ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 345, 2016-09-18 09:34

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: ברוכים השבים מהפגרה.

אלי אלאלוף: היום ה-18 בספטמבר 2016, כ"ו באלול התשע"ו, השעה 9:34 ואנחנו בהצעת חוק שירות אזרחי, התשע"ה-2015.

אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים בדיון שיהיה דיון ארוך, עד לפחות שעה 3:00 אחר הצהרים.

אלי אלאלוף: בשעה 12:30 נעשה הפסקה לחצי שעה ואחריה נמשיך בדיונים.

מיקי לוי: רציתי שהשר יהיה כאן.

אלי אלאלוף: הוא יבוא.

מיקי לוי: אם אתה רוצה לאפשר לי לדבר כשהוא יבוא, טוב.

מיקי לוי: אם לא, אני צריך לומר את הדברים עכשיו.

אלי אלאלוף: בוא נחכה.

אלי אלאלוף: השר יבוא.

אלי אלאלוף: הוא הודיע לי הבוקר באופן אישי.

אלי אלאלוף: יש לו משהו דחוף, ולא ישיבת ממשלה.

אלי אלאלוף: יש עוד מישהו שרוצה להגיד משהו כללי?

אלי אלאלוף: אני מקווה שבראש, בזיכרון, יש כאן רצף.

אלי אלאלוף: יש כאן בקשות לתיקונים.

אלי אלאלוף: אני מזכיר שהיום לא מצביעים על כל החוק.

אלי אלאלוף: אני מקווה שנגיע בימים הקרובים, ודאי בשבועות הקרובים לפני החזרה לפעילות תקינה של הכנסת ונסיים את הקריאה שלנו.

<מרדכי אלישע: כבוד היושב ראש, אני מאגף החשב הכללי.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

<מרדכי אלישע: תודה.

<מרדכי אלישע: רציתי לבקש.

<מרדכי אלישע: מאחר שאנחנו המעסיק הגדול ביותר של בנות שירות לאומי במשרדי ממשלה, לעניין התשלומים נקרא לזה והפיקוח והבקרה - - -

בצלאל סמוטריץ': אתם המעסיק?

<מרדכי אלישע: אנחנו מעסיקים במשרדי הממשלה בנות שירות לאומי, כמעט 12 אלף מתוך 16 אלף.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי מה פירוש אתם מעסיקים.

בצלאל סמוטריץ': המדינה זה החשב הכללי?

<מרדכי אלישע: אמרתי לעניין תשלומים.

בצלאל סמוטריץ': אתם אלה שמבקרים את התשלומים.

בצלאל סמוטריץ': הבנתי.

<מרדכי אלישע: תן לי לסיים ואתה תבין.

בצלאל סמוטריץ': תאמין לי שהבנתי לפני שהתחלת.

<מרדכי אלישע: סליחה, עם כל הכבוד, תן לי לסיים.

אלי אלאלוף: עם כל הכבוד, יחס מיוחד מול חברי הכנסת.

<מרדכי אלישע: ודאי שיש.

<מרדכי אלישע: לנו מאוד חשוב שהנושא של הפיקוח והבקרה יהיה חלק מאוד מהותי מהחוק הזה מכיוון שיש ממצאים ואנחנו מדברים על העסקה כאשר רק משרדי הממשלה משלמים קרוב ל-650 מיליון שקלים בשנה.

<מרדכי אלישע: זאת העלות.

<מרדכי אלישע: אנשים אולי לא יודעים את הסכום המצרפי הזה אבל זה סכום אדיר והנושא של הפיקוח והבקרה הוא נושא מאוד מאוד חשוב ואנחנו מבקשים שיהיה לזה דגש בחוק, ברשותכם.

אלי אלאלוף: אני שמח שבאת כדי שנהיה מודעים לבקשה.

<נעה בן שבת: יש לנו גם הצעה לתיקון בהמשך, בסעיף 57 ואז נוכל לראות התייחסות לנושא.

