה.

איתן כבל: אתה זוכר שאני הייתי - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רציתי את הדייר אבל היות ויש לנו את החוק שמונע - - -

איתן כבל: אני אגיד לך איפה הבעיה.

איתן כבל: אני לא רוצה עכשיו להיכנס פה לעניינים.

איתן כבל: נעשתה גם עבודה שאומרת, הממוצע שדייר גר בדירה הוא שנה וחצי, שנה וארבעה חודשים – תקני אותי אם אני טועה, אלא אם כן לא עדכנו אתכם.

<יערה למברגר קינר: לא שמעתי.

איתן כבל: לא חשוב.

איתן כבל: פחות או יותר, זה מה שנאמר לי, ואמון עלי שנעשתה עבודה בעניין הזה.

איתן כבל: ויש כאן איזה סוג של היגיון שבסוף בסוף, בעל הבית.

איתן כבל: זה דרך אגב גם נותן – העניין של שוכר-משכיר, האחוזים שנתנו נותנים ממשות עוד יותר גדולה לחשיבות שלא יהיו מספרים גדולים מדי.

איתן כבל: זה מוסיף באיזונים הנדרשים עוד נדבך כי אם יהיו כאלה שבאים מקומבנים, אני לא רוצה.

איתן כבל: לכן אני חושב שגם בעניין הזה לא נפתח את זה יותר מדי.

איתן כבל: בכל מקרה, כשנגיע לסעיף נתמקד בו.

<יורם טמיר: אבל ידוע שיש 30% שוכרים, לפי הלמ"ס.

איתן כבל: חברים יקרים, אני לא כפרתי.

איתן כבל: אנחנו רוצים, יקירי, לאכול את הענבים.

בגלל זה המספרים באמת נמוכים יותר.

איתן כבל: סליחה, אתם רוצים חוק או לריב עם השומר?

<יורם טמיר: חוק טוב.

איתן כבל: אני משתדל.

איתן כבל: לא הייתי מקיים דיון רביעי אם לא רציתי להוציא מתחת ידי - - -

רועי פולקמן: הערה אחת לעניין הפרוטוקול כי בכל זאת יכול להיות גם אירוע שהחתימה עליו תהיה של מנהל הישיבה, לא חתימות - - -

אני רוצה להסביר.

לא להחתים את כל הדיירים.

אלה שהשתתפו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בסיום הישיבה.

<עדי חכמון: אבל אם מישהו התנגד והוא לא רוצה לחתום כדי שלא יהיה קוורום?

<עדי חכמון: עולם החתימות, זה מחזיר אותנו אחורה.

<חן בר-יוסף: זה שהפסיד קם והולך, אין קוורום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יהיה רוב המשתתפים בישיבה.

<קריאות: - - -

אני לא מבין אתכם.

אתם לא סומכים על אף אחד, ורק על יושב-ראש אחד שהחליט שהוא יושב-ראש, פתאום אתה כן סומך?

בואו, תהיו קצת מאוזנים.

איתן כבל: חברים יקרים.

<קריאות: - - -

איתן כבל: לא טוב ולא טוב.

איתן כבל: למה לנו להיכנס לפינות האלה?

איתן כבל: מגיעים לדיון, יעקב אשר הגיע?

איתן כבל: שם.

איתן כבל: אנשים שהשתתפו בדיון.

<חן בר-יוסף: בתחילתו.

<עדי חכמון: כותבים מי השתתף, בלי חתימות.

איתן כבל: בלי חתימות.

איתן כבל: יתחילו להתווכח – חתם, לא חתם.

<אתי בנדלר: יתחילו להתווכח – כן זיוף, לא זיוף.

איתן כבל: חברים יקרים, אני לא מגיע ליאח"ה כבר, שהוא מזייף והוא זייף.

<חן בר-יוסף: בהחתמה של 51 כן הגענו לשם.

איתן כבל: חברים יקרים, תודה רבה לכם.

איתן כבל: בואו נתחיל הקראה.

איתן כבל: רצית משפט, ברשותך.

<אברהם פרל: אדוני, אני רוצה לברך.

איתן כבל: עשה לי טובה, ברכות בסוף.

<אברהם פרל: לא, זו ברכה חשובה.

<אברהם פרל: אבי פרל, מרכז הגז.

<אברהם פרל: אדוני, אתה מהוותיקים שבעניין, יש לך פה מנהלת ועדה ויועצת משפטית ותיקות מאוד בנושא הזה.

<אברהם פרל: ופה מדברים ומנסים ומנסים.

איתן כבל: וגם מנוסה.

<אברהם פרל: וכמה שנים, אנחנו 25 שנה מנסים לעשות רפורמה.

<אברהם פרל: הרפורמה הזאת לא מתקדמת.

<אברהם פרל: אדוני, אין לנו הקצבות, החוק הוא חוק שאנחנו מנסים כרגע איך להעביר את הבניינים.

<אברהם פרל: הקצבות של גז לא נותנים לנו, אין לנו גז גם כדי לספק את הגז.

<אברהם פרל: אני רק רוצה לציין דבר אחד.

<אברהם פרל: הכלבים פה נובחים והשיירה עוברת כי ההחלטות שיוצאת מפה, אדוני היושב-ראש, מממשלת ישראל, ועדת הכלכלה בראשותך ובראשות עשרות יושבי-ראש קודמים, לא מיושמות.

<אברהם פרל: הם מצפצפים על החוק.

איתן כבל: אצלי עוד לא יצא.

<אברהם פרל: אדוני, אבל אתה מבין שיש תקנות, ישנן תקנות שאין פה שום סנקציות.

<אברהם פרל: צריכים לאכוף, לאכוף.

איתן כבל: אבי, הרצאתך הסתיימה.

איתן כבל: תודה.

<עדי חכמון: אדוני היושב-ראש, רק נגיד שאנחנו מטפלים בנושא הזה, זה בטיפול במשרד האנרגיה ואם אתם רוצים אפשר לדווח על זה.

איתן כבל: נעסוק גם בזה.

<דוד בן יהודה: הניתוח יצליח והחולה ימות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: את ההצגה שלך, ההופעה שלך היומית עשית.

איתן כבל: קמת, ראיתי, תודה.

איתן כבל: משפט.

<עידן בן ארי: עידן, חברת אמישראגז.

<עידן בן ארי: אדוני, הנייר שעורכת-דין אשבול חילקה, שווה דקה להסתכל לפני שמצביעים.

<עידן בן ארי: בבניין של 30 דירות, מי שיחליט על החלפת ספק גז – שזה לא משנה לאיזו חברה – יהיו שלושה אנשים.

איתן כבל: כמה החליטו כשאתה התחברת?

<עידן בן ארי: סליחה.

איתן כבל: כמה החליטו כשאתה התחברת?

<עידן בן ארי: למה אדוני צועק עלי?

איתן כבל: כי זה מעצבן אותי.

<עידן בן ארי: אז למה להתעצבן?

איתן כבל: אה, כי אתה "קול".

<עידן בן ארי: אני לא "קול", אני שואל שאלה עניינית.

איתן כבל: שאלה עניינית.

איתן כבל: זה לא ענייני.

<עידן בן ארי: זה לא ענייני?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: תסלח לי.

<עידן בן ארי: שלושה אנשים?

איתן כבל: אני שואל אותך, איפה היית כשאתה התחברת?

<עידן בן ארי: שמונה אנשים בבניין של 100?

איתן כבל: כמה אנשים אתה החתמת כשאתה התחברת?

<חן בר-יוסף: קבלן אחד.

<שולמית אשבול: כל דייר חתום על חוזה.

איתן כבל: לא, סליחה.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: זה בדיוק העניין.

<לאה ורון: זה גם יהיה אחרי החלפת הספק.

<עידן בן ארי: אין בעיה, אדוני.

איתן כבל: נמאס כבר.

<עידן בן ארי: אבל זה סוגיות אחרות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מודה לאדוני.

<עידן בן ארי: אין בעד מה.

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: הטעות הגדולה שלכם, אני אמרתי לכם בדיון הראשון – החוק יעבור.

איתן כבל: או שתלכו אתנו ותציעו עצות פרקטיות.

איתן כבל: לא תהיה כאן שום קונצרטינה שאתם תשימו.

איתן כבל: לא אתם, לא לוביסטים, לא אף אחד.

איתן כבל: החוק יעבור.

איתן כבל: אפשר לתקן בו, אפשר להוסיף לו, אפשר לתת לו שלייקעס, אפשר לבוא ולהגיד – עשיתי את הכול.

איתן כבל: פרוטוקולים, זה כל מה שאתם מבקשים.

איתן כבל: יש איזשהו גבול שאני לא אסרס.

איתן כבל: אני, הפכתם אותי לווטרינר פה.

איתן כבל: כל הזמן רוצים שנעקר ונסרס כל חוק שמביאים.

איתן כבל: כולם כמו שאמרתי באים בהתחלה, אומרים: אנחנו בעד החוק, חוק מצוין, חוק צרכני מן המדרגה העליונה, עכשיו תוציא את כלי העיקור והסירוס.

איתן כבל: אני אומר את זה לא לכם, אני אומר את זה לחברי הכנסת, לא רק בנושאים האלה.

איתן כבל: יש לחצים שלא נראו כמותם בבית הזה, לא נראו כמותם, אני כבר ותיק פה.

<לאה ורון: כן, זה הפך לחרב פיפיות.

איתן כבל: לחצים שלא נראו כמותם.

איתן כבל: ואני בין היתר רוצה להעביר כדי להפסיק את הלחצים האלה.

איתן כבל: זה לא יקרה.

איתן כבל: עד שלא מישהו יקום וישכנע אותי – ואני אומר את זה לכל חברי הכנסת, פולקמן ואחרים – שאנחנו טועים, שחס וחלילה אנחנו מוציאים מתחת ידינו שגגה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אנחנו מגיעים למסקנה שאו שמשנים את החוק, או שזורקים את הכול כי עם כל הוויכוחים - - -

איתן כבל: נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: או נשארים במצב שהיינו פה או משנים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם יש לנו כוונה לשנות חוק, בואו - - -

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הקראה.

איתן כבל: מי מתחיל?

<לאה ורון: יש נוסח לישיבה היום.

<לאה ורון: חברי הכנסת, יש לכם אותו בטאבלטים.

<עפרי גופר: לעניין הזה אנחנו הפרדנו הרי בין מערכת גז מרכזית לבין מה שהקראנו פעם קודמת, שנוגע לבלונים.

איתן כבל: ההמשך אלה סעיפים קצת יותר מורכבים.

איתן כבל: בואו קודם כול נגמור עם הסעיפים ה"פושטים".

<לאה ורון: סעיף 8, פסקאות (1) ו-(2).

איתן כבל: 8(1) ו-(2).

איתן כבל: שאלות, בבקשה.

איתן כבל: חברים, בלי הרצאות.

<יורם טמיר: יורם טמיר.

<יורם טמיר: אני לא קיבלתי הסבר אבל אדוני אמר שיש איזה הסבר של משרד המשפטים.

<יורם טמיר: אין לי מושג מה משרד המשפטים אומר על מעמדו של שוכר, אבל בחוק המקרקעין העיקרי יש בפרק א' פרשנות, סעיף 3: שכירות.

<יורם טמיר: כלומר, יש הגדרה לשכירות, יש מעמד לשכירות.

<יורם טמיר: אז אני לא מוצא סיבה למה נפקיר 30%.

איתן כבל: אבל אני עדיין לא פה.

<קריאה: זה בהגדרות.

<יורם טמיר: זה מקרין על הכול.

איתן כבל: יקירי, אני ביקשתי הקרנות?

איתן כבל: מה, אני בצ'רנוביל?

<יורם טמיר: אוקיי.

<יורם טמיר: סליחה.

איתן כבל: אני לא עוסק בהקרנות.

איתן כבל: אני עכשיו עוסק בהקראת החוק.

איתן כבל: אמרתי, התייחסויות שנוגעות לסעיף.

איתן כבל: נגיע גם לסעיף הזה, אדוני, אני כבר התחייבתי.

איתן כבל: עוד לפני שאדוני העלה את העניין הזה, שמתי אותו כאחת מארבע הרגליים המרכזיות שברצוני להתייחס אליהן.

איתן כבל: וכמובן, בדיירים, כשאני מדבר שוכר-משכיר, אני כבר אומר את זה לרן – דיור ציבורי – ויש פה מישהו ממשרד השיכון?

<עפרי גופר: הוא היה בדיון הקודם.

איתן כבל: היה, כן.

איתן כבל: בן כיתה שלי, מהישיבה.

<שלומית גרינפילד גילת: הוא לא נמצא פה אבל יש לנו את התגובה שהם כתבו לנו.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: שכמובן, כבר מראש אני אומר לך, אני לא מסכים לה.

<יערה למברגר קינר: קודם נגיד, ואז.

איתן כבל: מי בעד סעיף 8(1) ו-(2), ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אושר.

<עפרי גופר: להסביר את הסעיף הזה?

איתן כבל: כן, בוודאי.

איתן כבל: נשמח.

<עפרי גופר: הסעיף הזה מדבר על מקרה שאנחנו לא בבית משותף אחד אלא יש כמה בתים משותפים שמחוברים.

איתן כבל: כמו בשכונה שלי, שכל הדיירים מחוברים לצובר באמצע.

<עפרי גופר: בעצם לעניין הזה צריך רוב בכל אחד מהבתים, זאת אומרת לא עושים איזשהו רוב בין הבתים, כאשר יש עוד אפשרות שהיא מעל מחצית מבעלי הדירות בסך כל הבתים.

<קריאה: בכתב.

<עפרי גופר: בכתב.

<עפרי גופר: אנחנו כבר יודעים שהיא אפשרות - -

<אתי בנדלר: תיאורטית כמעט.

<עפרי גופר: - - יותר קשה פרקטית.

<קריאה: אבל היא אפשרית.

<עפרי גופר: כן, היא אפשרית.

איתן כבל: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני.

דב חנין: אנחנו הגענו כפי שאדוני אמר קודם, לאחת השאלות העיקריות שאנחנו צריכים פה לקבל לגביהן החלטה, וזו שאלת מעמדם של השוכרים.

דב חנין: אני ניגש לשאלה הזו משלוש זוויות.

דב חנין: קודם כול, חלק גדול מאוד ממחזיקי הדירות במדינת ישראל הם שוכרים.

דב חנין: אני מבין שעל-פי הסקר של הלמ"ס, זה 27%.

<אתי בנדלר: מותר לי להפסיק רגע את חבר הכנסת דב חנין?

<אתי בנדלר: אם יותר לי רק להעיר.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (יב) לאותו סעיף ממש, אם תסתכל לפני פסקה (4), יש לך הגדרה של "בעל דירה".

<אתי בנדלר: שם השאלה הזאת מתעוררת - -

איתן כבל: נכון.

<קריאה: לעניין סעיף זה.

<אתי בנדלר: - - מי אתה מגדיר כבעל דירה.

דב חנין: לא.

דב חנין: סליחה.

דב חנין: גברתי צודקת כמובן מהזווית המשפטית, שאפשר את ההגדרה "בעל דירה" למתוח.

<אתי בנדלר: ומותחים כאן.

דב חנין: כן.

דב חנין: ובאותו סעיף מפנה גברתי לאמירה שאומרת שבעל דירה, לרבות מי שבעל דירה מאשר לו, מייפה את כוחו להופיע בשמו.

<אתי בנדלר: או מישהו אחר, ככל שהוועדה תחליט כך.

<יערה למברגר קינר: זה הגדרת בעל דירה לעניין סעיף זה.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אני לא הייתי מציע – לא בחוק הזה ולא בשום חוק אחר – להגדיר את השוכרים כבעלי דירות.

דב חנין: הם לא בעלי דירות.

דב חנין: ואני גם לא רואה בפתרון שגברתי מפנה אליו, של ייפוי הכוח, פתרון לשאלת השוכרים כי הפתרון הזה הוא לכולי עלמא.

דב חנין: זאת אומרת, אני יכול להגיד, אני בתור בעל דירה, אני לא מתעניין, אני סתם נותן לבן-אדם – בוא, תלך, תייצג אותי.

דב חנין: זה בסדר גמור.

דב חנין: אני מעוניין בהרחבה ובהגנה על מעמדו של השוכר.

דב חנין: קודם כול, כי יש הרבה כאלה.

דב חנין: ב.

דב חנין: כי קונקרטית בסיפור הזה לשוכר יש לפעמים – או אפילו הייתי אומר במקרים רבים – יותר עניין מאשר לבעל הבית.

דב חנין: בעל הבית, מה אכפת לו, יספק זה, יספק זה.

דב חנין: הוא אפילו לא יודע אם יש בעיות, אין בעיות, כמה, איך, זה לא מעסיק את בעל הבית.

דב חנין: לעומת זאת, לשוכר זו שאלה יומיומית.

דב חנין: אני בוודאי לא מציע להדיר את בעל הבית מהתהליך, בעל הבית הוא הרי זה שמשלם את הפיקדון – אם יש פיקדון לאותה חברה – אז אני לא בעד להדיר את בעל הבית מהתהליך, אני בעד להודיע לבעל הבית, ועד הבית צריך לקבל הודעה מראש שהתכנסה אסיפה כזאת ואם הוא מעוניין להגיע הוא יכול לבוא וזכותו להגיע.

רועי פולקמן: הפתרון עם הייפוי כוח, ברגע זה הוא יודע שיש ישיבה והוא אומר, אתה השוכר, תייצג מבחינתי.

דב חנין: מאה אחוז.

דב חנין: אבל אם הוא לא נותן לו ייפוי כוח?

דב חנין: אדוני היושב-ראש וגברתי היועצת המשפטית, אני מציע לתת לשוכר מעמד עצמאי, שאיננו נובע ממעמדו של בעל הבית אלא אולי להגדיר – איפה שאנחנו מגדירים "בעל בית", אולי להגדיר "מחזיק בדירה" ובמחזיק בדירה יהיה כתוב שלעניין זה, קודם כול בעל הבית אבל גם השוכר.

איתן כבל: אני אענה לך, ברשותך.

איתן כבל: אתה מתפרץ לדלת פתוחה.

איתן כבל: זה נושא שהתעמקנו בו בדיון הקודם והקדשנו לו זמן רב, ואני מודה שאפילו הייתי בדעתך.

איתן כבל: הייתי בדעתך ונתתי לזה נימוקים כמו שלך, נימוקים אחרים, כי אתה ואני מתכתבים עם אותו עניין ובאים מאותו מקום.

איתן כבל: העניין הוא שאנחנו עלולים למצוא את עצמנו משפטית – וכאן גברתי היועצת המשפטית, תקני אותי, ויש כאן את נציגי משרד המשפטים – שההתנגדות שלהם לא נובעת מההיבט הערכי העקרוני של אנחנו לא רוצים ששוכרים ישתתפו בתהליך.

איתן כבל: הטענה שלהם היא משפטית נטו.

איתן כבל: אתה יודע, אני תמיד אומר לארז שאני יודע מתי הוא בא באמת לחפור לי על עניין שהוא רוצה "לגנוב אותי".

דב חנין: שזה בימים לא זוגיים.

איתן כבל: כן, כאילו לקחת משהו לתפיסת עולמו, או משהו שמבחינתו הוא לא הסיפור אלא המורכבות של העניין היא כזו גדולה שהיא עלולה – אני מזכיר למר יורם טמיר, שמימיקה זה גם כן התפרצות לדיון.

<יורם טמיר: אבל זה הבעה של חוסר הבנה.

<יורם טמיר: אני לא שמעתי.

איתן כבל: שנייה, יורם.

איתן כבל: לפעמים דברים שנראים הכי "פושטים" בעולם הם הכי מסובכים, ומה שנראה הכי מסובך, בסוף בפועל אפשר לעשות אותו הכי "פושטי".

איתן כבל: אני מציע שני דברים.

איתן כבל: אנחנו נשמע את משרד המשפטים.

דב חנין: אוקיי.

איתן כבל: אני אבקש את התייחסות גברתי אם גברתי תרצה להתייחס, ונקבל החלטה, אבל אני לא רוצה לקבל החלטה שהיא החלטה שאין לה בסוף - - -

דב חנין: משמעות מעשית.

איתן כבל: משמעות מעשית.

דב חנין: ברור.

דב חנין: ברור.

איתן כבל: זו כוונתי, ולכן ההרצאה בדיון הקודם הייתה כמו שאתה, ופלוס.

איתן כבל: זה לא הבעיה.

איתן כבל: בבקשה, נציגות משרד המשפטים.

<כרמית יוליס: תודה, אדוני.

<כרמית יוליס: כרמית יוליס, אני מרכזת את תחום הנדל"ן בייעוץ וחקיקה ואני אשמח להתייחס לסוגיה הזאת.

איתן כבל: אבל מאוד ממוקד, לא כמו שאתם רגילים.

איתן כבל: בלי פירוטכניקה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בלי הואיל והואיל והואיל.

דב חנין: הואיל בסדר.

דב חנין: בלי לכאורה.

<קריאה: על פני הדברים.

<קריאה: להלן.

<כרמית יוליס: אז אני אגיד ככה.

<כרמית יוליס: שמערכת היחסים בבית המשותף היא באמת נותנת את המשקל אך ורק לבעלי הדירות.

<כרמית יוליס: זה המיינסטרים של חוק המקרקעין וכך עובדים בתים משותפים ביחס לכלל ההחלטות.

<כרמית יוליס: ההחלטה שעליה אנחנו מדברים היא בסך הכול לא החלטה שהיא זרה לחיי הבית המשותף.

<כרמית יוליס: באותה מידה, ועד בית גם מחליט על ניקיון ועל תחזוקה ועל גינון, וגם שם לכאורה יכולה לעלות הטענה שאם בעל הבית הוא צד שהוא יותר מרוחק, למה לא לתת מעמד לשוכרים.

<כרמית יוליס: התפיסה שלנו היא שבסוף, ההחלטות האלה גם הן משפיעות על אותו קניין שהוא בסופו של דבר של בעל הדירה בבית המשותף.

<כרמית יוליס: הוא בעל הבית ולא השוכר.

<כרמית יוליס: זה משפיע על הקניין שלו בגלל שבשורה התחתונה גם החלטות מהסוג האחר שמניתי – כמו גינון ותחזוקה וניקיון – בסופו של יום, אם יהיה איזשהו פגם אתן, בדומה לפגמים שעשויים להיות באספקת הגז, מי שייפגע זה בסופו של יום בעל הבית.

<כרמית יוליס: ולכן, המעמד שהחוק מעניק, הוא מעניק את זה לו.