בצלאל סמוטריץ': בתנאי שהיא נמצאת בחוקים אחרים מקבילים.

בצלאל סמוטריץ': אם זה מוסדר בנוהל שר אוצר ובנהלים.

בצלאל סמוטריץ': מה שנמצא בחוקים, יהיה כאן, ומה שלא נמצא במקומות אחרים בחוק, גם לא יהיה בחוק הזה.

אלי אלאלוף: גם אנחנו מסוגלים להיות חדשנים.

מיקי לוי: בהמשך למה שאמר סגן החשבת הכללית באוצר, אני מבקש שייכנס לתוך החוק שכל הנושא של הרישום מתנדבות או מתנדבים בשירות הלאומי יוכנס למערכת מרכבה.

<נעה בן שבת: הבקשה שיהיה כתוב באיזו מערכת זה יהיה?

<נעה בן שבת: זה לא נהוג.

מיקי לוי: אני אומר עוד הפעם.

מיקי לוי: מכיוון שאני בא מהאוצר ואני מכיר את המערכת הזאת, במשרד לביטחון פנים יש להם ניסיון וכבר כל השמות בתוך המערכת הזאת, וכבר הוכח ששמות כפולים דווחו במשרדים שונים ומשונים והדיווחים היו כוזבים בחלקם לכאורה והנושא נמצא בחקירת משטרה, אני מבקש שזה יוכנס למערכת ממוחשבת.

מיקי לוי: נמצא כאן סגן החשבת הכללית.

מיקי לוי: מערכת מרכבה שהושקעו בה מאות מיליונים, היא המערכת הראויה ביותר וכך גם יהיה ניתן לפקח על השמות האלה.

<נעה בן שבת: אני כמובן לא חולקת על החשיבות של הדבר הזה, אבל אני חושבת שכאשר מדובר בהתקשרויות, להבדיל ממה שביקש כאן

<נעה בן שבת: סגן החשבת הכללית שהוא ביקש פיקוח או מערכת דיווח על כל המערך הכספי, כאשר מדובר בהתקשרויות של המדינה ובכספי מדינה שעוברים, זאת הוראה שאפשר לדרוש מכוח הוראות חשב כללי, מכוח ההסכמים, ולא ראיתי הוראת חקיקה כזאת.

מיקי לוי: אם סגן החשבת יגיד שהנושא הזה בהוראה של החשבת הכללית באוצר, ייתן הוראה לממונים, אין לי בעיה עם העניין הזה שזה לא ייכתב, אבל כדי שלא תהיה מערכת דיווח כפולה, בחלקה כוזבת, אני דורש חד משמעית שהנושא יהיה ממוחשב.

בצלאל סמוטריץ': אתה דורש.

מיקי לוי: אל תדאג.

מיקי לוי: בצלאל, אני מסתדר.

מיקי לוי: אני לא צריך את הסיוע שלך.

מיקי לוי: תאמין לי, אני ילד גדול.

בצלאל סמוטריץ': רק תמתן את האנטי הכול כך חזק שיש לך.

מיקי לוי: חס וחלילה.

מיקי לוי: אם לא, בוא נמתין לסיום התהליך, אבל אם לא שמת לב, בכל פתיחה שלי אמרתי איזו חשיבות אני רואה בשירות הלאומי, חשיבות רבה אבל אני רוצה להכניס סדר וניקיון.

מיקי לוי: אני דורש את הסדר והניקיון כבר שלוש שנים, עוד לפני שהגעת לכנסת.

בצלאל סמוטריץ': סימנת אותם כאויב כבר לפני שלוש שנים.

מיקי לוי: מי אמר?

מיקי לוי: אתה אומר את זה?

בצלאל סמוטריץ': אני רואה איך אתה מתנהג.

מיקי לוי: אני מבקש ממך לקחת את הדברים שלך בחזרה.

בצלאל סמוטריץ': לא.

אלי אלאלוף: אני לא שופט.