<כרמית יוליס: הדרך הפשוטה להתגבר על זה זה באמת באמצעות הסעיף שהצענו, שאכן אומנם לא מדבר באופן מפורש רק על שוכרים אבל הוא מקל מאוד מאוד את היכולת להעביר לאחר את נטילת ההחלטה.

<כרמית יוליס: אני רוצה גם להתייחס לעוד מערך של שיקולים שהם מההיבט הפרקטי, זאת אומרת שוכרים מעצם טבעם הם מתחלפים.

<כרמית יוליס: לעתים השכירות היא ארוכת-טווח אבל היא גם יכולה להיות קצרת-מועד.

<כרמית יוליס: ובמועד קבלת ההחלטה אנחנו בעצם נשים את נציגות הבית המשותף במצב מאוד מאוד מורכב בגלל שמיהם בעלי הבית בבית המשותף, לגבי זה יש ודאות.

<כרמית יוליס: הם רשומים בפנקס הבתים המשותפים וגם מטבע העולם אנשים יודעים מיהו בעצם בעל הבית בדירות באותו בית משותף.

<כרמית יוליס: אבל שוכרים, שמעצם טבעם מתחלפים ויכול להיות שחוזה השכירות אתם ממש עומד בפני סיום, ובדיוק בחודש האחרון לחוזה הם יבואו ויקבלו החלטה שהיא כזאת דרמטית וכל הצעת החוק בעצם רוצה לתת מענה לאיך הכי נכון לקבל את ההחלטה הזאת.

<יורם טמיר: איזה פגיעה קניינית יש פה?

<כרמית יוליס: אז אנחנו לא חושבים שזה נכון לאפשר לאנשים האלה לקבל את ההחלטה.

<אלה פרטוש: סליחה, אני רוצה להעיר.

איתן כבל: לא, גברתי.

איתן כבל: אני אתן לך.

<כרמית יוליס: גם התייחסנו לסיטואציה אם החוזה עומד לפקוע, גם דיברנו על הנטל שזה מעביר לפתחה של נציגות הבית המשותף, שהיא בעצם ועד הבית, היא לא תמיד מכירה את השוכרים, הם מתחלפים, איך היא תדע האם ההחלטה היא בעלת משקל או לא, וזה מעבר לרעיון המרכזי שבעצם מי שרשאי לקבל החלטות ביחס לדירות זה רק הבעלים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גברת למברגר.

<יערה למברגר קינר: עוד משפט קצר.

<יערה למברגר קינר: אם הבנתי נכון, חבר הכנסת חנין אמר שהוא לא רוצה להדיר את בעל הדירה.

<יערה למברגר קינר: ואז אנחנו מגיעים לסיטואציה שכבר עלתה בדיונים בחוקים בעבר פה, שאז מתעוררת השאלה האם יש מעמד גם לשוכר וגם לבעל הדירה, ובעיני הסיטואציה שבה יהיה צריך גם הסכמה של השוכר וגם בעל הדירה, תביא - -

<קריאה: לפעמים יש ניגוד אינטרסים ביניהם.

<יערה למברגר קינר: - - תביא גם לחסם עוד יותר גדול על המעבר כי זו תהיה דרישה בעצם כפולה של הסכמה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אני אתן לאדוני.

איתן כבל: קודם כול גברתי ורן.

דב חנין: אולי בכל זאת.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: קודם כול, תודה על הדברים שלכן, ויש בינינו מחלוקת.

דב חנין: אני בגילוי נאות אומַר שהמחלוקת היא לא משפטית והיא אפילו לא טכנית אלא היא מחלוקת ערכית.

דב חנין: תפיסת הקניין שלכן לטעמי היא תפיסה מאוד מאוד שמרנית.

דב חנין: אתם אומרים, יש בעל דירה, וזה מאה אחוז מזכויות הקניין, ויש שוכר שהוא בעצם אפס אחוז מזכויות הקניין.

דב חנין: אני אולי קצת מקצין – אולי אתם נותנים לשוכר 2%.

דב חנין: סליחה.

דב חנין: אז בסדר, אני אסוג בי קצת.

דב חנין: 2% מזכויות הקניין.

דב חנין: אני חושב שעולם הקניין שאנחנו צריכים לשאוף אליו הוא עולם אחר, והיום אנחנו נאשר בקריאה ראשונה בכנסת – נכון, חבר הכנסת פולקמן?

דב חנין: – הצעת חוק בעניין השכירות, שהיא מקדמת אותנו בצעד לעולם שבו אנחנו מבינים שגם השוכר הוא בן אדם שיש לו מעמד ויש לו זכויות יותר חזקות ממה שהיינו רגילים לחשוב.

דב חנין: אני אומר בגילוי מוחלט, אני לא מסתיר את זה.

דב חנין: אני הייתי מאוד מעוניין להתקדם לעולם כזה, אני חושב שעולם כזה הוא עולם יותר נכון, יותר צודק, גם ברמה הרעיונית וגם ברמה - - -

איתן כבל: דב, סליחה.

איתן כבל: אני אגיד לך איפה הבעיה שלי.

דב חנין: אני כבר אומר.

איתן כבל: אתה צודק.

איתן כבל: לא, לא.

דב חנין: זה עניין של עוד דקה וחצי.

איתן כבל: תן לי, חבל על הזמן.

דב חנין: דקה וחצי.

איתן כבל: תרשה לי.

איתן כבל: לא, נתתי לך די והותר.

איתן כבל: ברשותך.

דב חנין: דקה וחצי, להגיע להצעה מעשית.

דב חנין: דקה וחצי.

איתן כבל: כי רציתי להגיד לך איפה הבעיה מבחינתי.

דב חנין: יפה.

דב חנין: ברמה הפרקטית, הסוגיה שאנחנו עוסקים בה היא בדיוק הסוגיה שבה אפשר להתקדם כי אין שום נזק קנייני ארוך-טווח לשאלה של החלפת ספק גז.

דב חנין: זה לא משהו שאתה יכול להגיד אחר כך, ערך הבניין נפגע ולטווח ארוך הבעלים, באמת זכותו הקניינית נפגעת.

דב חנין: אלה בדיוק הנושאים שבהם אפשר להתקדם.

דב חנין: גברתי בצדק אומרת שגם וגם זה יסבך אותנו מאוד.

דב חנין: כיוון שאני רוצה להתקדם, אני מציע את המנגנון הבא.

דב חנין: תהיה קודם כול הודעה לבעל הבית.

דב חנין: בעל הבית, אם הוא בוחר להגיע, הקול בהצבעה יהיה קולו של בעל הבית, אני נותן לו את העדיפות.

דב חנין: אבל תינתן גם הודעה - - -

איתן כבל: גם היום זה ניתן אני חושב בעניין הזה.

דב חנין: כן, כן.

דב חנין: תינתן ברירה נוספת.

דב חנין: והיה ובעל הבית לא מגיע, השוכר יכול להגיע במקומו, בלי ייפוי כוח.

רועי פולקמן: ייפוי כוח אוטומטי.

דב חנין: ייפוי כוח אוטומטי.

<כרמית יוליס: אפילו בלי ייפוי כוח, על דרך סמס, במייל.

דב חנין: לא סמס ולא שום דבר.

דב חנין: מכוח זכותו כשוכר.

איתן כבל: אוקיי, דב, זה היה שתי דקות.

איתן כבל: סליחה, אני אגיד לך איפה הבעיה שלי.

איתן כבל: אתה מציע הצעה טובה, אבל היא בתוכה מכשילה.

איתן כבל: כי אתה ואני רוצים להגיע לאותה נקודה, ואתה ואני – אגיד לך משהו – גם תפיסתית קרובים בעמדותינו, אלא שאתה פותח פה עולם חדש של תביעות.

<יורם טמיר: בכלל לא.

איתן כבל: יורם, סליחה.

איתן כבל: אני ביקשתי את דעתך?

איתן כבל: אדוני, עד היום הזה לא הייתה פעם שביקשת לדבר – אתה ממלמל עם עצמך יותר מדי.

איתן כבל: אני אאפשר לאדוני להגיד בלי למלמל.

<יורם טמיר: אני אשתדל להיטיב את דרכי.

איתן כבל: אני אתן.

איתן כבל: יורם, לא מנעתי ממך אף פעם לדבר.

איתן כבל: לכן, ואני אומר את זה גם לך ואני אומר את זה לכם.

איתן כבל: תראו מה יקרה.

איתן כבל: אם אני חברה, אם אני יודע שהשוכר לא בתוך ההליך או אין הוכחה שניתן ייפוי הכוח, דקה אחרי שזה מאושר החברה פונה לשוכר, על-פי דיני מקרקעין בכלל, שנפגע קניינו – אתה יכול להגיד מה זה קניינו, אנחנו לא עוסקים עכשיו בפעילות אידיאולוגית, אנחנו עוסקים בחוקים.

איתן כבל: והחוק כאן – פולקמן ואחרים – הוא לא לצד שלנו בעניין הזה של שוכר ומשכיר.

איתן כבל: אז אנחנו באים לברך, ונימצא מקללים בתוך התהליך.

איתן כבל: נס בלעם לא קורה כל שבוע.

רועי פולקמן: דב, אבל אני חושב שההצעה להעביר סמס זה דבר פשוט.

<אלה פרטוש: זה ממש לא פשוט.

איתן כבל: גברתי, אמרתי שאני אאפשר לך.

איתן כבל: מה שאני אומר, דב, אני מקבל את התהליך שאתה עושה אותו, אבל אני כן רוצה – לא כי אני רוצה להכביד על השוכר לעניין הזה.

רועי פולקמן: מצאנו פתרון ביניים אפשרי.

איתן כבל: כי בסוף, אם לא יהיה לי את האקט, אני פותח פה פתח שלא ייגמר.

רועי פולקמן: נכון, לא נצא מזה משפטית.

איתן כבל: לא נצא מזה משפטית.

רועי פולקמן: יבוא בעל הבית ויגיד, רגע, אבל התכוונתי ולא ידעתי.

איתן כבל: נכון.

רועי פולקמן: אז השוכר יגיד, אבל לא שמעתי.

רועי פולקמן: הגעתי לישיבה במקומו.

רועי פולקמן: אנחנו לא נצא מזה.

רועי פולקמן: יהיה בלגאן.

רועי פולקמן: אני בעד ההיגיון אבל יהיה פה ברדק.

איתן כבל: גברתי, בבקשה.

<אלה פרטוש: שמי עורכת-דין אלה פרטוש, אני היועצת המשפטית של חברת מרכז הגז.

<אלה פרטוש: אני יכולה לספר לכם מהשטח, כמי שחיה את הניסיונות ואת החתימות ואת המלחמות מול החברות הגדולות.

<אלה פרטוש: כשזה מתחיל בלפנות לבעל הבית, שבוא נאמר במאת האחוזים – ואני אוכל להוכיח את זה לוועדה, לכל אחד שיבקש – שכשפונים לבעל הבית, התשובה היא, תעשה מה שאתה רוצה, תפנה.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: מצוין.

<אלה פרטוש: אני רוצה לתת גם תגובה לרוח הדברים שנאמרו פה ממשרד המשפטים.

<אלה פרטוש: אפשר להרחיב את זה ולעשות הרבה מאוד דרמות – פגיעה וקניין ולפתוח את זה לתביעות.

<אלה פרטוש: אין פה שום פגיעה, להיפך.

<אלה פרטוש: כשהשוכר מבקש להיטיב, להוזיל את המחיר, לעבור לחברה, בעל הבית רק מרוויח.

איתן כבל: גברתי.

איתן כבל: לא, סליחה.

רועי פולקמן: מסכימים על הכול, זה עניין טכני.

<אלה פרטוש: מה שאני רוצה להגיד לכם, שמנקודת מי שיושב בשטח ורואה איך זה פועל באמת - -

איתן כבל: תודה.

<אלה פרטוש: - - מה שקורה, כשאנחנו מחפשים את בעל הבית, בינתיים בא מישהו, מתחיל להחתים - - -

רועי פולקמן: ברור, ברור.

רועי פולקמן: צריך לפתור את זה, מבינים לגמרי.

איתן כבל: ברור לי.

איתן כבל: גברתי ממרכז הגז.

<אלה פרטוש: אם מישהו רוצה לתקן את זה, זה הזמן.

איתן כבל: אני אגיד לך מה ההבדל ביני לבינך.

איתן כבל: את כל כולך שקועה בצד שאת רואה רק את הצד שלך.

איתן כבל: אלה שקועים רק בצד שלהם.

איתן כבל: כשאני מסתכל על הדברים האלה – אני רוצה שתביני – אני מסתכל על שתי התפיסות שעומדות פה.

איתן כבל: הרי זה ברור, כל מה שאנחנו כותבים פה זאת מלחמת עולם, זה מחדר לחדר, זה אפילו לא מבית לבית.

איתן כבל: הדייר ייכנס לקפל כביסה בחדר ההוא, ההוא ירדוף אחריו לתוך החדר.

איתן כבל: זה לא העניין.

איתן כבל: אנחנו בסך הכול מנסים כאן לייצר תהליך סביר.

איתן כבל: תהליך סביר.

איתן כבל: מה שאני מנסה עוד לומר לך, איפה את טועה.

איתן כבל: את יושבת כאן ואת אומרת ככה כלאחר יד – אני לא מזלזל אבל את אומרת, אנחנו באים מהשטח ורואים איך הדברים מתנהלים.

איתן כבל: חכי חכי, כמו שאומרים אצלנו בשיכון.

איתן כבל: כשהתהליך הזה יסתדר כפי שאת רוצה, שאת אומרת זה לא בעיה, מה את חושבת?

איתן כבל: שהחברות הקיימות ישבו ויגידו, טוב, הרמנו ידיים, נשברנו.

איתן כבל: את לא מבינה אפילו שאני עוזר לך כאן, אני לא נגדך.

איתן כבל: אני בסך הכול מנסה להגדיר את מערכת היחסים בין שוכר למשכיר, שאת, לכשיגיע התהליך וכבר יימצא הבעלים שיפנו אליו, תמיד יימצא בכל בניין, מה לעשות.

איתן כבל: אנחנו נכביר פה חוקים כמה שאנחנו רוצים.

איתן כבל: אנחנו, תפקידנו לעשות השתדלות.

איתן כבל: אנחנו עושים את זה פעם ב-, יש מי שההשתדלות שלו תהיה יום-יום, שעה-שעה, לפרק את החוק.

איתן כבל: אני מכיר את זה מחקיקה אחרת, חוק רישוי רכב.

איתן כבל: העברנו חוקים.

איתן כבל: ועומדים גופים יום-יום, מנסים להתחכם עם החוק, מנסים להבין אותו ולקמבן את החוק.

איתן כבל: מה, זה חדש?

איתן כבל: לכן, אני אומר את הדברים.

איתן כבל: אני רוצה – ואני אומר את זה גם לחברי דב חנין – הם יותר חזקים מאתנו.

איתן כבל: הם יותר חזקים מאתנו, אני מרגיש את זה במערכת היחסים שלי עם הח"כים, והלחצים שמופעלים עלי.

איתן כבל: לכן, אני בא ואומר, כל בוקר אני מתעורר עם סיפור חדש שלא ראיתי.

איתן כבל: נהייתי כבר מומחה, תכף אני אתחיל להיות מתקין צינורות גז מרוב שכבר נהייתי מומחה.

איתן כבל: כולם נהיו מומחים למוטרות ומומחים לכל מיני דברים, וכולם נהיו מומחים לבטיחות.

איתן כבל: כולם דואגים.

איתן כבל: רן.

<רן מלמד: אני אעשה את זה יחסית קצר ובמסגרת פחות אולי משתי דקות.

<רן מלמד: אני רוצה קודם כול לתאר לך איפה אני חושב הכשלים נמצאים ואני חושב שמה שאמרו במשרד המשפטים הוא תגובה שהיא כשל נוראי מבחינתי.

<רן מלמד: קודם כול בגלל שהמדיניות שאנחנו רואים היום הולכת על בניית פרויקטים להשכרה ארוכת-טווח.

<רן מלמד: ומי מנהל את הפרויקטים האלה?

<רן מלמד: יזמים שמקבלים כסף כדי לנהל אותם ל-20 או ל-30 שנה ומחויבים להשכיר את הדירות לדיירים לתקופות ארוכות, ואחר כך רק למכור אותן.

<רן מלמד: הדיירים האלה שגרים בשכירות באותן דירות לתקופה ארוכה, אין שום סיבה שלא יהיה להם חלק בקביעת עלות המחיר שמשלמים על הגז, בעיקר כאשר מדובר בחברת ניהול בעצם או ביזמית שעושה את העבודה ואנחנו לא יודעים איך היא תעשה כי היא בעצם לא תהיה מחויבת.

<רן מלמד: לגבי נושא ייפוי הכוח, ועם כל הרצון שלי לקבל בשמחה את הנושא של הסמס, אני חושב שהוא בעייתי ומורכב, משלוש סיבות.

<רן מלמד: אחת, חלק גדול ממשכירי הדירות הם אנשים קשישים, הם לא משתמשים ב-סמסים על דרך קבועה.

<רן מלמד: חלקם הגדול משתמש בעורכי-דין כנאמנים שלהם, אני לא רואה עורכי-דין שולחים סמסים לדיירים ואומרים להם קחו ייפויי כוח, שלא לדבר על חברות ניהול שמנהלות את הבתים.

<רן מלמד: לגבי הנושא שיש שלושה או יותר דיירים בדירה, בדרך כלל אחד הוא זה שעומד מול בעל הבית בחתימה על ארנונה, ותכף אני אגיד למה אני מתכוון בנושא הזה.

<רן מלמד: לכן נדמה לי שבמקום נושא ייפוי הכוח – ואני לא נכנס עוד לנושא הדיור הציבורי שאמרת שיטופל בנפרד - -

רועי פולקמן: כן, לזה נגיע.

<רן מלמד: - - נדמה לי שייפוי הכוח, אפשר לעשות אותו הרבה יותר פשוט, על-ידי הצגת תשלומי ארנונה וחוזה בעל תוקף.

<רן מלמד: אני לא מקבל את העובדה שאם הבן אדם יעזוב בעוד שלושה או חמישה חודשים, זה רלוונטי, אבל ברגע שהארנונה רשומה על שם הדייר בדירה, אני חושב שזה נותן לו את הזכות להשתמש.

<רן מלמד: ומשפט אחרון, שאני חושב שיש פה עוד כשל.

<אתי בנדלר: רשומה על שם הדייר או שהוא משלם בפועל?

<לאה ורון: כשדייר מעביר על שמו את הארנונה, את החשמל.

<רן מלמד: היום מעבירים את הארנונה על שם הדייר.

<רן מלמד: אני גר 12 שנה בדירה שכורה, הארנונה רשומה על שמי, החשמל רשום על שמי, המים רשומים על שמי, אין שום בעיה עם הדבר הזה, אבל לא נותנים לי להשתתף בישיבות הוועד.

<רן מלמד: הדבר האחרון, אדוני, שאני מבקש לבדוק כי אני חושב שיש בו כשל, זה מה קורה בבתי הדיור המוגן הפרטיים.

<רן מלמד: בבתי הדיור המוגן של החברות המשכנות, האזרחים הקשישים למשל – אני אקח את זה למקום אחר – שיש להם הנחה בארנונה, משלמים את הארנונה ישירות לעירייה.

<רן מלמד: בבתי הדיור המוגן הפרטיים יש בעיה.

<רן מלמד: הארנונה משולמת באופן ישיר הרבה פעמים על-ידי הבית הפרטי, כשהקשיש לא מקבל את ההנחה.

<רן מלמד: למה אני אומר את זה?

<רן מלמד: צריך לבדוק איך תתקבל ההחלטה בנושא הזה של תשלומי הגז בבתי הדיור הפרטיים.

רועי פולקמן: לגבי הסיפור של בתים עם חברת ניהול ושכירות ארוכת-טווח, זו סוגיה שצריך למצוא לה פתרון.

רועי פולקמן: לגבי הדברים האחרים דיברנו.

איתן כבל: רן, כמו תמיד אתה אומר דברי טעם, אבל אני לא בהכרח יכול לקבל את כל אשר אתה אמרת, ואני אסביר.

איתן כבל: יש פה שתי סוגיות מרכזיות שאתה העלית, לשיטתי, שמצריכות התייחסות.

איתן כבל: אין לי תשובה – לנושא של הפרויקטים החדשים לשכירות ארוכת-טווח אין לי תשובה טובה, אני אומר את זה.

רועי פולקמן: כשיש חברת ניהול.

רועי פולקמן: זה לא בעלים פרטיים.

איתן כבל: זה לא בית פרטי במובן הקלסי של המילה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השאלה אם לא להוסיף משפט שם.

רועי פולקמן: זה מה שהוא שואל.

איתן כבל: אני לא אומר כלום, אני אומר זה מצריך התייחסות של המערכת המשפטית איך מתגברים על זה.

איתן כבל: ופעם שנייה זה לגבי אותה אוכלוסייה של אנשים מבוגרים, איך מתַקשרים אתם.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני רוצה לומר לך את הדבר הבא.

איתן כבל: אני יכול לתת לך על כל מה שאתה אמרת עוד עשרה נימוקים איך בסוף לא להוציא את החוק.

איתן כבל: כיוון שאני יודע שאדוני בא מהמקום שרוצה להעביר את החוק - -

<רן מלמד: נכון.

איתן כבל: - - ואתה ואני שוחחנו על העניין הזה וגם שותפים לכמה הצעות חוק שבאות לקדם את העניין הזה, אני אומר תפסת מרובה לא תפסת.

איתן כבל: אני לא יודע.

איתן כבל: אני כבר אומר לך.

איתן כבל: הרי בדיוק איך העניין הזה?

איתן כבל: אני רואה את זה הרי מהח"כים, שכל חמש דקות בא מישהו, אומר לי עוד איזו בעיה.

איתן כבל: אנחנו צריכים להסתכל על המִפתַח הרחב, ובסוף בסוף אם זה מגיע לפתחו של בית-משפט, בית-משפט אמור לדון ולשקול את הדברים על-פי המפתח הרחב של ההתנהלות וההתנהגות.

איתן כבל: אני לא יכול לרדוף אחרי כל דייר אחרון שחתם חוזה אולי כזה או אחר.

איתן כבל: אני אומר לך שוב.

איתן כבל: הוויכוח סביב השאלה של שוכר-משכיר – ואני גם כן, בכל המקומות שגרתי בהם בשכירות, שילמתי ארנונה ישירה, חשמל ישיר, הכול ישיר – אבל עדיין בשאלה הזו שם, זה מתאפשר בחקיקה בכל התהליכים האלה.