אלי אלאלוף: אז אני משאיר את הדיון ביניכם להחלטתכם.

בצלאל סמוטריץ': תתקדם.

אלי אלאלוף: אני מציע שלאור הבקשה, הייעוץ המשפטי אומר שאין הצדקה לחייב לפי שיטה זו , אבל אפשר לבקש.

<נעה בן שבת: בחקיקה ראשית.

<נעה בן שבת: אבל אפשר לחייב אותם בהוראות חשב כללי.

<נעה בן שבת: אפשר לחייב אותם בהתקשרויות.

שלום ג'רבי: בוקר טוב.

שלום ג'רבי: אני רק רוצה לומר שאנחנו בדיוני התקציב, זה מתוקצב על ידי האוצר, שלושה מיליון שקלים לטובת כל הנושא של בניית מרכבה, שיהיה סנכרון בין כל המשרדים ולכן המערכת בפיקוח וכולי.

שלום ג'רבי: שלושה מיליון שקלים ועוד מיליון שקלים לטובת חברת בקרה שתעשה את זה בצורה יותר מסודרת.

שלום ג'רבי: לכן העניין שחבר הכנסת מיקי לוי מבקש, הוא כבר טופל.

אלי אלאלוף: זה מטופל בלי חקיקה.

שלום ג'רבי: אני אומר שוב שבדיוני התקציב קיבלנו תקציב מיוחד לטובת בניית מרכבה ותוכנה מיוחדת שיהיה סנכרון בין כל המשרדים בעניין השירות הלאומי, כשלושה מיליון שקלים ועוד מיליון שקלים לטובת פיקוח ובקרה יותר רצינית של מה שנקרא טיים ווצ' שאפשר יהיה לבדוק נוכחות.

שלום ג'רבי: לכן הדברים שאתה מבקש, הם כבר נמצאים על השולחן.

אלי אלאלוף: יש עוד הערות כלליות?

אלי אלאלוף: אין.

אלי אלאלוף: נעבור להמשך הקראת החוק.

<נעה בן שבת: אנחנו הגענו עד סעיף 54 בעמוד 46.

<נעה בן שבת: בסעיף הזה הייתה הצעה של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מצב שבו הגוף המוכר מסרב לקבל מועמד לשירות ומפסיק את שירותו של מתנדב אחרי שהוא שוקל את האפשרויות הקיימות.

אלי אלאלוף: בוקר טוב לחברת הכנסת נורית קורן.

<נעה בן שבת: אני אנסה להסביר במהלך הדברים מה השינויים והתוספות.

<נעה בן שבת: יש כאן כמה תיקונים שנצטרך להזכיר אותם.

<נעה בן שבת: אני אקרא את הסעיף ואני אסביר את התיקונים.

<נעה בן שבת: 54.

<נעה בן שבת: סמכות גוף מוכר לעניין מתנדבים גוף מוכר רשאי לסרב לקבל מועמד לשירות או להפסיק את שירותו של מתנדב, לאחר ששקל, בין השאר, את האפשרויות הקיימות להפעלת המתנדב, את התנהגות המתנדב, את מצבו הרפואי, את התאמתו לשירות – כאן ירד הכתוב, עברו הפלילי כי יש התייחסות נפרדת לנושא הזה של עבר פלילי וכאשר מדובר בגוף מפעיל שדיש לו סמכות לבדוק עבר פלילי, יש התייחסות לנושא הזה - ואולם לא יפסיק גוף מוכר את שירותו של מתנדב אלא לאחר שנתן למתנדב הזדמנות לטעון את טענותיו ושקל את האפשרות להעבירו לשירות בגוף מפעיל או במקום אחר, או לשלב אותו בשירות בהתאמות נדרשות.

<נעה בן שבת: החלטתו של גוף מוכר לפי סעיף קטן זה תהיה מנומקת בכתב ותימסר למתנדב.

<נעה בן שבת: יש הוראה של הרשות לגבי ועדת השגה בפניה אפשר להשיג על הוראה כזאת.

<נעה בן שבת: גוף מוכר לא יפנה מתנדב לשירות במסגרת גוף שלא אושר כגוף מפעיל לפי סעיף 58 או לפי סעיף 17(ב)(1), לפי העניין.

<נעה בן שבת: מתנדב או מועמד לשירות הרואה את עצמו נפגע מהחלטתו של גוף מוכר כאמור בסעיף קטן (א), רשאי לבקש מוועדת ההשגה להפעיל את סמכותה לפי סעיף 25.

<נעה בן שבת: הוראות סעיף 8 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998 יחולו לעניין שקילת מצבו הרפואי של המתנדב בשינויים המחויבים.

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ד), זאת הצעה של הנציבות שביקשה להחיל את איסורי האפליה של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לעניין שקילת מצבו הרפואי של המתנדב.

<נעה בן שבת: זה היה נראה באמת רעיון טוב להחיל את ההצעה, אבל אני חושבת שמסגרת השאלות היא יותר רחבה.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים כאן על אפליה שמפעיל הגוף המוכר כלפי המתנדב ואנחנו יודעים שיכולה להיות גם אפליה של הגוף המפעיל כלפי המתנדב ולא רק מחמת מוגבלות.

<נעה בן שבת: ראינו דיון שהיה בוועדת הקליטה, שם דובר על כך שלפעמים מתנדבים מופלים על רקע מוצא או על כל רקע אחר.

<נעה בן שבת: כמובן שאפליה כזאת לא אמורה לקרות ולכן יכול להיות שצריך לכלול כאן בחוק אמירה מפורשת של איסורי אפליה שקיימים הן בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות והן בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה, כמובן בשינויים המחויבים.

<נעה בן שבת: אנחנו לא מדברים כאן על עבודה אלא אנחנו מדברים כאן על התנדבות אבל החלת איסורי האפליה בצורה מפורשת בחוק גם על הגוף המוכר וגם על הגופים המפעילים.

אלי אלאלוף: יש הערות לסעיף?

<דרור גרנית: משרד המשפטים.

<דרור גרנית: יש קושי עם הסיפור של איסורי אפליה ואני רוצה להסביר מה הקושי הרעיוני שאני רואה.

<דרור גרנית: כמובן שכולנו נגד אפליה ואנחנו מתנגדים לאפליה מטעמים שאינם ענייניים.

<דרור גרנית: הקושי הוא בדבר שבעצם זה מתחבר לשאלת החובה לשרת או הזכות לשרת, סליחה.

<דרור גרנית: כל עולם התוכן של שוויון ומושגיות האפליה כאשר בעצם לכתחילה הסיטואציה היא סיטואציה שהיא אמורה להיות וולנטרית.

<דרור גרנית: כלומר, יעלו כאן שאלות קשות.

<נעה בן שבת: אני לא מסכימה.

<נעה בן שבת: אני לא חושבת שהדבר נכון כאשר מדובר באפליה.

אלי אלאלוף: ברשותך, לא הבנתי את הטענה של דרור.

<נעה בן שבת: גוף שמסרב לקבל מתנדבת בגלל שהיא ממוצא אתיופי, זאת הדוגמה שעלתה בוועדת הקליטה.

<נעה בן שבת: האם זה דבר שהוא לגיטימי כי זאת התנדבות והיא התנדבה?

<נעה בן שבת: יכול להיות שתשב בבית, היא יכולה לשבת בבית?

<נעה בן שבת: זה לא לגיטימי הטיעון הזה.

<נעה בן שבת: זה לא דבר שאמור להיעשות.

<נעה בן שבת: אם זה מתחייב מאופיו וממהותו של התפקיד, אני לא יודעת מאיזו סיבה שהיא, זו דרישה קיימת בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה ובחוק לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות - אפשר להבין את הדבר הזה וצריך להביא את ההסתייגות הזאת גם לתוך החוק הזה.