איתן כבל: פה, מה שאני אומר לך, רק הוויכוח, הוויכוח שיכול להתנהל פה – הרי גם אני משלם את הגז, לא בעל הבית משלם את הגז.

איתן כבל: זה לא שאני משלם לו ויורד לי בסוף - - -

<רן מלמד: בארנונה, אדוני, מעבירים את חשבון הארנונה עליך.

איתן כבל: כן.

<רן מלמד: זה אומר שאם עזבת את הדירה ויש לך חוב ארנונה, הוא הולך אתך.

איתן כבל: הכול נכון.

<רן מלמד: למה לא בגז?

איתן כבל: כי בגז, הצובר לא הולך אתך.

<רן מלמד: נכון, אבל - - -

איתן כבל: זה ההבדל.

איתן כבל: הצובר לא הולך אתך.

<רן מלמד: אבל אם רושמים אותי, בלי קשר לפיקדון שנתן בעל הבית.

איתן כבל: אבל אני מסביר לך.

איתן כבל: השאלה היא לא שאלה של רצון.

איתן כבל: אני אתך.

איתן כבל: בסוף בסוף, יש סמכות משפטית שאמורה לתת לנו את חוות הדעת בעניין הזה.

איתן כבל: זה שאני חושב אחרת ויורם טמיר חושב אחרת - - -

<יורם טמיר: אני חושב שהם טועים.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אדוני, עדיין לא קוראים לך יורם שמגר.

<יורם טמיר: נכון - - -

איתן כבל: לכן אני אומר את זה, כל עוד לא קיבלת ולא ביקשתי את חוות הדעת המשפטית שלך – זה לא כי אני לא רוצה.

איתן כבל: אני בשורה התחתונה בצד שלך.

איתן כבל: באה המערכת המשפטית, אומרת לי: אדוני, אם אתה עושה את העניין הזה, דע לך.

איתן כבל: אני אגיד לך, לא השתכנעתי שאנחנו יודעים לעמוד.

איתן כבל: מה העניין?

איתן כבל: מרוב שאנחנו רוצים את מה שאתה רוצה, אנחנו נקבור את עצמנו.

איתן כבל: את החלק הזה סיימתי.

איתן כבל: יורם, סיימתי.

<יורם טמיר: אבל יש עוד חלק לתיקון שמדלג על זה.

איתן כבל: סיימתי.

איתן כבל: לא, חברים, סיימתי.

איתן כבל: בבקשה, חאג' יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הזכות הקניינית, אני רואה שהיא כל כך קדושה כי לא רוצים לפגוע בזכות הקניינית של בעל הדירה, אבל יש חוק הסדרה שרומס ברגל גסה את הזכות הקניינית.

איתן כבל: זה מה שאני אומר כל הזמן.

איתן כבל: אתמול השתמשתי בזה כשאמרו לי אי-אפשר, אמרתי להם – עשיתם את ההסדרה, תעשו גם את זה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הקדושה של הזכות הקניינית.

איתן כבל: זה לא קשור לקדושה של זכות קניינית.

איתן כבל: אני לא מנהל כאן עכשיו דיון אקדמי או משפטי סביב עניין הזכות הקניינית.

איתן כבל: אני מוטרד מדבר אחד, זה שאתה אומר לי יהיה בסדר וזה ינצח, עדיין לא נותן לי את המענה.

<יורם טמיר: יש לי פתרון.

איתן כבל: מי שאמור בסוף להגן על החוק זה הם, לא אני.

<יורם טמיר: אז יש לי פתרון.

איתן כבל: לא יזמינו אותך לבוא להגיד ויגידו בבית המשפט, יורם טמיר אמר – מה, אתם לא שמעתם עליו?

<יורם טמיר: אבל יש לי פתרון, אדוני.

<יורם טמיר: במקום להתייחס לכל ההנחיות התקנוניות, לשנות פשוט איפה שיש בעלי הבתים – המחוברים למרכזייה, ובזה פתרנו את הבעיה.

<יורם טמיר: לא פגענו בקניין, וזה אפילו עומד בהגדרות של החוק העיקרי.

<יערה למברגר קינר: מה יחליטו?

<יערה למברגר קינר: הצינורות המחוברים - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: יורם, סליחה.

איתן כבל: אתה עכשיו באמירה פתחת עולם משפטי שעכשיו הם יתחילו להתווכח מה המשמעות של זה, מה זה אומר.

איתן כבל: עזוב אותי, בחייך.

איתן כבל: תבין, אני לא רוצה פה מאה אחוז.

איתן כבל: מאה אחוז לקבל פה בחוק זה מפחיד אותי.

איתן כבל: בוא נתקדם.

איתן כבל: בוא נוציא את עצמנו מן המצר שבו אנחנו נמצאים.

איתן כבל: אני יכול רק, יורם, לעשות כמיטב יכולתי.

איתן כבל: בבקשה, מהעניין הזה, אם לא אני זורק אותך החוצה.

<דוד בן יהודה: בסדר גמור.

איתן כבל: יש לך נטייה להגיד לי שאתה רוצה לדבר על עניין ולדבר על עניין אחר.

איתן כבל: בבקשה.

<דוד בן יהודה: תודה רבה על כל הנטיות שלי.

<דוד בן יהודה: דוד, מנכ"ל ישראגז אופק בע"מ.

<דוד בן יהודה: אנחנו מקבלים את כל מה שהייתה עליו התדיינות בפעם הקודמת, ומשום מה אנחנו רואים שבמסמך המוצע עכשיו לא שינו את האחוזים שאתה דיברת עליהם.

איתן כבל: אלוהים.

איתן כבל: אני אצטרך להוציא אותך.

איתן כבל: פתחתי עם זה, ביקשתי שיתקנו.

איתן כבל: ביקשתי.

<דוד בן יהודה: האם זה הולך להיות מתוקן?

איתן כבל: נשמה טובה, בוא תשב פה לידי שתשמע אותי מקרוב.

<דוד בן יהודה: לא, רגע, רגע.

איתן כבל: אמרתי.

<דוד בן יהודה: בסדר.

איתן כבל: פתחתי, התחלתי, נזפתי בהם.

<דוד בן יהודה: אוקיי.

<דוד בן יהודה: זה חשוב מאוד.

<דוד בן יהודה: עכשיו, כרגע ניסו לעשות ניסיונות של לשנות את זה.

<דוד בן יהודה: הבנתי, זה מוחלט, ואנחנו כמתחרים קטנים במשק הגפ"מ מקבלים עלינו.

<דוד בן יהודה: אבל, אני ברשות

<דוד בן יהודה: כם רוצה רק להגיד מילה אחת כי כל זה, כל זה לא יקרה – אתם לא מקשיבים לי, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: אנחנו מקשיבים לך.

איתן כבל: אתה לא הקשבת לדיון.

<דוד בן יהודה: כל זה הולך להתבטל.

<דוד בן יהודה: מדוע?

<דוד בן יהודה: אנחנו כחברה קטנה עומדים להחזיר את המפתחות לחברות הגדולות מחר בבוקר אם לא נקבל מיידית ממשרד האנרגיה את ההקצבות המגיעות לנו בהתאם לכמות הצרכנים שלקחנו - -

<רן מלמד: גם לבנת פורן אמרה את זה שהיא תתפטר אם החוק יעבור.

<דוד בן יהודה: - - ואז כל זה יהיה טפל, ולא עשיתם דבר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה, דוד.

<דוד בן יהודה: אני מדגיש את זה.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אתה כבר מומחה לענייני ועדת כלכלה ולענייני החוק.

איתן כבל: כהן ולוי זה מאותו שבט, אבל זה עדיין לא הופך אותם לאותה משפחה.

איתן כבל: אנחנו דנים פה אומנם בענייני גז, גפ"מ במקרה הזה.

איתן כבל: זה לא הדיון.

איתן כבל: אנחנו פה עוסקים בעניין מאוד מאוד מסוים.

איתן כבל: ירצה אדוני לפנות אלי בתוקף תפקידי כיושב-ראש ועדת הכלכלה בעניין אליו אדוני מכוון, אנא הוצא לי פנייה רשמית.

<דוד בן יהודה: אעשה זאת, רק שהחורף הוא פה וממחר לחברות הקטנות לא יהיה גז כפי שהגדולות הודיעו.

איתן כבל: תודה, דוד, אבל אני אומר לאדוני, בכל הכבוד הראוי - -

<דוד בן יהודה: אין לנו את הזמן יותר.

איתן כבל: תודה.

<דוד בן יהודה: הוגשו בקשות למשרד האנרגיה.

איתן כבל: דוד, גם לי אין זמן.

איתן כבל: אני כבר אוציא אותך, זה לא הנושא, אלוהים.

איתן כבל: מה אתה רוצה, שאני אכתוב את זה בשפת יתדות?

<דוד בן יהודה: זה קשור.

איתן כבל: די, מספיק.

<לאה ורון: יש כל כך הרבה דברים שקשורים.

<דוד בן יהודה: בתי הזיקוק לוקחים את אותו מחיר של גז ייבוא, לא מייצרים גז בחורף, אנחנו - - -

איתן כבל: די.

איתן כבל: סליחה, במחילה.

איתן כבל: אתה מטריח את הוועדה.

איתן כבל: כל אחד שעובר ברחוב אתה מטריד אותו?

איתן כבל: זה מה שאתה עושה לנו, גם אם אתה צודק.

<דוד בן יהודה: אבל זה קשור.

<דוד בן יהודה: אבל זה קשור.

איתן כבל: מספיק.

איתן כבל: די.

איתן כבל: זה לא הנושא.

איתן כבל: אדוני רוצה להעלות את הנושא, כבר נתתי לו את הדרך.

איתן כבל: אין כאן את האנשים שיודעים לתת את התשובות, גם לא אני.

איתן כבל: אדוני ייקח שלט, ילך ליד הבית של שר האנרגיה.

<דוד בן יהודה: אעשה זאת, אדוני.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: שלחה גברת בשם אורנה דיקנית מכתב בנושא הצעה לתיקון חוק המקרקעין, כשהיא מתייחסת בדיוק מאותו מקום, היא מתנגדת התנגדות נחרצת.

איתן כבל: היא בעלת מספר דירות - -

<לאה ורון: משכירה אותן לשוכרים שונים.

איתן כבל: - - והיא משכירה אותן לדיירים.

איתן כבל: לא משנה מי הפעיל אותה, אם היא קמה בבוקר והיא צופה אדוקה בערוץ 99 או 98, עצם העובדה שכבר יצא מכתב כזה.

<אתי בנדלר: היא מתנגדת לתת זכויות לשוכרים.

איתן כבל: מתנגדת לתת זכויות לשוכרים, זה אומר שלצערי אני צודק ולא אתם בכיוון שבו אנחנו הולכים.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: לא כי אני לא מסכים אתך.

איתן כבל: אני מסכים אתך, רק עד שנסיים את כל התהליך ועכשיו אני אתווכח אתה והיא תיקח עורך-דין ויש מישהו שגם יעזור לה לקחת עורך-דין, ויגישו בג"ץ ויתחיל סיפור ארוך שהכול יקרה בו, אנחנו נמות צודקים ושום דבר לא ישתנה.

איתן כבל: תודה רבה.

<רן מלמד: אפשר רק לקבל תשובה לגבי השכירות ארוכת-הטווח?

איתן כבל: כן, הם יצטרכו לתת תשובה.

איתן כבל: זה נושא שהוא הרבה יותר גדול, זה לא משהו שאני יכול להגיד – עדי, תשלפי.

<עדי חכמון: אבל יכול להיות שמשרד המשפטים יכול.

<כרמית יוליס: רציתי לומר שלפחות מההיכרות שלי, יש מנעד של מצבים שבהם הדין בעצם הוא זה שמחייב שהדירות לא יוכלו להימכר אלא תחול חובה להשכיר אותן.

<כרמית יוליס: בחוק הוותמ"ל, שזו הוועדה למתחמים מועדפים לדיור יש הוראה קוגנטית כזאת שאי-אפשר לסטות ממנה, ששיעור מסוים מיחידות הדיור שמתאשרות חייב להיות להשכרה ארוכת-טווח – חלקה במחיר מופחת וחלקה לא.

<כרמית יוליס: יש גם תקנות לפי חוק התכנון והבנייה.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: על זה שואל - -

<רן מלמד: אנחנו יודעים.

<רן מלמד: לכן אני שואל.

<אתי בנדלר: - - מה יהיו זכויות השוכרים.

<כרמית יוליס: הבנתי, עכשיו אני אשיב.

<כרמית יוליס: תשימו לב שבהוראות הקוגנטיות האלה ההוראה היא כלפי הנכס, כלומר אי-אפשר למכור אותו בשוק החופשי.

<כרמית יוליס: זה לא בהכרח אומר שהשוכר הוא אותו אדם שיישאר שם משך 15 שנה או 20 שנה או עשר שנים.

<רן מלמד: לא נכון.

<רן מלמד: חוזי השכירות הם לחמש שנים ומעלה.

<רן מלמד: את פשוט לא צודקת.

איתן כבל: תן לה קודם כול לסיים, רן, לא מתאים לך.

<רן מלמד: סליחה.

<כרמית יוליס: לאיזה תקופה השוכר הספציפי יכול להיות שם, כאן אין קוהרנטיות ואין הלימה בין ההסדרים השונים.

<כרמית יוליס: בחלק מהמצבים חלות תקנות התכנון והבנייה לעניין מטרה ציבורית, בחלק מהם זה החלטות מועצת מקרקעי ישראל, ובחלק זה הוראות שנגזרות מחוק הוותמ"ל.

<כרמית יוליס: במרבית המקרים באמת לשוכר יש חוזה ברירה, כלומר אופציה שהוא רשאי להאריך, בחלק מהמקרים עד חמש שנים ובחלק עד שש שנים.

<כרמית יוליס: מה שאנחנו מציעים, ככל שהשכירות היא לכל הפחות של חמש שנים, היא ניתנת לרישום בפנקסי המקרקעין, וככל שהשכירות תירשם בפנקסי המקרקעין אנחנו נהיה מוכנים לחרוג מהכלל הרגיל ולאפשר לאותו שוכר.

<רן מלמד: מי רושם?

<רן מלמד: מי צריך לרשום?

<כרמית יוליס: הוא רשאי ללכת ולבקש - - -

<קריאות: - - -

<כרמית יוליס: זו הייתה דרמה.

<קריאה: זאת הייתה מהפכה.

איתן כבל: הבנתי שהיה פה משהו שאני פספסתי אותו.

<לאה ורון: אז תחזרי על הדברים.

<כרמית יוליס: אז אני אומרת, "המהפכה החוקתית" – אני צוחקת – מה שאנחנו בעצם נהיה מסכימים בפרויקטים המיוחדים האלה זה ככל שמישהו שוכר והוא שוכר למעלה מחמש שנים, כלומר לכל הפחות חמש שנים - -

<קריאה: בעצם חכירה.

<כרמית יוליס: - - בעצם הזכות שלו ניתנת לרישום בפנקסי המקרקעין.

איתן כבל: יפה.

<כרמית יוליס: ואם היא תירשם בפנקסי המקרקעין אז רק לצורך החוק הספציפי הזה אנחנו נהיה מוכנים להרחיב ככה שגם הוא יוכל לקבל את - - -

<קריאות: - - -

<רן מלמד: כמעט פתרו.

<רן מלמד: אז א.

<רן מלמד: אני אשמח באמת שזה ייכנס, אבל יש לי עוד שאלה.

<אתי בנדלר: כרמית, אני רוצה להבין את ההצעה שלך.

<אתי בנדלר: את מדברת על פרויקטים - - -

<לאה ורון: מעל חמש שנים.

<אתי בנדלר: או על כל מי שמוכיח שיש לו חכירה?

<אתי בנדלר: חכירה היא שכירות לתקופה של חמש שנים לפחות.

<אתי בנדלר: כל מי שהוא חוכר מקרקעין והוא רשם את הזכות שלו בטאבו, יהיה רשאי להצביע.

<כרמית יוליס: כן, אבל הדגש הוא בפרויקטים האלה.

<כרמית יוליס: זו תשובה לקושי שעלה פה.

<רן מלמד: אני רוצה לחדד.

<אתי בנדלר: הכול או רק בפרויקטים?

<כרמית יוליס: רק בפרויקטים האלה.

<אתי בנדלר: למה?

<כרמית יוליס: תבינו, הפרויקטים האלה הם באמת מעוררים את הקושי שההצעה נועדה להתמודד אתו, כי בסוף, כל הבניינים האלה שניתן רק להשכיר אותם, כולם בבעלות גורם אחד.

<רן מלמד: נכון.

<כרמית יוליס: אז הקושי להגיע שם לאיזושהי תחלופה, הוא נראה לי הרבה יותר משמעותי.

<כרמית יוליס: ולכן המענה שאנחנו מוכנים לתת הוא רק ביחס לקושי הספציפי הזה.

<כרמית יוליס: אנחנו יכולים למצוא לזה נוסח שאומר שבעצם יש מגבלה על מכירת הדירות.

<כרמית יוליס: ניתן אך ורק להשכיר אותן לשכירות ארוכת-טווח וזו בעצם ההצדקה לתת מעמד לשוכר לחמש שנים.

<יערה למברגר קינר: הדרך הטכנית שאפשר לעשות את זה, אפשר לעשות את זה בחזקה – כמו שעשינו בחוקים אחרים.

<אתי בנדלר: בפקודת מסילות הברזל.

<יערה למברגר קינר: בפקודת מסילות הברזל, ואז זה פותר את השאלה האם תהיה כפילות עם בעל הדירה, אפשר ליצור חזקה כזאת.

<רן מלמד: קודם כול, תודה, זה חצי פותר את הבעיה.

<רן מלמד: למה אני אומר חצי?

<רן מלמד: כי הולך לעבור בקרוב חוק – חבל לי שחבר הכנסת פולקמן יצא מהחדר – שנקרא חוק שכירות הוגנת, שבין השאר מבסס את כל המהות שלו על שכירויות שהן לתקופה ארוכה כי ככה בעלי הבתים יוכלו ליהנות מהטבות ותמריצים וכדומה, וזה ינוע אם אני לא טועה בין שנתיים לחמש שנים.

<רן מלמד: ואני עוד פעם אומר, החוק הזה יעלה השבוע לדעתי לקריאה ראשונה והוא ממשיך לדברים אחרים.

<רן מלמד: צריך להתייחס אליו.

איתן כבל: אני רוצה להציע הצעה.

איתן כבל: אני לא יודע לתת, רן, אני מתנצל.

איתן כבל: כיוון שאני לא רוצה לעכב את החוק, כי הבעיה בחוק היא לא השכירות, שוכר-משכיר, יש כאן עניין הרבה יותר עקרוני וגדול.

<רן מלמד: נכון.

איתן כבל: אני מציע לעשות את זה בכמה טקטים.

איתן כבל: קודם כול, יש את הטקט הראשון שבו אנחנו יודעים להגיד את מה שעורכת-דין יוליס אמרה לנו כאן, אמירה שאפשר ללכת אתה כברת דרך שעוד לא הלכנו בה.

איתן כבל: אחד.

<כרמית יוליס: בעצם אין לזה שום אח ורע באיך מקבלים החלטות בבית משותף.

איתן כבל: כבר פרגנתי אבל אם את רוצה לפרגן גם את, זה בסדר, לא אחסום אותך.

איתן כבל: נקודה שנייה, ברשותכם, שאני רוצה לומר בעניין הזה.

איתן כבל: לכש – אני אומר את זה לכם, זה גם ייכתב בהצעת החוק, אני לא יודע איך, בדברי ההסבר או במה שאנחנו רוצים לכתוב, או להצהרה שלכם לפרוטוקול – לכשיעבור החוק, צריך לבצע - - -

<לאה ורון: לכשתעבור הצעת החוק עליה דיבר רן, שמיטיבה - - -

<אתי בנדלר: במהלך הדיונים באותה הצעת חוק.

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: צריך למצוא את הדרך המשפטית איך כבר מראש אנחנו מוכנים לבצע את ההתאמות הנדרשות העולות מהתיקון החדש.

<שלומית גרינפילד גילת: רק חשוב להדגיש שיש הבדל בקשר לשכירות - - -

איתן כבל: גברתי, אני עוצר אותך.

איתן כבל: אני לא ביקשתי לפתוח את הדיון בחוק של פולקמן.

איתן כבל: אני רק אומר את הדבר הבא, שאני רוצה עין לציון צופיה.

איתן כבל: אם יעלו – ורן ידאג "לנג'ס" לי כדי שאני אשים גם אני את לבי, אם יש - - -

<אתי בנדלר: בתקווה שזה יעבור אלינו.

איתן כבל: כן, כן, נכון.

איתן כבל: אני מניח שזה יעבור אלינו, אני מקווה.

איתן כבל: חסר לפולקמן שלא, שיחפש לו ועדה אחרת.

איתן כבל: אם העניין הזה באמת מתכתב עם העניין הזה לדעתך, אנחנו נביא את זה גם לדעת היועצת המשפטית, אנחנו נעשה – כבר אני אומר לכם את זה מראש – נדאג ונדרוש את ביצוע ההתאמות.

<לאה ורון: עכשיו אפשר לחזור להצעת החוק שעל שולחן הוועדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, משפט בקשר לדברים של היועצת המשפטית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כשאנחנו מדברים בסעיף (3)1א(א), מדברים על הבעלים, בעלי הדירות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אפשר אולי להכניס שם: או שוכרים שהם רשומים בטאבו, ואז זה יהיה מכוסה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השוכרים שנרשמו בטאבו, זה שיש לו את השכירות והחכירה, אם אפשר להכניס את זה שם.

<אתי בנדלר: משרד המשפטים, אני חושבת בצדק, מתנגד להצעה הזאת בשלב הזה כי יש לזה השפעה רוחבית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ההסכמה שלה עכשיו.

<אתי בנדלר: לא, היא דיברה רק על פרויקטים - -

<עדי חכמון: איפה שיש מגבלות.

איתן כבל: פרויקטים מיוחדים שיוצאים עכשיו.

<אתי בנדלר: - - מיוחדים של השכרה לטווח ארוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, רק הם רשומים בטאבו.

<רן מלמד: מה שנקרא, במסגרת חברת "דירה להשכיר".

<רן מלמד: זה בעצם האמירה.

<אתי בנדלר: לא.

<לאה ורון: לגמרי לא.

<לאה ורון: זה בכלל שני דברים שונים.

<קריאות: - - -

<עדי חכמון: הבעיה היא שיכול להיות ששוכר הוא לא בפרויקט המיוחד הזה, הוא שוכר לחמש שנים ואז הוא נרשם בטאבו.

<עדי חכמון: במקרה הזה, משרד המשפטים, אנחנו לא רוצים - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה הבעיה?