<נעה בן שבת: אבל סירוב מטעמים לא ענייניים, רק בגלל טעמי אפליה, עילות אפליה אסורות, זה צריך להיות אסור.

<דרור גרנית: זה בוודאי.

<נעה בן שבת: כבר קיבלתי פנייה מרשות כבאות והצלה שהם לא מוכנים לקבל אנשים עם מוגבלות כי הם צריכים אנשים עם כושר.

<נעה בן שבת: אני לא חושבת שזה רלוונטי.

<נעה בן שבת: אם זה מתחייב, אם באמת צריכים אותם כמתנדבים שהולכים ובאמת צריכים להיכנס לאזור שריפה, זה עניין אחד, אבל אם זה אדם אחר שעושה עבודה אחרת, אין סיבה להפלות אותו בגלל מוגבלותו.

נורית קורן: אדוני היושב ראש, אני יכולה לשאול לגבי אנשים עם מוגבלות בחוק הזה?

נורית קורן: גם הם יוכלו לשרת בשירות לאומי?

שלום ג'רבי: כיום יש 1,500 משרתים בשירות הלאומי אזרחי.

שלום ג'רבי: אני חושב שהרבה יותר מאשר בצבא.

נורית קורן: מעולה.

<אפרת שפרוט: קרן הזדמנות.

<אפרת שפרוט: אני מאוד תומכת בהכנסה של איסור אפליה כי בשטח אנחנו רואים הרבה מאוד אפליה.

<אפרת שפרוט: נעה, את אמרת משהו על רישום פלילי שלא מופיע בטיוטה שלנו.

<נעה בן שבת: אני מתנצלת.

<נעה בן שבת: יש לי את הנוסח עם ה-עקוב אחרי שינויים.

<אפרת שפרוט: חלק מההזדמנות של השירות הלאומי הוא לאפשר גם לכאלה עם רישום פלילי להשתלב.

<אפרת שפרוט: יש היום כבר תכנית של משרד הרווחה ושל הרשות ואנחנו שותפים בה, בעניין הזה של לאפשר לצעירים בסיכון שבגיל ההתבגרות נפלו, לתת להם עוד הזדמנות ולאפשר גם לכאלה עם רישום פלילי.

<נעה בן שבת: אני אסביר.

<נעה בן שבת: זה לא מופיע כאן בסעיף וזה לא יופיע בסעיף כי זה לא משהו שהגוף המוכר יכול לשקול כשלעצמו, אבל אם השירות הוא בגוף מפעיל שיש בו סינון על רקע עבר פלילי - - -

<אפרת שפרוט: יעבור אותו לגוף מפעיל אחר.

<אפרת שפרוט: זה לא שהוא לא ישרת.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: זה לא שהוא לא ישרת.

<ישראל הבר: נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.

<ישראל הבר: רציתי להסביר למה אנחנו חושבים שזה נכון להחיל את הסעיף הזה גם על גוף מפעיל.

<ישראל הבר: קודם כל, המידע בנוגע לתפקיד ובנוגע להתאמות הנדרשות נמצא אצל הגוף המפעיל ולא בהכרח אצל הגוף המוכר.

<ישראל הבר: הגוף המפעיל הוא יותר קרוב לעניין.

<ישראל הבר: כאשר מדובר בהתאמות, יש התאמות שהן ניידות ויש התאמות שהן לא ניידות.

<ישראל הבר: אם אתה עושה איזושהי התאמה במקום שבו עושים את השירות, יותר נכון שהגוף המפעיל ישקול אם זה נטל כבד או לא נטל כבד כי זה המקום שלו.

<ידעיה לוין: בת עמי.

<ידעיה לוין: זה לא מדויק.

<ידעיה לוין: אני חושב שדווקא הגוף המוכר הוא זה שמוביל את ההתאמות בגוף המפעיל.

<ידעיה לוין: הגוף המפעיל רוצה או לא רוצה אבל בדרך כלל מי שמבצע את ההתאמות זה הגוף המוכר.