<יערה למברגר קינר: זה גם לא חייב להיות חמש שנים הוא שוכר, יכול להיות שהוא שוכר שנתיים ויש לו אופציה לעוד שלוש שנים.

<כרמית יוליס: מערכת היחסים שם היא שונה.

<כרמית יוליס: זה משהו אחר.

איתן כבל: חברים.

איתן כבל: חאג', אני לא פותח את זה.

איתן כבל: זה לא נכון גם לדעתי.

איתן כבל: אני יכול להצביע, גברתי?

<אתי בנדלר: קראת את פסקה (3)(א)(1)(2), ו-(ב).

<קריאות: כן.

<אתי בנדלר: אפשר להצביע, למרות ש-(ג) מאוד קשור ל-(ב).

איתן כבל: נכון, אבל למרות זאת בואו נעשה את זה.

<לאה ורון: אבל (ג) גם קשור ל-(1), (2), (3), (4).

איתן כבל: נכון.

<אתי בנדלר: אז (א)(1)(2) ו-(ב).

<אתי בנדלר: אדוני רוצה להצביע עליהם.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

<אתי בנדלר: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) אושרו.

<עפרי גופר: (ג) זה בעצם מיישם דברים שדיברנו עליהם.

איתן כבל: כל מה שדיברנו עליו.

איתן כבל: בואו נשים לב שאנחנו עשינו את הפעולות כפי שאנחנו אמרנו אותן.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: לא פותח את הדיון, אני רק רוצה לדעת שקיימנו.

איתן כבל: בבקשה.

<עפרי גופר: (1) שבעה ימים לפני מועד קיום האסיפה נתלתה בכל דלת כניסה לבניין או בלוח המודעות הודעה על קיום אסיפה כאמור.

<עפרי גופר: .."

עבד אל חכים חאג' יחיא: למה "או" ולא "ו-"?

איתן כבל: קודם כול, זה פעם אחת.

איתן כבל: אם אתה אומר "או", אתה עושה עוד פעולה.

איתן כבל: יש כאן שלוש פעולות, ארבע פעולות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רושם או.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: קודם כול, שלט.

איתן כבל: הודעה ראשונה יכולה להיות, אמרנו את זה, במקום או בולט על הדלת או אם יש לוח מודעות שנוהגים לשים עליו.

<לאה ורון: יש דלתות שהן הזזה.

איתן כבל: זו הכוונה.

איתן כבל: זה לא שתי פעולות.

איתן כבל: זה אחת מהן.

<שניר ניב: יש עוד פעולה.

<לאה ורון: על דלתות שהן הזזה לא תולים מודעות.

איתן כבל: חאג'.

איתן כבל: הכוונה היא - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מבין.

<שניר ניב: אולי נקרא עד הסוף ואז יהיה יותר ברור.

איתן כבל: קודם כול תקראי את כל התהליך, אחר כך נתייחס אליו.

<שניר ניב: זה בעצם שלוש דרכים שהוא חייב.

איתן כבל: חאג', יש כאן שלוש דרכים, שאתה חייב לבצע מתוכן לפחות שתיים.

<שניר ניב: לא.

<שניר ניב: שלוש מתוך ארבע.

<קריאה: לבצע את כולן.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: שלוש מתוך ארבע כדי שלא תיפול שגגה.

איתן כבל: למה אני אומר שזה שתיים?

איתן כבל: כי ההודעה - -

<עדי חכמון: היא הכרחית בכל מקרה.

איתן כבל: - - על הדלת או לוח המודעות או הכניסה היא טריוויאלית בעיני.

איתן כבל: היא חובה בכל מקרה.

איתן כבל: הוא צריך לשים על כל דלת, הוא צריך לשים בתיבה והוא צריך במשלוח אלקטרוני.

איתן כבל: זאת אומרת, הוא צריך פעולה ועוד שתיים מהשלוש הנותרות.

<לאה ורון: את (ב) אני לא מבינה.

<לאה ורון: למה הכוונה הנחת הודעה בפתח הדלת של הדירה?

<לאה ורון: לדחוף מתחת?

איתן כבל: כן.

<עדי חכמון: כן.

איתן כבל: או להדביק.

<לאה ורון: זאת אומרת, בשני בניינים שיש בהם 300 דיירים, יצטרך מישהו ללכת ולדחוף מתחת לדירות.

<קריאות: כן.

<עדי חכמון: אנחנו רצינו שתהיה רק דרך אחת אבל כבוד היושב-ראש רצה שתיים.

נורית קורן: זה בסדר גמור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דווקא זה בסדר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז השוכר יכול לפנות, הוא כבר יודע – השוכר נמצא בבית, יכול לפנות לבעל הבית, להגיד לו, תייפה את כוחי.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: ממש ככה.

<אתי בנדלר: ואז הוא יכול גם להראות שהוא ייפה את כוחו, שהוא הסכים לכך בהודעת סמס, כך שזה מאוד פשוט.

עבד אל חכים חאג' יחיא: השוכר יודע במאה אחוז שדנים בזה ואז הוא יכול לבקש את הייפוי.

<אתי בנדלר: נכון.

<לאה ורון: נכון.

<אתי בנדלר: אני רק לא מבינה מה אומרת החזקה, אם מישהו יכול להבהיר.

<אתי בנדלר: בעיקר אני מתכוונת "כאילו נמסרה לבעל דירה יום אחד לאחר מכן".

<אתי בנדלר: למה צריכים את החזקה הזאת?

<עפרי גופר: החזקה נוצרה כדי למנוע מצב שאחרי זה ייכנסו לכל מיני הליכים משפטיים בעצם.

<אתי בנדלר: אני מבינה מדוע צריכים חזקה שייאמר בה "ויראו הודעה לפי פסקאות אלה כאילו נמסרה לכל בעל דירה".

<אתי בנדלר: מה שאני שואלת מה מוסיף "יום אחד לאחר מכן".

<עפרי גופר: זה לא חייב להיות יום אחד לאחר מכן, אבל גם אמרתי קודם, אין לנו שום בעיה לשנות את זה.

<אתי בנדלר: אני חושבת שזה רק מבלבל.

איתן כבל: נכון.

<עפרי גופר: על החזקה עצמה אנחנו לא מוותרים, החזקה היא חשובה.

<עדי חכמון: ברור שלא.

<אביטל סומפולינסקי: למה צריך יום אחד לאחר מכן?

<עפרי גופר: אם צריך לעשות סידור בימים, אם זה יוצא עכשיו לא מספיק ברור.

<אתי בנדלר: למה אני צריכה יום אחד לאחר מכן?

<אתי בנדלר: אני שואלת מדוע אי-אפשר לעשות נקודה אחרי "לכל בעל דירה".

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: מה זה יום לאחר מכן?

<עדי חכמון: כאילו נמסרה לכל בעל דירה.

<עדי חכמון: בסדר.

<אתי בנדלר: פשוט למחוק את המלים "יום אחד לאחר מכן".

<עדי חכמון: בסדר, אין בעיה.

איתן כבל: לדעתי מישהו נרדם.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: זה הועתק מהתקנון המוסכם של הבית המשותף בחוק המקרקעין.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: מיותר.

איתן כבל: אוקיי.

<חגית הלר קוצר: חגית, אמישראגז.

<חגית הלר קוצר: כמו שאנחנו יודעים, בחודשים יולי-אוגוסט הרבה מהאנשים לא נמצאים בארץ.

<חגית הלר קוצר: יכולה להתקבל פה החלטה ללא שאנשים בעצם קיבלו שום הודעה כי הם פשוט לא נמצאים.

איתן כבל: גברתי, אני רוצה להזכיר לך שאנחנו תכף נקריא את האחוזים כמה צריכים להשתתף בכל מקרה.

<חגית הלר קוצר: אבל אדם צריך לדעת - - -

<אתי בנדלר: אז מה את מציעה?

איתן כבל: נשמה, ובחורף אנשים לא יוצאים מהבתים כי שלג.

איתן כבל: נו באמת.

<לאה ורון: וחלק מהם מאוד לא מתעניינים בנושא.

<לאה ורון: ממש לא מעניין אותם.

איתן כבל: וכאלה לא מעניין אותם, וכאלה שוכרים, וכאלה משכירים, וכאלה גמלאים, וכאלה קשישים, וכאלה ביטוח לאומי.

<אתי בנדלר: לא, זה בעייתי כי יולי-אוגוסט אנשים נמצאים בחופשה אבל גם בתקופת החגים אנשים נמצאים בחופשה, אז תתחילי לקבוע לפי חודשי השנה?

איתן כבל: אנחנו נכוון החלפת בעלים בין תשרי לחשון.

<קריאה: בין כסה לעשור.

איתן כבל: ואז עייפים אחרי החגים.

<לאה ורון: ובשעה שמונה עד תשע.

<חגית הלר קוצר: אדוני היושב-ראש, המטרה כאן היא לא לגרום לאנשים לא לדעת ולקבל החלטה בניגוד לרצונם.

איתן כבל: בשביל זה קבענו את האחוזים לאחר מכן.

<חגית הלר קוצר: זה בדיוק.

<חגית הלר קוצר: האחוזים הם מאוד מאוד נמוכים.

<חגית הלר קוצר: אדם רוצה לדעת - - -

איתן כבל: סליחה, גברתי, את רוצה שניים במחיר אחד?

איתן כבל: את מתחילה איתי בדיון הקודם?

<עדי חכמון: אנחנו חושבים שהם גבוהים.

<חגית הלר קוצר: - - -

איתן כבל: הדיון הזה נגמר, גברתי.

איתן כבל: אולי לא שמת לב.

<חגית הלר קוצר: אבל השאלה - - -

איתן כבל: לא, אין שאלה.

איתן כבל: גברתי, הדיון הסתיים בפעם הקודמת.

איתן כבל: אני הודעתי שכאן אני עושה הצבעות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: זה הכול.

איתן כבל: כל מי שהיה צריך להיות פה הלך.

איתן כבל: רן.

<רן מלמד: שלוש הערות.

<רן מלמד: הערה ראשונה נוגעת לנושא של המיילים, שאני חושב שהם לא צריכים להיות ברירת מחדל אלא במידה וקיימים מיילים או הודעות אלקטרוניות - - -

איתן כבל: רן, אתה לא היית בדיון הקודם, נשמה.

<רן מלמד: אני יודע שלא הייתי.

איתן כבל: אז תן לי להעיר לך.

איתן כבל: תפסת מרובה לא תפסת, והיה כאן דיון שלם.

איתן כבל: ולכן, אני קבעתי ארבע פעולות שמתוכן שלוש.

<רן מלמד: אוקיי.

איתן כבל: אני לא אאפשר אפילו לפתוח, אסביר גם למה.

איתן כבל: על כל פעולה היה פה דיון של שבוע.

איתן כבל: הם רצו בכלל שתי פעולות.

<רן מלמד: אני לא אכנס.

<רן מלמד: אני רק אגיד שהנושא של המיילים הוא דווקא קריטי לבעלי הדירות, לא לשוכרים, לדעתי לפחות.

איתן כבל: בסדר, אני לא מתווכח.

<רן מלמד: כי אחרת בעל הדירה, יכול להיות שלא יודע בכלל.

איתן כבל: אבל אני לא רוצה להחליט, לכל אחד יש את דרך הפעולה שלו.

<רן מלמד: שני דברים נוספים שאני הייתי מבקש.

<רן מלמד: אחד זה הנושא של ההודעות שייתלו או יימסרו, באיזה שפות הן ייכתבו.

<רן מלמד: אני העליתי את זה בדיון הראשון.

איתן כבל: היית חסר בדיון הקודם.

<רן מלמד: אני יודע.

<רן מלמד: אני מלמד בימי שלישי אחרי הצהרים.

איתן כבל: אנחנו לא התלוננו.

איתן כבל: דיברנו בשמך.

<רן מלמד: אז אני לא יודע מה נגמר עם השפות.

איתן כבל: היועצת המשפטית אמרה, אם היה רן, הוא היה אומר.

<רן מלמד: אדוני, החברה שרוצה להיכנס כספק חדש צריכה לקחת לטעמי על עצמה את תרגום ההודעות האלה ולהביא אותן.

<קריאה: יש לנו הרבה כסף.

<רן מלמד: סליחה, לא הפרעתי לך.

<רן מלמד: זאת אמירה אחת.

<רן מלמד: והאמירה השנייה, אני חושב שמעבר להודעה הבסיסית שהולך להיות דיון, צריך להציג את המהות על מה הולך להיות הדיון.

<רן מלמד: לכתוב לפחות שאפשר להגיע לנציג של ועד הבית בבניין לקבל ממנו את החומר.

איתן כבל: אני רוצה להעיר הערה.

איתן כבל: אני בעניין הזה לא חושב שצריך לכתוב שפה, אגיד לך גם למה.

<אתי בנדלר: ענית על זה גם בישיבה הקודמת.

איתן כבל: נכון, אמרתי.

איתן כבל: יש מה שנקרא פה בעל אינטרס.

איתן כבל: זה לא דיירים שעכשיו הוצנחו בלילה בשקט ואף אחד לא יודע מיהם.

איתן כבל: אנחנו גרים בבניין, גם אם אלה דיירים בבניין שאני לא אזכיר מי גר בו, שלא מדברים ונכנסים למעלית כאילו נפגשו בשני עולמות מקבילים ולא גרים באותו בניין 20 שנה.

<רן מלמד: אדוני, בשכונת בת גלים בחיפה יש קטע שנקרא שיכוני הבריגדה, בתים ישנים שהוקמו בשנות הארבעים והחמישים.

<רן מלמד: יש בהם כ-450 משפחות – אני יכול להגיד כי עשינו שם עבודה – 95% שוכרים, 96% מהשוכרים הם עולים מרוסיה.

<רן מלמד: הם לא יודעים לקרוא בעברית.

איתן כבל: גטה, סבתא של אשתי, ילידת לבוב, שהגיעה כבר לפני מספיק שנים, עד היום אתה יכול לשים לה כמה פתקים שאתה רוצה בעברית.

<רן מלמד: אבל אדוני, אם תשים לה ברוסית היא תקרא.

<רן מלמד: היא תקרא ותתייחס.

איתן כבל: אתה יודע שאני הולך אתך בדברים האחרים, בענייני שפות הולך אתך כמה שאתה רוצה.

איתן כבל: פה אני לא אלך אתך.

<רן מלמד: אוקיי.

איתן כבל: החלפת הגז זה לא המעשה הראשון של ה-96% דיירים מה-95% שוכרים.

<לאה ורון: קודם גובים מהם שכר דירה.

איתן כבל: הם כבר דנו מי ינקה.

<לאה ורון: ועד בית.

איתן כבל: הם דנו על ועד הבית.

<עדי חכמון: מעלית.

איתן כבל: הם כבר בחרו ועד בית.

<רן מלמד: אדוני, בתיבת הדואר שלך מונחת הצעת חוק של תיקון חוק בתים משותפים בנושא הזה, כך שזה ילך לנושא הזה ממילא.

איתן כבל: אחרי.

<רן מלמד: כך שזה ילך לנושא הזה ממילא ואני חושב שיש הזדמנות לעשות את הדבר הנכון גם פה.

איתן כבל: רן, אני לא הולך אתך.

איתן כבל: זה רק יעכב לי את החוק.

<רן מלמד: טוב.

<רן מלמד: ולגבי מתן המידע מורחב?

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני רוצה להיזהר ולהגיד, כי אחר כך כל אחד ילך עם פלס.

איתן כבל: מה הבעיה שלי?

איתן כבל: כיוון שהחוק כל כך חשוב לי ואני יודע מי פועל פה, כל מילה, כולם יהיו אליעזר בן-יהודה.

איתן כבל: הניסוח הוא כזה ולא נאמר, זה נכתב בשפה שלא הבנתי, חשבתי שבכלל רוצים להרכיב גז, ששטייניץ רוצה לחבר צינור גז נוסף לתמר.

<רן מלמד: אבל יש לנו בוררת.

<רן מלמד: אתי בנדלר אמרה שהיא המומחית לשפה פשוטה וברורה.

<אתי בנדלר: אני אגיד לך.

<אתי בנדלר: כשאנחנו מדברים על עוסקים, בעיקר על עוסקים גדולים, אני יכולה להטיל עליהם חובות כי הם יכולים לעמוד בזה, כשאני מדברת על כך שכל דייר יכול בעצם ליזום את האסיפה הזאת – כל דייר, לא צריכים את נציגות הבית המשותף לצורך העניין הזה - ככל שאתה תטיל עליו את המטלות האלה של תרגום וכו', אתה נותן יותר מדי כלים למתנגדים.

איתן כבל: מה שאתה רוצה להגיד אתה צודק.

<רן מלמד: החובה לא על הדייר.

<רן מלמד: החובה על המשכיר.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אתה רואה, ידעתי - - -

<אתי בנדלר: לא, ממש לא.

איתן כבל: אתי, אני סגרתי.

איתן כבל: את צודקת.

איתן כבל: אני כבר ידעתי מה הוא רוצה להגיד ואני לא מסכים.

<אתי בנדלר: אני ייצגתי אותך בישיבה הקודמת והיושב-ראש ענה.

<רן מלמד: ולגבי הנושא של המידע, גם אתה לא מוכן?

איתן כבל: אני לא מוכן.

איתן כבל: מידע הוא סכנת נפשות.

איתן כבל: בפני עיוור לא תיתן מכשול.

<רן מלמד: אוקיי.

איתן כבל: להתחיל לכתוב מה יירשם שם – עוד לפני שנתכנס יהיה דיון בבית-המשפט העליון, בג"ץ, מה נכתב.

<אתי בנדלר: אני רק מפנה את תשומת הלב שההודעה צריכה להיות על אסיפה.

<אתי בנדלר: אסיפה הוגדרה – ואושר כבר בפסקה (2) שזה אסיפה שבמסגרתה יתקבלו החלטות לעניין החלפת ספק גז בלבד.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, על מה הישיבה, כל בעל דירה ידע.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד, עם התוספות והשינויים, (ג)(1), ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

<אתי בנדלר: סליחה, אדוני, אני מצטערת אבל בכל זאת, אפרופו המידע שדיבר עליו רן מלמד, אני נזכרת בהנחיה שלך מתחילת הישיבה שבחשבון הגז צריך להיות כלול מידע.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: זה עדיין פה.

איתן כבל: זה פה?

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: זה מה שרציתי להגיד.

<אתי בנדלר: אם הוועדה מחליטה להצביע על הדרישה הזאת זה לא ייכנס בחוק הזה, זה ייכנס בחוק ההסדרים כתוספת.

איתן כבל: אוקיי.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לראות אם אני הבנתי נכון את מה שאתה דורש.

איתן כבל: תסבירי לי מה שאמרתי לך.

<אתי בנדלר: לפרשן אותך.

<אתי בנדלר: אם הבנתי נכון אתה דורש הוראה כללית שתאמר שספק גז יכלול בחשבון גז הנמסר לצרכן גז, בין היתר, את המחיר שהוא גובה ממנו למ"ק גז, ואם היה מחיר שונה לפי כמות הצריכה – אני הוספתי את זה תוך כדי זה שאני חשבתי ולכן אני רוצה להפנות את תשומת לבך שיכולים להיות גם מחירים שונים לפי צריכה – אז אם היה מחיר שונה לפי כמות הצריכה, המחיר לכל כמות הצריכה הוא מחיר ממוצע למ"ק גז.

<אתי בנדלר: יש עוד דבר שאתה העלית בעבר, ואני שואלת את עצמי עכשיו אם אתה רוצה גם שייאמר במפורש - וכן את מחיר התשלום הדו-חודשי הקבוע.

<לאה ורון: בנפרד.

<אתי בנדלר: את זה, את זה, את זה.

איתן כבל: יש לי הצעת חוק.

<אתי בנדלר: לא, הצעת החוק שלך היא לבטל בכלל.

איתן כבל: לא, לא, לא.

<עדי חכמון: אפשר להוסיף את זה.

<יורם טמיר: קיימת.

<יורם טמיר: מחייבת.

<יורם טמיר: נכון?

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אתה לא יודע מה אני רוצה להגיד, ופה אתה לא בצד שלי, אני כבר מודיע לך.

איתן כבל: העניין הוא חובת שקיפות, ויש לי הצעת חוק כזו שמונחת – אפילו רציתי להניח אותה פעם נוספת השבוע, היא עברה כבר טרומית, לא משנה – שבה מה שמוגדר תחת הכותרת דמי שימוש קבועים, יפורט מה זה דמי שימוש קבועים.

איתן כבל: אני תמיד מספר את הסיפור שתחת דמי השימוש הקבועים חברת בזק גבתה במשך שנים על ה"זמיר" וה"עפרוני", כשכבר לא היה מפעל, לא היה זמיר, לא היה עפרוני.

<אתי בנדלר: אלה שמות של מכשירי טלפון.

<אתי בנדלר: ציוד קצה, מי שמכיר.

איתן כבל: מכשירי הטלפון המכוערים האלה, האפור והמוקה הזה.

<עדי חכמון: אני למדתי את זה בדיון הקודם.

<לאה ורון: מה שהיא אומרת, You rest your case.

איתן כבל: אם אפשר להכניס את זה, אני אשמח.

<אתי בנדלר: לא, אני חושבת שזה מאוד מרחיק לכת כי זה באמת דבר שהם צריכים - - -

איתן כבל: טוב, אני אביא את זה באמצעות החוק שלי.

<לאה ורון: <לא, אבל השאלה היא האם לציין בנפרד את התשלום הקבוע.

<לאה ורון: >

<חן בר-יוסף: כן.

<אתי בנדלר: כן, ברור.

<אתי בנדלר: וכמובן אם כבר מתייחסים לזה, אז גם פרטים נוספים שהשר קבע.

<דוד בן יהודה: והכול כתוב כבר, רק כתוב באופן מעוות שאף אחד לא יכול להבינו כפי שאמר היושב-ראש.

<דוד בן יהודה: הוא דורש שיהיה כתוב מחיר למטר קוב לא לפי ממוצעים ולא כל מיני הסתרות שכיום קיימות אצל חברות הגז השולטות במשק הגפ"מ, וזהו.

<קריאה: זה מה שיש היום.

<אתי בנדלר: אז מחיר ממוצע לכל סוג של צריכה?

<אתי בנדלר: זאת אומרת לפי היקף הצריכה?

<דוד בן יהודה: לא ממוצע.

<דוד בן יהודה: מחיר לקוב.

<חן בר-יוסף: אבל זה מחיר משתנה.

<חן בר-יוסף: אצלך זה קבוע.

<דוד בן יהודה: לא משתנה.

<דוד בן יהודה: מחיר לקוב באותו חשבון.

<דוד בן יהודה: שיהיה ברור.

<דוד בן יהודה: הסכום לחיוב הוא 100 שקלים, המחיר לקוב 25 שקלים, בן אדם יוכל להכפיל ולהבין אותו.

<דוד בן יהודה: היום הוא לא יכול בלי עין מזוינת לעשות.

איתן כבל: דוד, אתה הצעת את זה?

איתן כבל: אנחנו, אז בבקשה תמתין.

<יערה למברגר קינר: היועצת המשפטית הציעה מענה שיהיה אם זה מחיר אחיד – אחיד, ואם הוא משתנה לפי כמות הצריכה - - -

<אתי בנדלר: כן, אבל אחר כך, שבן אדם ידע מה המחיר הממוצע שהוא משלם.

<חן בר-יוסף: זה כבר שלושה מחירים, פלוס המטר קוב.

<חן בר-יוסף: מחיר של רמת הצריכה הבסיסית – כמו שיש לנו במים – לשלושה קוב הראשונים, לשבעה קוב שמעליהם, וה-average של שלושתם.

<קריאות: כן.

<חן בר-יוסף: זה רק מסבך את החשבונית, שאותה ניסינו לפשט בתהליך הזה.

איתן כבל: לא, אדוני.

<דוד בן יהודה: רבותי, אני נאלץ לעזוב אתכם.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: נתגעגע.

<דוד בן יהודה: אני בטוח שלא.

<דוד בן יהודה: רק שתדעו, כל העברת החוק הזאת מיותרת לחלוטין.

<דוד בן יהודה: אם אין לנו הקצבות גז, היום – היום קר בירושלים – ומותחים אותנו ומושכים אותנו משרד האנרגיה, וכל הדיון פה בטל ומבוטל, ולא תהיה תחרות.

<דוד בן יהודה: תודה.

איתן כבל: אדוני, אתה צודק.

איתן כבל: אמרתי לך, אם תוכל להעביר לי פנייה דחופה היום.

<דוד בן יהודה: הזמן נגמר.

<דוד בן יהודה: בסדר.

איתן כבל: הזמן שלי נגמר או שלך?

<רן מלמד: לא.

<רן מלמד: הוא אמר: אז מה נגמר.

<קריאה: הוא שאל מה נגמר.

<קריאה: הוא לא אמר הזמן נגמר.

איתן כבל: דוד.

<דוד בן יהודה: מחר אני מוסר הצעת מחיר לחברות הגז לקנות את כל הצרכנים שלנו, ויישארו הם, 90% במשק הגז, כפי שרוצים כולם.

<דוד בן יהודה: אם אתם לא תיתנו לנו את המוצר שמספק לצרכנים שכבר אצלנו - - -

<לאה ורון: אדוני מפריע לישיבה של הוועדה.

<דוד בן יהודה: תודה רבה.

איתן כבל: אני רוצה רק לבקש ממך למרות הכול – אל תחזור – רק בקשה, אתה מרצה לי, אתה לא עוזר לי לעזור לך.

איתן כבל: אם אדוני רוצה עזרה ממני, במקום לתת לי הרצאות, יצא עכשיו, יפנה למשרד שלו שיעבירו לי למייל פנייה עכשיו דחופה עם הבעיה, אני אנסה לטפל בה לאלתר.

איתן כבל: יותר טוב מזה?

<דוד בן יהודה: תודה.

איתן כבל: תודה רבה.

<אתי בנדלר: אני שוב חוזרת אם כך.

<אתי בנדלר: ספק גז יכלול בחשבון גז הנמסר לצרכן גז, בין היתר, את המחיר שהוא גובה ממנו למ"ק גז, ואם היה מחיר שונה לפי כמות הצריכה, המחיר לכל כמות הצריכה, ומחיר ממוצע משוקלל למ"ק גז, את מחיר התשלום הדו-חודשי הקבוע וכן פרטים נוספים שקבע השר, זאת אומרת אם השר יקבע בתקנות.

איתן כבל: מקבל.

<יערה למברגר קינר: ופרטים נוספים רשאי לקבוע השר.

<יערה למברגר קינר: לא שיקבע השר, כדי שזה לא יהיה תלוי.

<רן מלמד: אתי, וזה ייכנס איפה, הסעיף הזה?

<אתי בנדלר: הפרק הזה מכיל תיקון לשלושה חוקים: לחוק ההסדרים, לחוק המקרקעין ולחוק המקרקעין (החלפת ספק גז).

<אתי בנדלר: אני צריכה לבדוק, נדמה לי שזה צריך להיכנס לחוק ההסדרים.

<יערה למברגר קינר: זה חוק ההסדרים.

<יערה למברגר קינר: זה לא עניין של מקרקעין.

<אתי בנדלר: זה מה שאמרתי.

<אתי בנדלר: בחוק ההסדרים.

<אתי בנדלר: אז אדוני מאשר את התוספת הזאת?

איתן כבל: מאשר, כן.

<לאה ורון: אושר.

<אתי בנדלר: אושר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אדוני.

<רון קיסרי: רון קיסרי מסופרגז.

<רון קיסרי: בעניין המידע שאתם מבקשים לגבי המחיר למטר קוב, לפי דעתי החשבונית תועמס בהמון מידע מאחר שחשבוניות גז מרכזי, בדרך כלל הן לתקופה של חודשיים והמחירים מתחלפים כל חודש.

<רון קיסרי: מקובל, וזה גם קיים בחשבוניות שלנו, שבכל חשבונית, בתא בנפרד, מופיע במדויק מה המחיר הממוצע למטר קוב שצרכן משלם.

<רון קיסרי: לדעתי זה מספיק מידע לגבי הצרכן כי אם תבקשו פירוטים לפי מדרגות והחשבוניות יוצאות כל חודשיים - - -

<חן בר-יוסף: אבל אם אתה מודד כל חודשיים איך אתה יודע כמה הוא צרך כל חודש בשביל לחייב אותו?

<רון קיסרי: בסדר, אני אומר, תוספת המידע לא תוסיף ללקוח.

<חן בר-יוסף: אני לא מבין.

<חן בר-יוסף: אתה מחייב אותו בתעריף שונה לכל חודש בלי שאתה יודע כמה הוא צרך בחודש הזה ובלי שאתה יודע כמה הוא צרך בחודש הבא?

<רון קיסרי: לא, אני יודע אבל המחיר - - -

<חן בר-יוסף: אז יש בעצם מחיר אחד.

<רון קיסרי: מחיר ממוצע - - -

<חן בר-יוסף: אז תן את המחיר הממוצע.

<רון קיסרי: מקובל עלי.

<רון קיסרי: זה מה שביקשתי.

<לאה ורון: זה מה שנאמר.

איתן כבל: ברשותך.

איתן כבל: אני אומר לך, אתה יודע, העניין של קריאה של זה, זה הפך להיות עסק קצת מסובך ומורכב.

איתן כבל: אני עד היום הזה לא יודע באמת כמה אני משלם על הקוב שאני צורך.

איתן כבל: אתה יודע, אני אחכה עכשיו בתור שעה עד שיענו לי מהמוקד כדי שיסבירו לי מה קורה, זה דיון נפרד.

איתן כבל: אנחנו מנסים לפשט את זה.

איתן כבל: אלה דברים שבאים ממני ובאים מהיועצת המשפטית, אני אומר את זה, ולא מהיום דרך אגב.

איתן כבל: זה חקיקה שאני מנסה להוביל אותה תקופה ארוכה, והאיש שענה לך גם היה איש שבלם אותי הרבה זמן.

<חן בר-יוסף: הפוך.

איתן כבל: אוקיי.

<נחום יהושע: אנחנו רוצים להוסיף שהמחיר שיהיה מצוין יהיה כולל מע"מ כדי שניתן יהיה להשוות למחירים בעתיד.

<לאה ורון: אני חושבת שזה החוק.

<לאה ורון: כשמפרסמים מחיר, הוא צריך להיות עם מע"מ.

<יערה למברגר קינר: יש פה הוראה ספציפית, אז השאלה אם ספציפית זה מה שגובר.

איתן כבל: שולי, בבקשה.

<שולמית אשבול: עורכת-דין אשבול, מייצגת את אמישרגז.

<שולמית אשבול: שתי הערות לעניין הזה.

<שולמית אשבול: האחת, מחיר ממוצע, אני חושבת שעושה שכל יותר עבור הצרכנים כי מה זה אכפת לו.

<שולמית אשבול: לי כצרכן לא אכפת אם שילמתי X שקלים עבור הקוב הראשון ו-Y שקלים עבור הקוב האחרון, מה שחשוב לי לדעת זה מה סך כל ההוצאה שלי.

<שולמית אשבול: אני חושבת שהוספת המע"מ באמת תסרבל את החשבונית כי מע"מ אתה מוסיף בסוף החשבונית.

<שולמית אשבול: אתה רושם סכומים, אחר כך מוסיף מע"מ.

<חן בר-יוסף: אבל זה מה שאנשים משווים.

<עדי חכמון: אפשר לכתוב את זה בסוף החשבונית.

<שולמית אשבול: לציין את זה בשורה נפרדת.

<שולמית אשבול: הערה שנייה, לא הבנתי איך זה השתחל לדיון פה היום, זה לא על סדר-היום למיטב זיכרוני, לא קיבלנו נוסח כתוב, אז אני לא מבינה, הצבעתם על זה עכשיו?

איתן כבל: אני אסביר.

איתן כבל: גברתי מוכנה להסביר לה את מה שאני הצבעתי ואישרתי וזה יהיה בפנים?

<שולמית אשבול: ואם זה כבר הוצבע ואושר, למה אנחנו מקיימים דיון?

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני נתתי לך את הפריבילגיה.

איתן כבל: זה הקשרים בינינו.

<שולמית אשבול: כן, ממש.

<אתי בנדלר: את שאלת שאלה.

<אתי בנדלר: הנושא הזה הועלה על-ידי יושב-ראש הוועדה מספר פעמים במספר ישיבות.

<אתי בנדלר: הצעת החוק מתקנת את חוק ההסדרים, בין היתר, וכרגע הדיון בעיקרו הוא על נושא השקיפות.

<אתי בנדלר: הזכרתי ליושב-ראש הוועדה את הנושא הזה שהוא דיבר עליו מספר פעמים.

<אתי בנדלר: לכאורה, אם חבר כנסת או נציג הממשלה היה טוען נושא חדש, היינו מתמודדים עם הטענה הזאת, אבל כיוון שלהבנתי זה קשור ישירות לנושא הזה, אני לא היססתי להעלות את זה למרות שיכול להיות שאם הייתה מועלית טענת נושא חדש על-ידי חבר כנסת או נציג ממשלה, ועדת הכנסת הייתה קובעת דבר אחר.

<אתי בנדלר: משזה לא הועלה - -

<שולמית אשבול: טוב, לא היו כאן חברי כנסת.

<אתי בנדלר: - - ואנחנו חושבים שזה קשור ישירות לנושאים - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: בכל מקרה, אני כבר מציע לכם לא לנסות לטעון טענה של נושא חדש כי בכל מקרה אני אעביר את זה ואני רוצה לראות מישהו שיצביע נגד.

<עדי חכמון: היינו כבר בסרט הזה שנה שעברה.

איתן כבל: היינו כבר בדברים האלה.

<לאה ורון: אם אפשר להמשיך להתקדם.

<שולמית אשבול: אפשר שיוקרא שוב הנוסח שאושר, רק כדי שנדע כי זה לא מול עינינו?

<אתי בנדלר: בהחלט.

<אתי בנדלר: גברתי צודקת, אני אעשה את זה.

<אתי בנדלר: ספק גז יכלול בחשבון גז הנמסר לצרכן גז, בין היתר – זה לא נוסח סופי כמובן, זה עקרונות לפי מה שיושב-ראש הוועדה דיבר עליו.

<אתי בנדלר: אני חוזרת.

<אתי בנדלר: ספק גז יכלול בחשבון גז הנמסר לצרכן גז, בין היתר, את המחיר שהוא גובה ממנו למ"ק גז.

<שולמית אשבול: אז זה מחיר ממוצע או מחיר לכל אחד?

<אתי בנדלר: את המחיר שהוא גובה ממנו למ"ק גז.

איתן כבל: קודם כול.

איתן כבל: אני תמיד מבצע את ההשוואות.

איתן כבל: הרי איך זה?

איתן כבל: אני מגיע, אני רואה מים, אני קודם כול רוצה לדעת.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: ככה אני.

איתן כבל: אני רוצה לדעת כמה עולה לי קוב בנטו.

איתן כבל: אחר כך אני רוצה לעשות את החשבונות.

<שולמית אשבול: אז הקוב הראשון, הקוב השני.

<שולמית אשבול: כלומר, אתה רוצה רשימה של המחירים עבור כל קוב?

<לאה ורון: למה?

<לאה ורון: יש לכם לכל קוב מחיר שונה?

<חן בר-יוסף: כן.

<חן בר-יוסף: מדרגות.

<שולמית אשבול: הרי יש מחירים מדורגים, זה כבר עלה כאן על-ידי חן בר-יוסף.

איתן כבל: זה העניין.

איתן כבל: זה ההמשך.

<אתי בנדלר: זה ההמשך.

<אתי בנדלר: את המחיר שהוא גובה ממנו למ"ק גז, ואם היה מחיר שונה לפי כמות הצריכה, המחיר לכל כמות הצריכה ומחיר ממוצע משוקלל – אני עוד צריכה לבדוק מה זה מחיר ממוצע משוקלל למ"ק גז.

<חן בר-יוסף: כולל מע"מ.

<אתי בנדלר: כולל מע"מ, נכון.

<עדי חכמון: הכול כולל מע"מ.

<אתי בנדלר: הכול כולל מע"מ, כן.

<אתי בנדלר: את מחיר התשלום הדו-חודשי הקבוע.

<עדי חכמון: כולל מע"מ גם.

<אתי בנדלר: הכול כולל מע"מ.

<אתי בנדלר: וכמובן, השר רשאי לקבוע פרטים נוספים שיש לפרט בחשבון גז.

<אתי בנדלר: אני מציעה, אדוני, לאור הערה שקיבלתי כאן מהצד, לקבוע מפורשות שהתקנות האלה ככל שהשר יתקן, לא יהיו טעונות אישור ועדה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: מקבל.

<חן בר-יוסף: מצוין.

<חן בר-יוסף: תודה רבה.

איתן כבל: חבר'ה, הצבענו על זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לעבור עכשיו ל-(2).

<שולמית אשבול: קובעים גם תקופת מעבר להתארגן?

<שולמית אשבול: כי זה מצריך לשנות את החשבוניות.

איתן כבל: אפשר מבחינתי להכניס תקופת מעבר.

<אתי בנדלר: חובה.

<אתי בנדלר: את צודקת.

איתן כבל: צודקת, גברתי.

<אתי בנדלר: אולי כבר אפשר לקבוע מה תקופת המעבר הנדרשת.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: תכניסי את זה.

<קריאה: ארבעה חודשים.

<שולמית אשבול: לא פחות מ-90 יום, נשמח ל-120 יום.

איתן כבל: 120 יום.

איתן כבל: קדימה.

<אתי בנדלר: ארבעה חודשים.

<שולמית אשבול: סופרגז אומרים שהם רוצים שנה.

איתן כבל: לא, לא, לא, בחייך.

<שולמית אשבול: סליחה.

<שולמית אשבול: אני לא מייצגת אותם.

איתן כבל: אני אומר, סופרגז רוצה שנה, אני רוצה ארבעה חודשים.

<שולמית אשבול: חצי שנה, סליחה.

איתן כבל: ארבעה חודשים, בבקשה.

איתן כבל: כמה זמן יכולים לעשות סקיצה?

<יערה למברגר קינר: התחילה נדחית בארבעה חודשים.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, זה יהיה ב-1 באפריל 2017, רק לבדוק שזה לא נופל בשבת.

<יערה למברגר קינר: זה לא 1 באפריל.

<יערה למברגר קינר: אם זה ארבעה חודשים, התחילה נדחית מה-1 בינואר כי תחילתו של החוק ב-1 בינואר.

<יערה למברגר קינר: זה יוצא ה-1 במאי.

איתן כבל: 1 במאי.

איתן כבל: אוקיי.

<אתי בנדלר: נכון.

<אתי בנדלר: 1 במאי.

<רן מלמד: אפשר ב-2 במאי?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד התיקון והתוספת שהייתה עכשיו, ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה, אושר.

<עפרי גופר: אנחנו עוברים לסעיף (3).

<קריאה: ולא פחות משישה דיירים.

<קריאה: לא?

<חן בר-יוסף: לא.

<חן בר-יוסף: ירדנו מזה.

<חן בר-יוסף: זה רק יכול לבלבל.

<עדי חכמון: לא צריך את זה.

<עדי חכמון: שישה דיירים - - -

<קריאה: אבל זה מה שדובר פעם שעברה.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: לא הבנתי על מה עכשיו הוויכוח.

<עפרי גופר: אני מקריאה.

<עפרי גופר: שינינו את 20% ל-25%, ואת 15% ל- 20%.

<לאה ורון: איזו פסקה את מקריאה?

<עפרי גופר: עכשיו הקראתי את (ב), 25%.

איתן כבל: 25%.

<עפרי גופר: לא.

<עפרי גופר: (ג) זה 20%.

<קריאה: 25% זה המדרגה השנייה.

<קריאה: 20% זו המדרגה התחתונה.

איתן כבל: תודה.

<אתי בנדלר: אני מבקשת עוד פעם.

<אתי בנדלר: ב-(א).

<עפרי גופר: (א) זה לפחות שלושה מבעלי הדירות.

<עפרי גופר: (ב) זה 25%, וב-(ג) זה 20%.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: זה מה שסיכמנו.

<אתי בנדלר: יש לי שאלה.

איתן כבל: מה הייתה ההערה שלכם, סליחה?

<שולמית אשבול: שהממונה על ההגבלים העסקיים בדיון הקודם, כשהיא הציעה את הסעיף הזה ב-(ב), היא אמרה 25% ולא פחות משישה דיירים, וזה ירד.

<חן בר-יוסף: נכון.

<חן בר-יוסף: לכן דנו בזה בינתיים וירדנו מזה.

<שולמית אשבול: אני מבקשת לדעת למה זה ירד.

איתן כבל: אני הורדתי את זה, אני זוכר בזמנו, אמרתי – המקום היחיד שייכתב במפורש מספר הדיירים זה הראשון.

<קריאה: המינימום ההכרחי.

איתן כבל: חבל, אני לא פותח כאן את הדיון.

<אתי בנדלר: פסקה (3) ברישה מתייחסת למצב שבו בפתיחת הישיבה אין קוורום.

<אתי בנדלר: ואז נאמר: "יכול שתתקיים האסיפה בשעה אחרת באותו יום לפחות שעה אחת לאחר שעת הכינוס שנקבעה, ומשנקבע כן...", אני לא מבינה מה היחס בין "יכול שתתקיים" לבין "ומשנקבע כן".

<אתי בנדלר: מי קובע אם תתקיים או לא תתקיים?

<אתי בנדלר: האם לא צריך לכלול הודעה בהודעה מראש על כינוס האסיפה?

<עדי חכמון: כתוב בהודעה.

<יערה למברגר קינר: הוספנו את זה בהודעה.

<יערה למברגר קינר: הבהרנו את זה, עשינו תיקון שהוקרא.

<יערה למברגר קינר: אולי נזכיר.

<יערה למברגר קינר: כתבנו שבהודעה יפורט נושא ההודעה.

<עפרי גופר: והאפשרות לקבל את ההחלטה בשעה אחרת שתירשם בהודעה אם לא יהיה נוכח מניין.

<יערה למברגר קינר: האפשרות בשעה אחרת תירשם בהודעה.

<אתי בנדלר: אבל מי מחליט באופן מעשי אם זה יתקיים או לא יתקיים כעבור שעה?

<יערה למברגר קינר: יש בעצם שתי סיטואציות שונות.

<יערה למברגר קינר: סיטואציה אחת היא שמראש נשלחת הודעה ובה אומרים, אם לא יהיה קוורום, זה יהיה למשל שעה אחת מאוחר יותר, השעה תינקב בהודעה, והאפשרות הזאת מראש תישלח לדיירים.

<יערה למברגר קינר: אפשרות אחרת היא, גם אם לא ניתנה הודעה מראש, יכול שהיא תתקיים בשעה אחרת באותו יום, לפחות שעה אחת מאוחר יותר, לפי החלטת רוב המשתתפים.

<לאה ורון: באותה פגישה.

<יערה למברגר קינר: שהגיעו לאותה אסיפה שבעצם לא התקיימה, והיא נדחית.

<אתי בנדלר: זה עולה באופן ברור מהנוסח?

<אביטל סומפולינסקי: וגם האם בפעם הראשונה - - -

<אתי בנדלר: גם אם לא הודיעו על כך מראש?

<קריאה: כן.

<קריאה: צריך שזה יהיה.

<אתי בנדלר: מכוח מה זה עולה?

<קריאה: מדברים על האפשרות לדחות.

<עדי חכמון: צריך להבהיר את זה.

איתן כבל: צריך להבהיר.

<אביטל סומפולינסקי: יערה, בפעם הראשונה שהוא מודיע את ההודעה הוא יכול להגיד – האסיפה תהיה בארבע, ואם לא יהיה קוורום אז בארבע וחצי או שהוא חייב חמש?

<יערה למברגר קינר: כן.

<יערה למברגר קינר: בהודעה המקורית שעה קודם.

<לאה ורון: כתוב: בשעה אחרת.

<יערה למברגר קינר: שעה אחרת, כן.

<יערה למברגר קינר: גם אם האופציה הזאת לא פורטה, יש אופציה לקבל החלטה על-ידי המשתתפים באותה אסיפה, וזה גם בדומה להסדר בתקנות.

איתן כבל: למברגר.

<אתי בנדלר: אבל אני לא חושבת שזה עולה באופן ברור מהנוסח.

<עדי חכמון: אנחנו נבהיר את זה.

איתן כבל: אני רוצה דבר ברור.

איתן כבל: שלא מישהו אחר כך יתחיל להתווכח.

<עדי חכמון: זאת הייתה הכוונה, מה שיערה אמרה עכשיו.

<עדי חכמון: אנחנו נשב יחד עם הייעוץ המשפטי של הוועדה ונבהיר את זה בנוסח.

איתן כבל: נבהיר, שהדברים יהיו ברורים.

איתן כבל: אני לא רוצה ליפול על הדברים האלה.

<חן בר-יוסף: זה מסלול אוטומטי.

<אתי בנדלר: שני דברים אני חושבת שצריכים להבהיר.