אלי אלאלוף: ולמה לא שניהם?

<ידעיה לוין: כמובן תוך שיתוף פעולה אבל מי שמוביל את זה בסופו של דבר זה הגוף המפעיל.

<ידעיה לוין: אני אסביר גם למה.

אלי אלאלוף: לדעתי אפשר להכניס את שניהם.

בצלאל סמוטריץ': לכאורה האינטרס יהיה של הגוף המוכר כי הגוף המפעיל רוצה חיים שקטים.

<ידעיה לוין: ראשית, האחריות כאן היא על הגוף המוכר.

<ידעיה לוין: שנית, לגוף המוכר יש את המתנדבים והוא מבצע כאן התאמה אישית.

<ידעיה לוין: להבדיל מתקן למתנדב רגיל שהוא ניתן נגיד למוסד, כאן התקן ניתן למתנדב והגוף המוכר תפקידו בין השאר לבצע את ההתאמה הנדרשת למתנדב כדי שהוא יביא לידי ביטוי את הכוחות שלו, את היכולות שלו, את הרצונות שלו ויעשה עשייה משמעותית.

<נעה בן שבת: ההצעה היא באמת לקחת את אותן הוראות ואולי להחיל את ההוראות אבל אמרו לי שאלה חוקי עבודה ואולי לא כדאי להחיל אותם כי אנחנו מדברים כאן על מערכת אחרת שהיא התנדבותית.

<נעה בן שבת: לכלול את אותן הוראות, איסור אפליה מאותן עילות, במקום שהדבר נובע מאופיו ומהותו של התפקיד, של השירות, זה כמובן לא ייחשב אפליה.

<נעה בן שבת: קביעת תנאים שלא ממין העניין כן תיחשב אפליה כמו שכתוב גם בחוקים האמורים וגם אולי אותן הוראות שנוגעות להתאמות ולנטל כבד מדי שמופיעות באותם חוקים לגבי אנשים עם מוגבלות.

אלי אלאלוף: למשרד המשפטים יש הערה?

אלי אלאלוף: הניתוח של היועצת המשפטית שלנו מקובל?

<דרור גרנית: בסדר.

<דפנה מאור: אני מהמטה לשילוב אנשים עם מוגבלות בתעסוקה במשרד העבודה והרווחה.

<דפנה מאור: בכל מקרה, לדברים שנעה אמרה לעניין חובת ההתאמות במקומות העבודה.

<דפנה מאור: אני רוצה להזכיר לפורום המכובד הזה שאנחנו משתתפים בסיוע למעסיקים פרטיים במימון התאמות במקומות עבודה.

אלי אלאלוף: גם עבור המתנדבים?

<דפנה מאור: לא.

אלי אלאלוף: זה אומר שצריך לשנות את התקנה.

<דפנה מאור: צריך גם לתת לזה תקציב.

אלי אלאלוף: אנחנו לא מדברים על תקציבים.

אלי אלאלוף: אתם בעד?

<דפנה מאור: אין בעיה.

אלי אלאלוף: אתם יודעים מי היוזם של התקנה.

אלי אלאלוף: זה אתם.

אלי אלאלוף: תביאו הצעה ואנחנו נעביר אותה.

<דפנה מאור: אני רק מזכירה שזו הסיטואציה.

אלי אלאלוף: אני מזכיר שזה כל כך הגיוני שתשנו את התקנה, תביאו תקנה מתוקנת, אנחנו נעביר אותה ובמקביל נעשה את העבודה מול האוצר.

אלי אלאלוף: תרשמי לפניך להביא תקנה מתוקנת.

<נעה בן שבת: 55.

<נעה בן שבת: אמות מידה לפעולת גוף מוכר גוף מוכר יפעל כלפי מתנדבים ומועמדים לשירות לפי חוק זה, בתום לב, בהגינות, בלא משוא פנים ובלא הפליה.