<אתי בנדלר: אחד, בהודעה מראש צריכים לכתוב בפירוש שאם לא יהיה קוורום בשעה שנקבעה לאסיפה, ניתן יהיה לקבל החלטה אחרת ללא קוורום בשעה שתיקבע.

<אתי בנדלר: האם כאן אדוני רוצה להגביל, כי אם נניח קובעים ישיבה לשעה 19:00, שלא יכתבו שאם עד 19:10 אין קוורום, אז ב-19:10 יקבלו בכל הרכב.

נורית קורן: צריך להמתין חצי שעה.

<אתי בנדלר: אני חושבת שגם כאן צריכה להיות לפחות חצי שעה.

<קריאה: חצי שעה.

<קריאה: כן.

<יערה למברגר קינר: לא.

<יערה למברגר קינר: שעה.

נורית קורן: שעה זה המון זמן.

נורית קורן: אף אחד לא ירצה להישאר.

<אתי בנדלר: זה תוספת.

<אתי בנדלר: שם לא הייתה הגבלה ואנחנו נוסיף את זה.

<יערה למברגר קינר: לא, אבל הייתה התייחסות.

איתן כבל: אם אתן תמשכנה לדבר ביחד, אנחנו ממש נבין את מה שאתן רוצות.

<אתי בנדלר: שתי אפשרויות, אני מזכירה.

<אתי בנדלר: אחת, שמודיעים מראש באיזו שעה ניתן לקבל החלטה בכל קוורום אם לא מתייצבים מספיק לאסיפה בשעה שנקבעה, ואז השאלה שלי האם השעה שבה ניתן יהיה לקבל החלטה בכל קוורום צריכה להיות בהפרש של פרק זמן מינימלי מהשעה הראשונה.

<לאה ורון: של 30 דקות.

<אתי בנדלר: זו שאלה ראשונה.

איתן כבל: לפני שאת שואלת את השאלה השנייה אגיד לכם מה מטריד אותי בתהליך הזה, וזה דווקא מהצד השני, מהצד של החברה או הגוף שאותו רוצים להוציא.

איתן כבל: אני לא רוצה לבצע פעולה שהיא לא יותר מאמירה, שבסוף אתה אומר – אם לא יגיעו עד שעה זאת וזאת, כך וכך.

איתן כבל: אם כבר – אני מדבר וחושב על הדברים האלה – אני רוצה אם ככה שיהיה כתוב מראש, גם בהודעה שזה נכתב, שכולם ידעו את כללי המשחק מראש.

איתן כבל: אני מעדיף שכולם יודעים את כללי המשחק מראש.

<אתי בנדלר: נכון.

איתן כבל: בטוב וברע.

איתן כבל: גם אם מישהו יחליט ללכת לעתור, לתבוע, שזה יהיה דבר דבור על אופניו.

<לאה ורון: שהם נכללו בהודעה.

איתן כבל: שייכללו בהודעה, שלא פה מישהו יגיד לא ידענו, כן ידענו, בדיוק הלכנו או לא הלכנו.

<קריאה: פירוט ההודעה.

איתן כבל: פירוט ההודעה במובן זה ששם הדבר יהיה ככה – הכינוס בשעה בעניין זה וזה, במידה ולא יהיה קוורום, הדיון יתקיים - - -

<אתי בנדלר: הדיון וקבלת החלטות יתקיימו בהרכב, בשעה – כעבור שעה?

איתן כבל: חצי שעה.

<לאה ורון: 30 דקות.

נורית קורן: מספיק.

איתן כבל: שעה זה - - -

<קריאה: אנשים ילכו.

<אתי בנדלר: אם כך, האם חברי הכנסת מבקשים לאפשר גם את האופציה השנייה, שלא הודע דבר כזה מראש בהודעה?

<יערה למברגר קינר: מישהו לא חשב על זה מראש בהודעה, ואנחנו רוצים להשאיר חופש לדיירים.

איתן כבל: אני אגיד לך איפה הבעיה שלי.

איתן כבל: אני לא יודע.

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח פתח.

איתן כבל: הרי מה יקרה?

איתן כבל: יתחילו ויכוחים – אני לא יכול, אני פה, אני שם.

<אביטל סומפולינסקי: צריך רוב של הנוכחים.

איתן כבל: לא משנה, אבל למה לי?

נורית קורן: שאנשים ידעו.

איתן כבל: אני מעדיף פה לחסוך לעצמי בעיות.

איתן כבל: אם הם יחליטו – למרות שכתוב – להתפזר, יתפזרו.

<עדי חכמון: השאלה אם מישהו לא כתב את זה מראש והאם אפשר - - -

<חן בר-יוסף: 40% מהדיירים.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני לא מקבל.

איתן כבל: פה זה חלק בלתי נפרד מהעניין הזה.

איתן כבל: כמו שאני דורש בדברים אחרים, אני פה רוצה שייכתב בצורה מפורשת.

נורית קורן: זה חשוב שיהיה כתוב ושאנשים ידעו בדיוק מה עושים.

איתן כבל: הם יראו את זה שבוע שלם שם, מי שרוצה שילך יעשה את הבלגנים, יארגן את הקבוצה השנייה, לא יודע מה.

<עדי חכמון: כבוד היושב-ראש, אבל אז כל האחוזים שעבדנו עליהם כל כך קשה הופכים להיות לא רלוונטיים במידה ומישהו לא כתב את זה מראש בהודעה.

איתן כבל: גברתי, עדי.

<חן בר-יוסף: אפילו יש 40% מהבניין שנמצאים, הם לא יכולים לקבל החלטה.

<קריאה: אז לא יעשו החלפה, הם יצטרכו לקבוע פגישה נוספת.

איתן כבל: חברים יקרים, אני מתנצל בפניכם.

איתן כבל: אל תבלבלו לי את המוח.

איתן כבל: כמו שאני מבקש מהם לא לבלבל לי את המוח בשפה קצת יותר בוטה ממה שאני מבקש מכם, אז אתם אל תבלבלו לי את המוח.

איתן כבל: אני רוצה שזה ייכתב.

איתן כבל: רן יגיד לי בארבע שפות, אתה תגיד לי למה זה לא נכתב בשפה כזו והוא יגיד לי ככה.

איתן כבל: לא, יש דברים שאני רוצה.

איתן כבל: גם ככה התהליך הוא לא תהליך פשוט, הוא תהליך קשה, הוא תהליך מורכב.

<אתי בנדלר: אתה רוצה ליצור ודאות.

איתן כבל: ודאות.

נורית קורן: ברור.

נורית קורן: זה הדבר הכי חשוב.

איתן כבל: הלאה.

איתן כבל: סיכמנו את העניין הזה.

<אתי בנדלר: אם כך, אני מוחקת בפסקה (3) – יכול שתתקיים האסיפה בשעה אחרת באותו יום לפחות 30 דקות לאחר שעת הכינוס, אם נמסרה על כך הודעה מראש בהודעה.

<יערה למברגר קינר: אם נמסרה אפשרות זו.

<אתי בנדלר: כן, בדיוק.

איתן כבל: אני כל הזמן חושב איך אני כדייר רוצה שזה ייכתב וייראה, כך אני מסתכל על זה.

איתן כבל: כך אני גם בחקיקה פועל.

<חן בר-יוסף: אנחנו נשים באתר נוסח.

<אתי בנדלר: אגב, אני רק רוצה לומר שצריכים לבדוק האם לשר יש כאן סמכות להתקין תקנות ביצוע, יכול להיות שראוי שהשר יתקין תקנות שבהן יהיה טופס ההודעה.

<עדי חכמון: בכל מקרה משרד האנרגיה ישים טופס הודעה באתר של המשרד כדי להקל על כל מי שרוצה.

<יערה למברגר קינר: אבל זה לא יכול להיות תקנות ביצוע.

<חן בר-יוסף: זה לא תקנות ביצוע.

<חן בר-יוסף: מי שרוצה, שישתמש.

<יערה למברגר קינר: אנחנו לא נותנים תקנות ביצוע.

<אתי בנדלר: טופס שיכול מאוד לסייע.

איתן כבל: לסייע.

איתן כבל: צודקת.

איתן כבל: עורכת-הדין שולי אשבול, בבקשה.

<שולמית אשבול: אני רוצה להעיר לעניין פסקאות (א), (ב) ו-(ג).

<שולמית אשבול: לפני כן, ברשותך, הערה קטנה.

<שולמית אשבול: נאמרו כאן קודם אמירות מאוד קשות נגד חברות הגז הגדולות.

<שולמית אשבול: אני רוצה להזכיר שבין חברות הגז הגדולות מתנהלת תחרות מאוד קשה, הן מתחרות אחת בשנייה והרבה מאוד שנים, ואני לא חושבת שחברות הגז הגדולות הן אויב העם.

<שולמית אשבול: אלה החברות שבנו את תשתית הגז במדינת ישראל.

איתן כבל: חס וחלילה.

<שולמית אשבול: ולכן, לא צריך להשתלח בהן.

איתן כבל: קודם כול, אני רוצה להעיר לפרוטוקול.

<שולמית אשבול: עם כל זה שרוצים לפתוח תחרות וכו', יחד עם זאת, כבודם במקומו צריך להיות מונח.

איתן כבל: שולי, אחרי שהנחתי את כבודם במקום אני גם אשים שלייקעס למקום.

איתן כבל: אני לא לוקח מהם ולא מנסה לקחת מהם שום דבר.

איתן כבל: אני רק יודע להגיד את זה, כמו שאנחנו אומרים בפוליטיקה – מפלגה בנתה מדינה, נהייתה מפא"י.

<שולמית אשבול: זה בדיוק הדבר.

איתן כבל: נהייתה מפא"י, אז צריך להחליף אותה.

<שולמית אשבול: נהייתה עשרה מנדטים - - -

איתן כבל: גם כמו עכשיו.

איתן כבל: אלה נהיו מפא"י.

<שולמית אשבול: עכשיו לעניין הקוורום ולעניין הרוב המוצע.

איתן כבל: הם עברו אותנו, אל תעשי ככה עם העיניים שם מרחוק, אני רואה.

איתן כבל: הם יותר גרועים מאתנו.

<שולמית אשבול: אפשר את תשומת לבו של היושב-ראש?

איתן כבל: ודאי.

<שולמית אשבול: תודה.

<שולמית אשבול: אני מבקשת שתסתכלו על התוצאה הסופית של מה שאתם עושים כאן, והיא קצת מוזרה, הייתי אומרת אפילו קצת מצחיקה.

<שולמית אשבול: כי למשל בבניין של עשר דירות, הקוורום הנדרש הוא שלושה דיירים, וצריך להיות רוב, זאת אומרת שני אנשים, לא יכול להיות אחד וחצי, אז שני אנשים.

<שולמית אשבול: שני אנשים מתוך עשרה זה 20%.

<שולמית אשבול: לעומת זאת, בבניין של 100 דירות, הקוורום הנדרש הוא 20 איש, מדובר על 20%.

<שולמית אשבול: מתוכם צריך רוב כאשר ליושב-ראש יש זכות הצבעה כפולה, זאת אומרת שמספיקים עשרה אנשים.

<שולמית אשבול: היושב-ראש, דרך אגב, יכול להיות מי שהוא לא ועד בית.

<שולמית אשבול: הוא יכול להיות כל דייר שמכנס, זאת אומרת הוא יכול להיות בעל עניין.

<שולמית אשבול: זאת אומרת שמספיקים תשעה אנשים באמת ועוד בעל עניין אחד.

<שולמית אשבול: זאת אומרת שבבניין של עשרה דיירים אתם רוצים 20% בשביל להחליף ספק.

<שולמית אשבול: בבניין של 100 דיירים מספיקים 9%.

<חן בר-יוסף: נכון.

<חן בר-יוסף: כי צריך לעשות מניפולציה - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, תודה.

איתן כבל: ביקשתי את עזרתכם?

<שולמית אשבול: יוצאת כאן תוצאה מאוד מעוותת, מאוד מאוד מעוותת, היא יוצרת כאן עריצות של מיעוט בעצם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה לומר לך שאת כל הדיון הזה קיימנו כבר בפעם הקודמת.

<שולמית אשבול: הייתי פה.

איתן כבל: אני זוכר.

איתן כבל: ואני יכול להוסיף לך באותה מידה את אותה תשובה שאומרת, כל אלה שלא רוצים – אתם השתמשתם בזה בצד שלכם, אני עכשיו אשתמש בזה לצד שלי.

איתן כבל: כל הדיירים האחרים שכל כך אכפת לכם, שיבואו ויגידו לא.

איתן כבל: אי-אפשר להשתמש בטיעון הזה רק כשזה לצד אחד.

<עידן בן ארי: הם לא ידעו את זה כי נותנים להם שבוע.

איתן כבל: נו, באמת.

<עדי חכמון: הם ידעו, תאמין לי, כל כך הרבה דרכים.

איתן כבל: סליחה, עדי.

איתן כבל: אני כבר אומר לך, אין לי ספק שלא יצטרכו שבוע.

איתן כבל: פחות מ-24 שעות כל הדיירים ידעו, ולא בגלל הוועד.

<קריאה: גם החברות ידעו.

איתן כבל: אמרתי, לא בגלל הוועד.

<יערה למברגר קינר: תהיה שיחת היום במעלית.

איתן כבל: חברים יקרים, אנחנו חיים ב"ללה-לנד"?

איתן כבל: תודה, אני מעלה להצבעה.

<אתי בנדלר: פסקאות (2) ו-(3)(א) ו-(ב).

איתן כבל: ו-(ג).

איתן כבל: עם התיקונים והשפצורים שיידרשו.

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: הלאה.

<שניר ניב: פה בעצם אנחנו נעתרנו לבקשת הספקיות מכיוון שברגע שיש את ההחלפה יש כאן השקעה בתשתית, אז לצורך יציבות אנחנו מאפשרים בחצי שנה הראשונה - - -

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: תודה.

<אתי בנדלר: אני רק רוצה לברר האם זה ממועד קבלת ההחלטה או ממועד ההחלפה בפועל.

איתן כבל: אני חושב ממועד ההחלפה.

<עדי חכמון: ההחלפה.

<שולמית אשבול: למה, מה הרציונל?

<שולמית אשבול: אם אתם רוצים תחרות אז למה לא?

איתן כבל: לא, זה לא.

<אתי בנדלר: השאלה היא כמה זמן חולף בממוצע בין קבלת ההחלטה לבין ההחלפה בפועל.

<חן בר-יוסף: זה חוקק במסגרת החוק.

<יערה למברגר קינר: לא, אבל יהיה ויכוח מה מועד ההחלפה בפועל.

<קריאה: 15 ימים.

<יערה למברגר קינר: לא יהיה ויכוח מה מועד ההחלפה בפועל?

איתן כבל: חברים, אני לא רוצה שאנחנו נצא ככה – חברה יוצאת, חברה נכנסת.

<עדי חכמון: עדיף מועד ההחלטה.

<אתי בנדלר: אז תשאירו מועד ההחלטה.

איתן כבל: מועד ההחלטה.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שכשאני הייתי עוזר שר החקלאות, הייתה מחלת קטרת העור, מחלה קטלנית מאוד בבקר.

<עדי חכמון: היה אותה לפני כמה שנים שוב.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה, עדי.

איתן כבל: ואז שלחו אותי לאיזה מושב של תימנים בדרום.

איתן כבל: צריך פה לשרוף את הכול במשך איזה שנה.

<לאה ורון: את רואה כמה חשוב הפיצוי?

איתן כבל: שנה שלאף אחד בכלל לא מותר להיכנס לתוך הרפתות.

איתן כבל: זה מזכיר לי עכשיו ככה, חברה יוצאת, חברה נכנסת.

איתן כבל: היה שם תימני מבוגר, אומר לי: אין בעיה, פרה יוצאת, פרה נכנסת.

איתן כבל: לך תסביר לו שאי-אפשר, את כולם צריך עכשיו במשך שנה, גם הורגים ושורפים את הכול.

איתן כבל: אני לא רוצה שייווצר מצב שבו אנחנו מביאים את זה לידי גיחוך, את כל התהליך הזה.

נורית קורן: אולי צריך לעשות שנה ולא חצי שנה.

<יערה למברגר קינר: גם כיום יש הוראה על חצי שנה דומה בהקשר אחר.

<רן מלמד: רציתי לשאול מה הרציונל של שישה חודשים.

<רן מלמד: נראה לי שזה קצר מדי.

איתן כבל: הם התחילו לענות על זה.

איתן כבל: בבקשה.

<לאה ורון: גם לי נראה קצר.

<רן מלמד: אני חושב שזה צריך להיות לפחות שנה.

נורית קורן: כן, גם אני חשבתי על זה.

<יערה למברגר קינר: כבר היום יש הוראה דומה בסעיף 17(א) לחוק ההסדרים.

איתן כבל: זה נראה כאילו כל אחד לוקח על עצמו את הזכות לענות ולא להסביר לנו.

<יורם טמיר: סעיף 17(א) הרי מתייתר, יורד.

איתן כבל: מי עונה?

<עדי חכמון: אני עונה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עדי, בבקשה.

<עדי חכמון: תשעה חודשים זה גם בסדר מבחינתנו.

<עדי חכמון: אפשר להאריך את זה לתשעה חודשים.

נורית קורן: אז עדיף.

<רן מלמד: עדי, רק תסבירי למה לא שנה, ותשעה חודשים כן.

<רן מלמד: מעניין אותי להבין.

<קריאה: ולמה לא שלושה?

<רן מלמד: נראה לי שצריך יציבות.

<קריאות: - - -

נורית קורן: כן, אבל אם קרה שבאמת החברה לא הייתה טובה ולא עמדה במשהו, אז אתה יכול לבטל.

<רן מלמד: אפשר לכתוב שאם ישתנו התנאים.

איתן כבל: רן, אני מבין את הבעיה.

איתן כבל: הרי מה העניין?

איתן כבל: כל דבר, יש בו את הדילמות.

איתן כבל: מצד אחד, כמוך, אני סבור שצריכה להיות יציבות, אבל מצד שני, אני לא יודע איך התהליכים יהיו – באיזה רוב ששולי מעלה או דברים מן הסוג הזה.

איתן כבל: לכן, אני סבור שתשעה חודשים יכול להיות במקום חצי שנה.

<לאה ורון: אוקיי.

איתן כבל: זה זמן סביר.

איתן כבל: אבל לא פחות מזה ולא מעבר.

איתן כבל: יש כאן דילמות, אני לא אפרט אותן עכשיו.

<לאה ורון: אתה מעמיד את סעיף קטן (ד) להצבעה?

<עדי חכמון: אבל רק נציין שבתשעה חודשים אפשר עדיין לעשות את ההחלפה ב-51% חתימות.

איתן כבל: כן, בסדר.

איתן כבל: אדוני.

<אמיר ארז: אמיר, פזגז.

<אמיר ארז: אנחנו רוצים להציע שתי הצעות לגבי החצי שנה הזאת.

איתן כבל: תשעה חודשים.

<אמיר ארז: תשעה חודשים.

<אמיר ארז: אחת, שההצעות של ספק הגז הנכנס יהיו קבועות, המחיר יהיה קבוע.

<אמיר ארז: זאת למה?

<אמיר ארז: כדי שלא יציעו הצעה של תשעה חודשים, שבחודש הראשון המחיר יהיה פנומנלי, ושמונת החודשים האחרים יהיה מחיר קטסטרופלי.

איתן כבל: מאה אחוז.

איתן כבל: צודק.

<אמיר ארז: הדבר השני, אנחנו מבקשים שיהיה כתוב שלא יינתנו טובות הנאה לאף לא אחד מהדיירים.

איתן כבל: כבר אמרנו, זה בבסיס.

<רן מלמד: זה בסעיף הבא אני רוצה להעלות.

איתן כבל: חברים יקרים.

<אביטל סומפולינסקי: הצבענו על זה, על טובות הנאה.

איתן כבל: טובות הנאה, זה אמרנו בנקודת המוצא.

איתן כבל: בגלל זה המחיר צריך להיות שווה לכל הדיירים.

<רן מלמד: זו טענה שצריכה להיכנס לסעיף (ה), לגבי ניגודי עניינים.

איתן כבל: כיוון שאתה ואני לפחות בעניין הזה באותו צד, אז אם לא יהיה מובהר העניין שאדוני מעלה, אני רוצה להבהיר אותו.

<לאה ורון: זה הובהר.

איתן כבל: אני אתך.

איתן כבל: ברשותכם.

<לאה ורון: המחיר הקבוע.

איתן כבל: המחיר הקבוע.

איתן כבל: ההצעה היא הצעה קבועה, היא לא הצעה שאחרי תשעה חודשים - - -

<קריאה: חודש.

איתן כבל: לא משנה, אני אומר את זה ברמת העיקרון.

<לאה ורון: השאלה היא רק מתי ניתן לשנות את המחיר.

איתן כבל: צריך שיהיה ברור.

איתן כבל: כשיגידו עלו מחירי הגז מתמר – הרי פה זה לא גז; מחיר חבית נפט עלה – ועכשיו אני צריך - - -

<לאה ורון: לאיזו תקופה אתם חושבים שהמחיר צריך להיות קבוע, חן?

<חן בר-יוסף: יש לנו את זה גם בתקנות אחרות שעלו פה לדיון בוועדה.

<חן בר-יוסף: בעיקרון, נכון שהמחיר מתחלף כל חודש, אבל כיוון שחברות יש להן מרווח מעל המחיר, שהוא מחיר, נקרא לזה מחיר שער בז"ן או מחיר זיקוק לגפ"מ, לכן בטח למשך תקופה של חצי שנה המחיר יכול להישאר קבוע.

<יערה למברגר קינר: תשעה חודשים.

<קריאה: אולי נחזיר לחצי שנה.

<חן בר-יוסף: אפשר גם תשעה חודשים, אבל מחיר שכל אחד ייקח ויגלם בתוכו את החשיפה שהוא רואה.

<חן בר-יוסף: ואחר כך זה יכול לבוא בהצמדה למחצית שיעור העלייה בשער בית הזיקוק.

<קריאה: מה זה, מטילים פיקוח עכשיו?

<חן בר-יוסף: הלקוח יפקח.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים יקרים, אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: גברתי, למברגר.

איתן כבל: בואו ניקח את החוק עכשיו, בואו נמצא, נשאל איפה השעיר לעזאזל ביום הכיפורים ובואו נטיל אותו יחד עם השעיר לעזאזל.

<עדי חכמון: אני מציעה - - -

איתן כבל: סליחה, עדי, אני קודם כול רוצה שנבהיר.

איתן כבל: כשמחליפים ספק יש לזה משמעויות.

איתן כבל: המשמעות הראשונה, שהראשון המחיר היה X ועכשיו אתה רוצה לתת מחיר Y.

<אתי בנדלר: נמוך יותר.

איתן כבל: נמוך יותר.

איתן כבל: אני לא אקבל בשום פנים.

איתן כבל: אני רוצה תקופת ודאות.

איתן כבל: עם כל הרצון שלי לתחרות, אני רוצה מצד שני גם לייצר תקופת ודאות.

איתן כבל: שמי שנכנס אל תוך התהליך הזה, ידע לו שיש תקופה שאולי יצטרך אפילו לספוג כמה וכמה - - -

<עדי חכמון: אני יכולה להציע משהו?

איתן כבל: שנייה, עדי.

איתן כבל: אם לא, כל מה שעשינו זו ברכה לבטלה.

איתן כבל: אנחנו נמצא את עצמנו – ואני מסכים אתך בעניין הזה – נכנס גורם, הוא כבר עם השלייקעס, עברו תשעה חודשים, הוא כבר בתוך התהליך.

איתן כבל: אנשים, אין להם עניין עוד פעם לכנס, עוד פעם פה.

איתן כבל: הוא יבוא יגיד: מה, לא שמעתם חדשות?

איתן כבל: אתם לא עוקבים אחרי עליית מחירי הנפט?

איתן כבל: אני לא רוצה דברים כאלה.

איתן כבל: אני רוצה לפחות כמה שנים שבהן אני יודע איפה אני חי.

<חן בר-יוסף: כמה שנים?

איתן כבל: לא יודע.

איתן כבל: תן לי פתרון.

<עדי חכמון: כמה חודשים.

איתן כבל: אם אני מתחיל לכתוב בחוק את הנוסחאות האלה - - -

<עדי חכמון: כבוד היושב-ראש, אז לכן אני מציעה שפשוט נחזור לחצי שנה ונגיד שבמהלך החצי שנה אי-אפשר בכלל להעלות את המחיר בלי הצמדות.

<עדי חכמון: זה מתאים גם לסעיף אחר.

איתן כבל: יש משהו שאני לא מבין, סליחה.

איתן כבל: אני לא מקבל.

איתן כבל: סליחה, חברות וחברים, מצדי עכשיו תיקחו את זה, סעו לשטייניץ הביתה ותשנו את הכול.

איתן כבל: אני אומר את הדבר הבא.

איתן כבל: אני רוצה יציבות.

איתן כבל: אני לא רוצה פה פתח לרמאות ולנכלוליות.

איתן כבל: אני מבין את המצב של השווקים, אנחנו מבצעים פה פעולות לא פשוטות – אני רוצה להזכיר לכם, לא פשוטות – גם אם אני בצד הזה, אני מודע לפעולות אשר אנחנו - - -

<לאה ורון: צריכים לבצע.

איתן כבל: צריכים לבצע, אבל אני לא אעשה פלסתר מההחלטות שלי - שאני בא ומעביר החלטה ואחרי כן בא מישהו אחרי חצי שנה או אפילו תשעה חודשים - - -

<אתי בנדלר: אפילו אחרי חודש, לכאורה.

איתן כבל: חודש.

איתן כבל: להגיד: שמע, חלו שינויים בשוק הגז.

איתן כבל: אני רוצה לדעת שגם אם יש לו אפשרות, למה היא - - -

<לאה ורון: על איזה תקופה אתה מדבר?

איתן כבל: אני עוד לא יודע תקופה.

איתן כבל: אני קודם כול אומר לך מה אני בכלל לא מוכן.

איתן כבל: אני רוצה שהם יתכווננו על מה אני אומר.

<לאה ורון: זה לא ברור לה?

איתן כבל: רן, בבקשה.

<רן מלמד: הבעיה הנוספת שצריך לשים אליה לב זה איך למנוע מצב – הרי המחיר של הגז יעלה לפי מה שיוצא מבז"ן, אבל איך נמנע מצב שבו החברה תעלה יותר מהשיעור הזה בגלל שמתחשק לה, בגלל שהיא חושבת שהיא יכולה לגזור קופון יותר גדול.

<לאה ורון: חכה, אתה עוד בשלב השני.

<לאה ורון: קודם צריך לקבל החלטה על השלב הראשון.

<רן מלמד: לכן אני אומר שצריך, כשמגיעים למצב שקובעים את המחיר לתקופה או מקבעים אותו, גם אם יש בו איזושהי העלאה בגלל המחיר שמשתנה מבז"ן, לא לגרום שתהיה איזושהי גזירת קופון נוספת על זה.

איתן כבל: בבקשה, חן.

<חן בר-יוסף: בעיקרון, ככה.

<חן בר-יוסף: ככל שנדרוש מהחברות – וזה לא משנה עכשיו, גדולות או קטנות, אולי אפילו חברות קטנות זה יותר משמעותי – ככל שנדרוש מהן להבטיח מחיר מקובע לתקופה יותר ארוכה, הוא כדי לגדר את הסיכונים שלו כנראה יציע מחיר יותר גבוה.

<חן בר-יוסף: הוא לא יודע לאן שער בית הזיקוק יכול לעלות, דרך אגב גם בית הזיקוק לא יודע.

<יערה למברגר קינר: אולי בגלל אינפלציה הוא לא יודע.

<חן בר-יוסף: זה לא קשור לאינפלציה, זה קשור למחירי נפט.

<חן בר-יוסף: זה נכון, זה נורא מעצבן, אבל ככל שהתקופה תהיה יותר ארוכה, המחיר ההתחלתי של אותו ספק אלטרנטיבי שאותו אנחנו רוצים להכניס – וזה לא משנה אם הוא גדול או קטן – הוא יהיה יותר גבוה כי הוא חייב לגדר את הסיכון שלו.

איתן כבל: אני רוצה להגיד לך את הדבר הבא.

<חן בר-יוסף: זה החשש שלנו.

איתן כבל: בסדר, אז אני אגיד לך מה החשש שלי.

איתן כבל: תקשיבו טוב טוב מה שאני אומר לכם.

איתן כבל: לא שיש לי פתרון, אני מנסה לייצר איזושהי סיטואציה של הסדרה, של יציבות.

איתן כבל: זה לא שאני לא חושב שיש תנודות במחיר הנפט ושהמחירים כשזה יוצא מבז"ן, ביום ראשון זה ככה ויום ראשון שאחריו יכול להיות אחר, אני מודע לזה.

איתן כבל: אני רוצה שתיקבע נוסחה מסוימת שכל הזמן הוא צמוד אך ורק – אני רוצה שתבין - - -

<חן בר-יוסף: יש לנו הצעה כזאת.

<קריאה: יש לי רעיון גם.

איתן כבל: כל העלאה היא צמודה לגמרי, לא יודע אפילו למה להגיד לך, למחיר שזה יוצא מ - - -כי אם לא – סליחה, שולי, כיוון שאני לא מומחה - - -

<שולמית אשבול: לא את עמדתי.

<שולמית אשבול: אני חושבת שאתה טועה.

<שולמית אשבול: אתה יכול לעשות נוסחה כזו – עכשיו אני מדברת כאזרח – אתה יכול להגיד X אחוז, cost פלוס.

<שולמית אשבול: בסדר?

איתן כבל: נניח.

<שולמית אשבול: אתה יכול ללכת לכיוון כזה, אבל אז אתה עובר לשדה אחר שהוא שדה מוקשים, מבחינתך.

<שולמית אשבול: אני הצעתי לך כמה פעמים – לכו לפיקוח על המחירים - -

<נחום יהושע: ממש לא.

<שולמית אשבול: - - אבל אתם לא רוצים ללכת לפיקוח על המחירים.

איתן כבל: לא, לא.

<שולמית אשבול: זה מקום אחר, זה חקיקה אחרת.

<שולמית אשבול: אני חושבת שהחוק הזה דווקא, ההצעה הזאת, הדבר אחד היחידים הטובים שיש בה לדעתי זה המנגנון הפנימי שקיים בה שאומר שאם – כמו שאמר כאן החבר – יהיה מחיר פצצה בחודש הראשון וקטסטרופה בחודשים האחרים, אז הדיירים לא טיפשים.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

<שולמית אשבול: והם 51%, יאספו חתימות ויחליפו אותו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: רן ואחריו אדון אורבך.

<אנאו אורבך: שלום.

<אנאו אורבך: קוראים לי אורבך, אני מנהל הנדסה, מדבר על סטטוס של טכנאי גז.

<אנאו אורבך: קורה דבר מאוד אבסורדי שפה עכשיו בישראל, טכנאי גז מוסמך, אין לו רישיון אבל יכול לתקן כיריים, לפרק את כל הדברים – ברזים ודברים כאלה – אבל בסוף בסוף, בבדיקה יותר חשוב הבטיחות.

<אנאו אורבך: להוציא צינור, לבדוק עם פומפה, גז וכל הדברים האלה, לא מותר.

<אנאו אורבך: בשביל דבר כזה צריך רישיון לבדיקה.

<אנאו אורבך: לפרק הכול, אבל בדיקה לא.

<אנאו אורבך: מה קורה?

<אנאו אורבך: גם לקוח היום מתקין לבד – זה הפרסום שרואים בטלוויזיה כל יום ממשרד האנרגיה.

<אנאו אורבך: הוא מתקין לבד כי אין כוח-אדם.

<אנאו אורבך: היום לעשות את הרישיון, צריך לעבוד שישה חודשים טכנאי אחד, בן אדם עם רמה שתיים.

<אנאו אורבך: אחרי מכתבים מכתבים למשרד האנרגיה קיבלתי מהמהנדס הראשי לבטיחות גז, מר גסנר, שעשה רפורמה, הרפורמה מוכנה והרפורמה נותנת אישור גם לפרק וגם להתקין צינור גז לטכנאי מוסמך.

איתן כבל: תודה, אדוני, אני רק רוצה להעיר הערה, ברשותך.

איתן כבל: תודה על הנושא שאתה מעלה, אבל זה לא הנושא שאנחנו מתעסקים בו היום, זה לא החוק הזה.

איתן כבל: חקיקה מורכבת מהרבה מאוד נושאים.

איתן כבל: זה לא הנושא.

איתן כבל: אין לי בעיה שאדוני יפנה אלי ויעלה את הנושא אשר הוא מציג.

איתן כבל: נושא בטיחות הוא נושא מרכזי בתהליכים שלנו, ואני אשמח לקבל את עמדתו של אדוני בעניין הזה.

איתן כבל: אני רק אומר, זה לא החוק.

איתן כבל: אנחנו חייבים גם לסיים וזה לא החוק שאנחנו עוסקים בו ברגע זה.

איתן כבל: סליחה, אבל זה המצב.

<אנאו אורבך: מדברים שזה לא חוק, עד היום דיברנו רק לדירות.

איתן כבל: לא, אנחנו לא עוסקים בשום פנים ואופן.

<אנאו אורבך: אין בעולם שטכנאי נכנס בפנים - - -

איתן כבל: אדון אורבך, ברשותך, אני נאלץ להפסיק אותך.

איתן כבל: זה לא הנושא.

<אנאו אורבך: אתם הזמנתם אותי.

<אנאו אורבך: סליחה.

איתן כבל: אני מתנצל.

<אנאו אורבך: הזמנת אותי בשביל לדבר על דבר כזה.

<אנאו אורבך: אם זה דיון אחר, אני מוכן.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: זה דיון אחר, אני מתנצל גם אם הזמינו אותך.

<אנאו אורבך: אולי ביחד - - -

איתן כבל: אבל זה לא פה, זה לא בחקיקה הזאת.

איתן כבל: רן, משפט.

איתן כבל: אני חייב לסיים.

איתן כבל: בבקשה.

<רן מלמד: משפט קצר שנוגע לנושא של המחיר מכיוון שברור שהוא יהיה צמוד לשינויים שיש.

<רן מלמד: אולי אפשר לבקש שבנוסח התיקון שאתה מכניס למה שהולך להיות בחשבונות תופיע שורה שמדברת על השינוי באחוזים ותפנה לאתר של משרד האנרגיה, ששם בן אדם יוכל לבדוק.

איתן כבל: אני רוצה להציע הצעה אחרת.

<קריאות: - - -

איתן כבל: תרשו לי.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אנחנו לא ניקח תשעה חודשים, אנחנו נוריד את זה לחצי שנה.

<רן מלמד: אוקיי.

איתן כבל: אני חושב שחצי שנה - - -

<חן בר-יוסף: בוא נקביל את זה לזמן שאי-אפשר לעשות את זה אלא באסיפה.

<אתי בנדלר: אתה העלית את זה- - -

<חן בר-יוסף: זמן מקביל.

<חן בר-יוסף: ברגע שאסיפה יכולה להתכנס, לא טוב לה, תעיף אותו.

<קריאה: או להוריד בשני המקומות.

איתן כבל: אני, חברים, רוצה שידע המפעיל החדש שיש לו.

איתן כבל: שידע.

איתן כבל: אם לא, תודה רבה.

איתן כבל: רימית אותי.

איתן כבל: הרי אל תדאגו, יהיה מי שיידע אותו על התרמית.

<רון קיסרי: רק שאלת הבהרה.

<רון קיסרי: האם בתקופת החצי שנה הספק היוצא יכול לתת עוד פעם הצעות בשביל לחזור לאותו בניין?

<קריאה: לא.

<קריאה: יש סעיף בחוק שכבר אוסר את זה.

איתן כבל: תודה רבה.

<אביטל סומפולינסקי: יש לי שאלה האם ההוראה הזאת לגבי המחיר היא רלוונטית לכולם או היא רלוונטית רק לבית משותף.

<יערה למברגר קינר: לא, כל הפרק זה, הסעיף הזה יוחל רק על בית משותף.

איתן כבל: רק בית משותף.

<יערה למברגר קינר: בית שזכאי להירשם כמשותף.

<יערה למברגר קינר: נגיע עוד מעט.

<אביטל סומפולינסקי: זה רלוונטי לצרכן רגיל - - -

<קריאה: צרכן רגיל קונה את הבלון מראש ומשלם.

איתן כבל: מראש, זה משהו אחר.

<עדי חכמון: מה החלטנו?

איתן כבל: אני לא משנה, אני משאיר את זה חצי שנה.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: עוד לא הצבעת, אבל הצעת לשנות את זה לתשעה חודשים.

איתן כבל: אני אומר להוריד את זה לחצי שנה.

<חן בר-יוסף: שיהיה בזמן מקביל לזמן שבו אי-אפשר לכנס את האסיפה בשביל להחליט.

<עדי חכמון: אז זה יישאר חצי שנה, אבל חצי שנה המחיר לא יכול לעלות.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: זה הזמן שאני מבקש.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה.

<אתי בנדלר: בסעיף קטן (ד) נשאר שישה חודשים, ובמהלך התקופה הזאת הספק החדש לא ישנה את המחיר.

איתן כבל: לגמרי.

איתן כבל: כן.

<אתי בנדלר: יהיה כבול למחיר שהציע.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: ואם הוא ירצה לשנות את זה, ידע לו.

<אתי בנדלר: לא, הוא לא יוכל, אסור יהיה לו לשנות.

<חן בר-יוסף: לא.

<חן בר-יוסף: אחרי.

<חן בר-יוסף: אחרי.

<אברהם פרל: אבל לספק היוצא אסור לדבר אתו חצי שנה.

<קריאה: נכון.

<קריאה: זה כתוב כבר בחוק היום.

<חן בר-יוסף: זה חוק אחר.

איתן כבל: חברים, אם אני אראה ספק גז מדבר עם דייר בבית קפה, אני לא אשלח לו משטרה.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: וזה יהיה.

איתן כבל: כל העניין הוא מה יקרה אחרי.

איתן כבל: אתה תדאג לספק את הדברים כמו שצריך.

<אברהם פרל: לא שאסור לו לדבר.

<אברהם פרל: אסור לו לחזור.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: כתוב.

<חן בר-יוסף: לא, זה חוק שחוקק כבר.

איתן כבל: חברים, אני מעלה להצבעה את התיקון.

איתן כבל: מי בעד התיקונים?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

<קריאה: לא שלא ישתנה אלא שלא יעלה.

<לאה ורון: דובר על יעלה.

<לאה ורון: כל הזמן דובר על יעלה.

איתן כבל: הלאה.

איתן כבל: בואו נמשיך.

איתן כבל: גברתי.

<עפרי גופר: דיברנו על זה בפעם הקודמת.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: מי בעד (ה)?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: (ו).

<יערה למברגר קינר: את זה נסביר.

<יערה למברגר קינר: כשיש קוורום והם כבר מתכנסים כולם, יורד עליהם גשם, הם אומרים - - -

איתן כבל: ברור, ברור.

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו.

<אברהם פרל: אדוני, סליחה.

<אברהם פרל: אני מציע שיהיה נוסח, באמת שמשרד המשפטים, המכובדים האלה, שיוציאו נוסח אחד לכל הסעיפים האלה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו.

<קריאה: יהיה באתר של משרד האנרגיה.

<לאה ורון: זה לא פרוטוקול.

איתן כבל: צודקת.

איתן כבל: שזה יהיה מסמך מסכם.

<לאה ורון: פרוטוקול זה מסמך שהוא נכתב במהלך דיון ונרשם בו כל מה שנאמר בו.

<לאה ורון: לכן מה שצריך להיות זה מסמך מסכם.

איתן כבל: מסמך מסכם של הדיון.

<קריאה: תיעוד ההחלטות.

איתן כבל: ברור.

<לאה ורון: ויירשם מי השתתף באסיפה.

איתן כבל: ויירשם בו, בין היתר, שמות המשתתפים בדיון.

<קריאה: הנוכחים.

איתן כבל: הנוכחים בדיון.

<לאה ורון: מסמך המסכם את ההחלטות שהתקבלו.

<אתי בנדלר: את עיקרי הדברים אמרתם?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: עיקרי הדברים וההחלטות.

<לאה ורון: מסכם את ההחלטות שהתקבלו.

איתן כבל: מסכם את ההחלטות שהתקבלו.

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו, עם התיקונים והתוספות.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: (ז).

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: (ח).

<שולמית אשבול: אני מזכירה שוב שבסעיף (ה) דובר על זה שהיושב-ראש יכול להיות גם בעל עניין.

איתן כבל: זכרתי.

<שולמית אשבול: אני לא חושבת שצריך לתת לו קול נוסף.

<יערה למברגר קינר: - - -

איתן כבל: הגברת למברגר, תודה רבה.

איתן כבל: אני זוכר את זה, ידעתי שהיא תגיע לזה ותעלה את זה.

איתן כבל: אני לא מקבל את דעתה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד, ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: הלאה.

<חגית הלר קוצר: אפשר הערה?

איתן כבל: על מה שהצבענו?

<חגית הלר קוצר: לא.

<חגית הלר קוצר: עכשיו שמגיעה.

איתן כבל: אז יקריאו ואני אתן לגברתי.

<חגית הלר קוצר: זה קשור לזה, זה קשור למה שאמרת על המסמך המסכם.

<חגית הלר קוצר: רק שיודיעו אותו לדיירים, כדאי שדיירים ידעו על המסמך המסכם.

<חגית הלר קוצר: שהוא לא יישמר רק אצל יושב-ראש האסיפה.

<אתי בנדלר: שהמסמך המסכם יפורסם על לוח המודעות.

איתן כבל: יופץ על לוח המודעות.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: טוב שלא הצענו אתר אינטרנט בכמה שפות לבניין.

<רן מלמד: אני חושב שצריך.

<עדי חכמון: באמת, צריך להיות ממש עם תואר - - -

רועי פולקמן: צריך לבקש מהאוצר לממן ליושבי-ראש ועדי בית קורס הכשרה, אנחנו נמצא לזה את הגוף הנכון.

<רן מלמד: רועי, רק שתדע שהאגודה לתרבות הדיור פותחת תיבות דואר לוועדי בתים כדי שיוכלו להבהיר את הדברים.

רועי פולקמן: אבל הקורס הכשרה שצריך - - -

איתן כבל: פולקמן, אני צריך לסיים.

איתן כבל: הלאה.

<אתי בנדלר: זה עמידר, למשל.

איתן כבל: עמידר, כן.

<רן מלמד: לגבי הנושא הזה זה עדיין לא נותן פתרון, לטעמי לפחות, לדיירי הדיור הציבורי.

<עדי חכמון: אבל זה בהגדרה של "בעל דירה".

<רן מלמד: לא.

<רן מלמד: ההגדרה לא טובה לדיירי הדיור הציבורי.

<יערה למברגר קינר: זה רק איך לקבל החלטות בתאגיד.

<קריאה: אפשר לתקן את זה בהגדרה.

<אתי בנדלר: מה ההצעה?

<עדי חכמון: כשנגיע לזה אפשר לדבר על זה.

<רן מלמד: סליחה.

<רן מלמד: את צריכה לזכור את הנוהל שלפיו עובד משרד השיכון בנושא של דיור ציבורי.

<רן מלמד: בבתים שיש בהם רוב דיירים של דירות ציבוריות אין ועד בית.

<רן מלמד: חברת עמידר או עמיגור - -

איתן כבל: היא בעל הבית.

<רן מלמד: - - היא בעל הבית, היא קובעת את הכול לבד.

<רן מלמד: במקרים שבהם זה עבר את ה-51%, עמידר, החברה מייצגת את הדיירים שלה פר דייר, וזה לא נותן לכך פתרון לדעתי.

<עדי חכמון: משרד השיכון לא כאן כדי להגיד את זה.

<עדי חכמון: אנחנו התייחסנו לזה בתוך הממשלה, ומה שמשרד השיכון הציע הוא לכתוב מנגנון שבעצם מאפשר לדיירי הדיור הציבורי להצביע בעצמם על החלפת הספק.

<רן מלמד: אז צריך לכתוב את זה.

<אלה פרטוש: יש להם נוסח, אנחנו משתמשים בו.

<רן מלמד: אבל צריך לכתוב את זה שהוא בחוק.

<רן מלמד: צריך להכניס אותו לחוק.

<כרמית יוליס: העמדה שלהם, הם ביקשו לא לכתוב את זה בחקיקה ראשית, הם יקבעו את זה בנוהל בינם לבין החברות המשכנות.

<רן מלמד: אדוני, הבעיה הגדולה של משרד השיכון – ואתה מכיר – זה נהלים שלא נמצאים בחקיקה, אתה לא יכול לשלוט עליהם.

איתן כבל: אני מסכים אתך, אגיד לך ממה אני מפחד.

איתן כבל: שעכשיו הם יעכבו לנו את כל החוק הזה בגלל הצ'קמוק הזה.

איתן כבל: אני אומר את הדבר הבא.

איתן כבל: אנחנו נפנה את זה לנוהל.

איתן כבל: הנוהל הזה יוצג, שהם לא כל שבועיים יכולים להחליף את הנוהל.

איתן כבל: הם צריכים להציג אותו.

<יערה למברגר קינר: יניחו אותו על שולחן הוועדה.

איתן כבל: יניחו אותו על שולחן הוועדה, משהו.

איתן כבל: סליחה, גברתי עדי, מה את מתבלבלת כל כך?

<עדי חכמון: סליחה.

איתן כבל: קשה לך עם מה שאני אומר.

<רן מלמד: שנוכל להפיץ את זה לכל הדיירים.

איתן כבל: אני מכיר את משרדי הממשלה.

איתן כבל: במשרדי הממשלה אנחנו הלכנו, כתבנו חוק, ובא כל מישהו ומתחיל לעשות לי נהלים חדשים.

נורית קורן: מפרש איך שהוא רוצה.

איתן כבל: ומפרש.

איתן כבל: מה אני צריך את זה?

איתן כבל: אני רוצה לראות את זה, שהנוסח יונח כאן בפני הוועדה.

איתן כבל: זה הכול.

<אתי בנדלר: הנוהל כבר קיים או שהוא בגיבוש?

<עדי חכמון: לפי מה שאני מבינה, לא קיים עדיין נוהל.

<רן מלמד: לא קיים.

<רן מלמד: אם היה קיים הייתי אומר שהוא קיים.

<אלה פרטוש: יש להם איזהו מסמך - - -

איתן כבל: סליחה, אני מבקש שעד מתי?

<אתי בנדלר: אני לא יודעת כמה זמן סביר לצורך העניין הזה.

<אתי בנדלר: אנחנו עכשיו נמצאים ב-5 בדצמבר.

<אתי בנדלר: חודש, עד סוף חודש ינואר.

איתן כבל: עד סוף חודש ינואר.

איתן כבל: עד סוף חודש ינואר הם יציגו בפנינו את הנוהל.

איתן כבל: בבקשה.

רועי פולקמן: אם משרד השיכון הוציא נוסח, מה הבעיה שנעגן אותו?

<קריאה: הוציא נוסח.

<קריאה: אפשר להעביר אותו.

<קריאות: - - -

<חן בר-יוסף: לא, יש נוסח שבו - - -

<אתי בנדלר: לא יאוחר מסוף חודש ינואר הם יעבירו.

איתן כבל: הם לא רוצים לעגן את זה בחקיקה ראשית.

איתן כבל: אני עכשיו אתחיל לריב אתם על זה?

איתן כבל: בשביל זה אני אעכב, הם יתחילו להגיש ערעורים ויתחילו מריבות.

איתן כבל: אתה יודע בדיוק על מה אני מדבר.

רועי פולקמן: נכון.

איתן כבל: אני רוצה את החוק.

איתן כבל: החוק חשוב לי.

רועי פולקמן: לא, זה ברור.

רועי פולקמן: אנחנו לא רוצים לתקוע את החוק.

רועי פולקמן: אם יש נוסח שמוסכם עליהם - - -

איתן כבל: לכן אמרתי יובא עד סוף חודש ינואר ויונח בפני הוועדה.

<אתי בנדלר: אם ככה, זה לא נכנס לחוק אבל יש החלטה של הוועדה שעד סוף חודש ינואר 2017 יעביר משרד השיכון והבינוי נוהל הצבעה של דיירי דיור ציבורי לעניין החלפת ספק גז לעיון ועדת הכלכלה.

איתן כבל: יפה.

<רן מלמד: סליחה שאני מתעקש.

<רן מלמד: אי-אפשר לכתוב תוספת: בעל דירה שהוא תאגיד דיור ממשלתי יפעיל את הנושא לפי הנוהל?

איתן כבל: כן, למה לא?

<רן מלמד: למה לא להכניס את זה ככה?

רועי פולקמן: זה רעיון טוב.

איתן כבל: אין בעיה.

איתן כבל: אני לא קובע לו את הנוהל בחוק.

<רן מלמד: נכון.

איתן כבל: מאה אחוז.

איתן כבל: על-פי נוהל שייקבע על-ידי משרד הבינוי והשיכון ויוצג בפני ועדת הכלכלה.

איתן כבל: אין שום מניעה, בכל הכבוד.

איתן כבל: אני לא כופה עליו מה ייכתב אבל אני כן יכול להגיד כי זה בדיוק אותו דבר.

<כרמית יוליס: אז הכוונה היא רק לתאגיד שהוא חברה לדיור ציבורי?

רועי פולקמן: כן.

<רן מלמד: כן.

<רן מלמד: תוספת.

<אתי בנדלר: לא.

<אתי בנדלר: וכן דייר בדיור ציבורי – אנחנו נפנה לדיור ציבורי לפי אחד החוקים שיש לנו היום.

<רן מלמד: חוק זכויות הדייר בדיור הציבורי.

<אתי בנדלר: כשנגיע להגדרה "בעל דירה" אני אציע את ההצעה.

<רן מלמד: אם כי זה יכול להיות כנראה בחוק זכויות הדייר.

<יערה למברגר קינר: רק שתי הערות טכניות.

<יערה למברגר קינר: אחת, שצריך בכל זאת הערה של התאגיד בשביל תאגידים אחרים - - -

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: זה לא במקום.

איתן כבל: בתוספת.

<יערה למברגר קינר: שאלה.

<יערה למברגר קינר: מה קורה פרקטית, נניח, עם כל הכבוד, עד סוף ינואר אין נוהל.

<יערה למברגר קינר: אני מפחדת שאז אי-אפשר בכלל לקבל החלטות בדיור ציבורי.

איתן כבל: זה לא מעניין אותי.

<יערה למברגר קינר: בסדר, אני רק - - -

איתן כבל: גברתי, תקשיבי טוב טוב.

איתן כבל: אני לא יכול, כל היום אני נהייתי פה הרגולטור של משרדי הממשלה.

איתן כבל: באמת, יש איזשהו גבול.

רועי פולקמן: לא, אבל שמנו את הסעיף ומה קורה אם - - -

איתן כבל: הם יציגו את זה, אנחנו נריב איתם, נצעק, נגיד שבגללם אנחנו מתעכבים, נתקוף אותם.

<לאה ורון: אז לכן צריך שיעבירו דיווח לוועדה.

<רן מלמד: תקצרו להם את זה מינואר לסוף דצמבר.

רועי פולקמן: אפשר להגיד שהנוהל גובר, וכמו שעשינו עכשיו בספורט ובדברים אחרים, הדיפולט שאם אין נוהל, אז אנחנו הולכים על המודל שבו הדייר יכול.

<אתי בנדלר: שמה?

איתן כבל: לא, אל תיכנס, עשה לי טובה.

רועי פולקמן: לא.

רועי פולקמן: לתת להם זכות ראשונים לקבוע.

רועי פולקמן: אני בעד, אני בעד לא להתערב בנהלים של משרד השיכון, אני רק אומר, אנחנו מכירים את זה.

רועי פולקמן: אתה לימדת אותי שעושים פה שלייקעס במצב הדיפולט שלא קורה.

רועי פולקמן: ולא קורה, אז לא אישרו, אז בהיעדר נוהל אחר מוסיפים שורה, רשאי הדייר.

<אלה פרטוש: מה שהם נותנים, הם נותנים פשוט אישור - - -

רועי פולקמן: אין בעיה.

רועי פולקמן: בהיעדרו של נוהל.

רועי פולקמן: אם יהיה נוהל, יהיה נוהל.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים יקרים, בהיעדרו של נוהל.

איתן כבל: בדיוק יש לי את זה גם בחוק אחר, בחוק השידורים של הבזק.

רועי פולקמן: שאין הסכמות בין המשרדים.

איתן כבל: זה מונח לפתחם של משרדי הממשלה.

איתן כבל: אני לא יכול לשחק עם זה בעניין הזה.

איתן כבל: אני יוצא מנקודת הנחה שאין סיבה שעד סוף ינואר לא יתנו לנו נוהל.

איתן כבל: זה לא תורה מסיני.

איתן כבל: הם הרי כבר פועלים, הם עובדים עם זה, זה לא משהו שהוא חדש להם.

איתן כבל: הם רק צריכים להעביר אותו ולשלוח לנו אותו בצורה מסודרת, זה הכול.

איתן כבל: יצא כבר היום, מחר, מכתב אליהם שמסב את תשומת לבם לעניין הזה, גם מאתנו וגם מכם.

איתן כבל: זו אחריות שלכם.

איתן כבל: הלאה, בבקשה.

<אתי בנדלר: וכן דייר בדיור ציבורי, כהגדרתו בחוק.

<אתי בנדלר: ..

<אתי בנדלר: הרשאי להצביע באסיפה בהתאם לנוהל של משרד הבינוי והשיכון לעניין הזה.

<אתי בנדלר: בסדר?

<קריאות: כן.

<קריאות: כן.

<רן מלמד: כן, ושיוגש עד ל - - -

<כרמית יוליס: כאן רצינו גם להתייחס לשכירות ארוכת הטווח.

<אתי בנדלר: ואת ההצעה שלכם.

<כרמית יוליס: אני חשבתי לומר – קבעה התוכנית החלה על הקרקע כי הדירה תושכר לטווח ארוך, יראו שוכר שזכותו נרשמה בפנקסי המקרקעין כבעל דירה לעניין סעיף זה.

איתן כבל: אוקיי.

<רן מלמד: גם טוב.

<אתי בנדלר: עוד פעם.

<כרמית יוליס: התוכנית הגבילה את הייעוד למגורים, היא אמרה תהיה פה רק שכירות.

<כרמית יוליס: אז אם התוכנית החלה על הקרקע קבעה שהדירה תושכר לטווח ארוך, יראו שוכר שזכותו נרשמה בפנקסי המקרקעין כבעל דירה לעניין סעיף זה.

<אתי בנדלר: אז תעבירי לנו את הנוסח.

איתן כבל: תעבירי את הנוסח אבל הרעיון ברור לנו ומוסכם עלינו.

<אתי בנדלר: תוכנית, כהגדרתה בחוק התכנון והבנייה וכן הלאה.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

<אלה פרטוש: - - -

איתן כבל: סליחה, גברתי.

איתן כבל: היינו בדיון, אני לא פותח את הדיון.

איתן כבל: אני רק דוחף את זה למקום.

איתן כבל: רן, אני רוצה להצביע.

<רן מלמד: לפני שאתה מצביע, רק בקשה.

<רן מלמד: אני חושב שפה אפשר להכניס פסקונת קטנה לנושא של הניגוד עניינים, שאומרת שבמועד הישיבה או האסיפה הספק יציג מסמך שאומר שאין לו ניגוד עניינים או שהוא לא נתן טובות הנאה או אין לו קשרים מיוחדים.

<חן בר-יוסף: אסור לפי חוק.

<יערה למברגר קינר: זה עבירה פלילית.

איתן כבל: אדם לא מודיע אני לא גנב לפני כל דיון.

<רן מלמד: אבל אם הוא חותם על זה שאין לו - - -

<קריאות: - - -

<רן מלמד: שאין ניגוד עניינים או לא ניתנו טובות הנאה.

איתן כבל: זה מופיע בהתחלה.

<חן בר-יוסף: מחיר אחיד ותנאים אחידים לכולם.

<רן מלמד: אם זה מופיע בהתחלה וזה כולל הכול, אני לא זוכר שזה הופיע בהתחלה, אדוני.

איתן כבל: אני זוכר שקבענו את זה.

<רן מלמד: אני לא זוכר את הטקסט של היום.

<לאה ורון: זה לא בנוסח של היום כי הנוסח של היום לא כולל את הכול.

<רן מלמד: אין בעיה.

<רן מלמד: בסדר.

<לאה ורון: ניתן לזה מענה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: מי בעד סעיפים (ט), (י), (יא), (יב), עם התוספות והשינויים, ירים את ידו?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: הלאה.

איתן כבל: (4).

<חגית הלר קוצר: סליחה, רק שאלה.

<חגית הלר קוצר: מה ההיגיון בזה שאם יש שלושה בעד, שלושה נגד, ההחלטה עוברת?

<חגית הלר קוצר: תסבירו כאן את ההיגיון שאם חצי מהאנשים הנוכחים באסיפה לא רוצים להחליף, זו גם כן אמירה.

איתן כבל: אבל גם שלושה אמרו שהם רוצים.

<קריאות: - - -

<עידן בן ארי: אז לא יכולים להביא עוד בן אדם אחד נוסף?

<רן מלמד: איתן, מה עושים בכנסת כשיש תיקו?

איתן כבל: תשבי יתרץ קושיות.

<אתי בנדלר: לא מתקבל.

<עדי חכמון: בכנסת אפשר בוועדה רק אם היושב-ראש נמצא, להצביע.

<קריאה: עדיין זה צריך להיות רוב.

<קריאות: - - -

<אתי בנדלר: בוועדה למשל אין ליושב-ראש כאן - - -

איתן כבל: אבל שם יש.

<קריאה: אבל הוא יושב-ראש בעל עניין.

איתן כבל: חברים יקרים, אני הצבעתי עכשיו לבד.

איתן כבל: תודה.

נורית קורן: הנה אני.

איתן כבל: התכוונתי בשאלות אחרות.

איתן כבל: אנחנו המשכנו.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: (4).

<עפרי גופר: בעיקרון, התוספת פה מדברת על כל הנושא למשל של החזקת פיקדון וכדומה, מכירה של צוברים, ואנחנו רצינו להבהיר.

<יערה למברגר קינר: כל הכרוך בהחלפת ספק גז מהבחינה הזאת.

<עפרי גופר: בדיוק, כל הנושא הזה.

<עפרי גופר: מה שעשינו פעם קודמת עם הבלונים, רק רצינו כאן להבהיר שגם על בתים שהם לא משותפים אבל שמחוברים יחד לאותו צובר, יחולו ההוראות האלה.

<עפרי גופר: חששנו שזה לא ברור מהחוקים.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הלאה.

<שולמית אשבול: בדקתי את מה שאושר בהקראה של הדיון הקודם.

<שולמית אשבול: אני לא מצאתי שם איסור על מתן טובות הנאה.

<שולמית אשבול: יש חובה להציע את אותו מחיר.

<יערה למברגר קינר: זה כולל טובות הנאה.

<שולמית אשבול: אני לא ראיתי.

<שולמית אשבול: זה מונח כאן.

<אתי בנדלר: בהגדרה של תנאי התקשרות, שולי: לעניין חוזה לאספקת גז, לרבות חלופות לתנאי התקשרות וכל הטבה - - - לצרכן גז ביתי.

<אתי בנדלר: הסיפה נמחקה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, למברגר.

איתן כבל: היא הקריאה.

איתן כבל: אני פה קרוב, הבנתי מה שהיא אמרה.

<שולמית אשבול: אוקיי.

<שולמית אשבול: אני אבדוק את זה אצלי.

<חגית הלר קוצר: עוד הערה אחת.

<חגית הלר קוצר: בחוק המקרקעין עצמו נמחק בטעות – אני חושבת שלא שמו לב – גם סעיף 59ד(ג) - -

<אביטל סומפולינסקי: נכון.

<אביטל סומפולינסקי: הערנו על זה.

<חגית הלר קוצר: - - שקבע: הוחלף ספק גז כאמור בסעיף קטן (ב), לא יהיה רשאי בעל הדירה הקשור לאותה מערכת גז להתקין מיתקן גז נפרד לאספקת גז לדירתו.

<חגית הלר קוצר: זה עניין בטיחותי שלא קשור בכלל.

איתן כבל: צודקת.

איתן כבל: לי זה נראה הגיוני.

<קריאה: הוא לא נמחק בטעות.

<גל נוי-אפרת: הסעיף הזה לא נמחק בטעות.

איתן כבל: אני קודם כול כבר מתנצל.

<גל נוי-אפרת: גל נוי-אפרת, מהלשכה המשפטית במשרד התשתיות.

<גל נוי-אפרת: היום הסעיף הזה בעצם הוא לא ברור.

<גל נוי-אפרת: לא ברור לאיזה פרק זמן חל האיסור להתקין מיתקן גז נפרד, ואין איסור כזה שהוא להתקין מיתקן גז נפרד שלא במסגרת החלפת ספק גז.

<גל נוי-אפרת: יש הוראות בתקינה שמגבילות את היכולת להתקין כמות מסוימת של מתקנים בבניין אחד.

<יערה למברגר קינר: בתכנון ובנייה יש גם לפעמים מגבלות.

<חגית הלר קוצר: יש כזאת הוראה בתקנות של חוק התכנון והבנייה.

<חן בר-יוסף: אם זה שם, זה מספיק שזה שם.

<חן בר-יוסף: זה לא קשור להחלפת הספק.

<גל נוי-אפרת: אוקי.

<גל נוי-אפרת: אנחנו לא מבטלים את ההוראות שקיימות בתקינה או בדיני התכנון והבנייה אבל אנחנו לא חושבים שיש צורך להגביל את היכולת של צרכן להתקין מיתקן גז נפרד לדירה שלו, בכפוף לעמידה בדינים האחרים.

איתן כבל: בכפוף לעמידה בדינים האחרים.

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: קיבלתי.

איתן כבל: בבקשה.

<אברהם פרל: אני לשם שינוי מצטרף לעמדת אמישראגז במקרה הזה.

<אברהם פרל: זה נדיר, אדוני.

<אברהם פרל: מבחינה בטיחותית אני מודיע שזה עלול לגרום לאסון ומה שקרה בפיצוץ בנתניה זה שלא יודעים עכשיו איזה, מי ומה וכו'.

<אברהם פרל: גורם הבטיחות, חשוב מאוד שיהיה ספק אחד.

<אברהם פרל: אני אומר לך, אדוני, שאם חס וחלילה יהיה אירוע בבניין, לא ידעו מי הספק.

איתן כבל: אוקיי, סליחה.

<חגית הלר קוצר: זה גם מוצג על-ידי משרד האנרגיה - - -

איתן כבל: נציג משרד האנרגיה עלי אדמות פה.

<חן בר-יוסף: לא לענייני בטיחות.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, אני מסכם.

איתן כבל: אני צריך לסיים – כבר לפני כמה זמן הייתי צריך לסיים?

<קריאה: לפני רבע שעה.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר את הנקודה הזאת.

איתן כבל: אני מקבל את עמדתכם כי אני מבין את מה שאתם אומרים לי.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני שולח אותך לבדוק את העניין הזה, אני רוצה תשובה בכתב.

איתן כבל: שמעת מה שאני אומר לך?

איתן כבל: אני רוצה ממך תשובה בכתב בעניין הזה, לא ממך אלא מאחראי - -

<חן בר-יוסף: בטיחות.

איתן כבל: - - בטיחות במשרד האנרגיה, שולח לנו לוועדה שנחה דעתו, ואם תשובתו תהיה שונה אנחנו נביא את הסעיף הזה לתיקון.

איתן כבל: אני רוצה את זה 48 שעות.

<יערה למברגר קינר: שוב, לא גורע מכל איסור אחר.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: חברים, לא מעניין אותי איסור, זה לא משפטי.

איתן כבל: פה זה בטיחות.

איתן כבל: אני רוצה לדעת שאני הולך על קרקע מוצקה.

<יערה למברגר קינר: וגם דיני תכנון ובנייה.

<עידן בן ארי: לא סתם זה היה כתוב.

<עידן בן ארי: מי שכתב את זה - - -

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ואם התשובה לא תניח את דעתי אני אגיש בקשה לדיון מחודש ונשנה את זה, כמו שכל יושב-ראש יודע לעשות את זה.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את סעיף 9.

איתן כבל: מי בעד, עם התיקונים והשינויים והתוספות?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: לא 9.

איתן כבל: אני מתנצל.

איתן כבל: פסקה (4).

איתן כבל: עכשיו תיקון חוק המקרקעין, סעיף 9.

<עפרי גופר: אני רק אסביר שבגלל שהסדרנו את כל הנושא בחוק המקרקעין (החלפת ספק גז), בעצם צריך לעשות התאמות נדרשות, ואלה התאמות טכניות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

<עפרי גופר: אני אקרא גם את (5).

<עפרי גופר: (5) זה בגלל שינוי השם של החוק, מתקנים גם את חוק בתי המשפט לעניינים מנהליים.

<עפרי גופר: אולי לא הקראתי את שם החוק בהתחלה.

<עפרי גופר: הצבענו על זה ולא הקראתי את השינוי של שם החוק.

<קריאה: תיקון חוק המקרקעין.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: הערות?

איתן כבל: תודה רבה.

<שולמית אשבול: מה עם הוראות מעבר, תקופת התארגנות?

<שולמית אשבול: ממתי התחולה?

<שולמית אשבול: על זה לא אמרו דבר.

<קריאה: וסנקציות למה שקורה.

<אתי בנדלר: יש הוראה כללית בחוק התוכנית הכלכלית, שזה אחד מפרקיו, שהתחילה של כל החוק היא ב-1 בינואר 2017 אלא אם כן נקבע אחרת.

<אתי בנדלר: אז עכשיו נקבע לגבי הנושא של חשבון הגז תחילה מאוחרת - -

<קריאה: חשבוניות הגז.

<אתי בנדלר: - - אבל לגבי כל אלה, אם לא ייקבע אחרת, זה ה-1 בינואר.

<יערה למברגר קינר: אבל גם בעצם זו החלטה של האסיפה, של הבית המשותף, איזה התארגנות חברות הגז צריכות לעשות לקבלת החלטה על-ידי הבית המשותף.

<יערה למברגר קינר: אני מקווה שהן לא מעורבות בתהליך.

<עדי חכמון: אין שום התארגנות.

<קריאות: - - -

איתן כבל: גברתי, אני רוצה תשובה, לא בלבולי מוח.

איתן כבל: אני רוצה לגמור.

<חן בר-יוסף: 1 בינואר.

<יערה למברגר קינר: 1 בינואר.

<יערה למברגר קינר: לא צריך לקבוע משהו מיוחד.

<יערה למברגר קינר: זה הבית המשותף.

איתן כבל: ומה עם השאלה?

<עדי חכמון: יש הוראת מעבר.

<עדי חכמון: הוספת ארבעה חודשים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סליחה, למברגר.

איתן כבל: אני מתנצל בפנייך.

<לאה ורון: כן.

<לאה ורון: זה עד ה-1 במאי 2017.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: אני מעלה להצבעה את סעיף 9, וגם סעיף 10 הקראת, נכון?

<עפרי גופר: כן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עם התוספות והשינויים, מי בעד ירים את ידו.

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אושר.

איתן כבל: הישיבה נעולה, ובא לציון גואל.