<נעה בן שבת: כאן נשלב את ההוראות של ההפליה.

<נעה בן שבת: יש כאן הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי שהציע להגדיל את מספר המתנדבים ל-3,000 בגוף מוכר.

<נעה בן שבת: זה מחזיר להצעה נוספת לשינוי שעלתה.

<נעה בן שבת: הממשלה הציעה הצעה אחרת לתיקון לגבי הגוף המוכר שבעצם אומרת שלצורך הכרה בגוף המוכר במסגרת התכניות השנתיות, הרב שנתיות שמציעה הרשות לאישורו של השר, ייקבע גם מספר הגופים המוכרים שייקבעו במשרדים.

אלי אלאלוף: היות והיה דיון והנטייה היא לחייב כמובן, אנחנו השארנו את זה בידי השר על פי המלצות הרשות.

מיקי לוי: לא הבנתי.

מיקי לוי: זאת אומרת שההתייחסות שלי לגבי הגבלה ל-3,000 מתנדבים לכל גוף.

אלי אלאלוף: עוד לא התקבלה אבל זה לא סגור.

אלי אלאלוף: זה אומר שבסוף השר יחליט מה גודל האפשרות.

מיקי לוי: אדוני, ברשותך, אני מבקש להסביר.

מיקי לוי: אני מתנצל.

מיקי לוי: 3,000 אנשים גם כך זה מעל ומעבר.

מיקי לוי: זה מגביר את כניסתן של עמותות חדשות שיביאו לתחרות ויביאו לשירות טוב יותר ולטיפול טוב יותר.

מיקי לוי: אם אדוני או מישהו מהנוכחים יודע כמה עולים אלף מתנדבים למדינת ישראל?

מיקי לוי: איזה סדרי גודל עמותה מגלגלת?

מיקי לוי: מישהו יוד ע?

בצלאל סמוטריץ': למה קבעת 3,000?

מיקי לוי: רציתי אלפיים אבל אמרו לי שזה מוגזם.

בצלאל סמוטריץ': עשית איזה מחקר?

בצלאל סמוטריץ': בדקת מה אופטימלי?

מיקי לוי: כן.

בצלאל סמוטריץ': אתה ממציא המצאות.

בצלאל סמוטריץ': זה חסר בסיס.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: תבדוק.

בצלאל סמוטריץ': אולי 2,873?

מיקי לוי: תתנגד.

מיקי לוי: חוץ מזה, אתה לא יכול להגיד כלום.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו אמרנו שהרשות שהיא הגורם המקצועי, היא תנתח את השוק אחת לכמה שנים והיא תבדוק.

אלי אלאלוף: הערה כללית לנואם המרכזי של הדיון.

אלי אלאלוף: תן לו לדבר בבקשה.

מיקי לוי: אלף מתנדבים עולים כעשרים מיליון שקלים.

מיקי לוי: אלפיים מתנדבים עולים כארבעים מיליון שקלים.

מיקי לוי: 3,000 מתנדבים עולים כשישים מיליון שקלים.

מיקי לוי: שישים מיליון שקלים עמותה מגלגלת?

בצלאל סמוטריץ': מגלגלת?

מיקי לוי: שישים מיליון שקלים מטפלת, מגלגלת?

מיקי לוי: אני חושב שזה הרבה כסף.

מיקי לוי: אני חושב שצריך עמותות נוספות.

מיקי לוי: אני צריך שתהיה תחרות.

מיקי לוי: אדוני מכיר את הצד הזה מהצד של תפקידו הקודם, כמה קשה היה להיכנס ולכן זה יגביר את התחרות.

מיקי לוי: המתנדבים יטופלו טוב יותר.

מיקי לוי: אם משאירים את זה בידי השר, הנושא פרוץ לחלוטין.

בצלאל סמוטריץ': אני לא מכיר בשום מקום.

אלי אלאלוף: יש לנו התייחסות מאוד מסודרת להצעת החוק הזאת.

אלי אלאלוף: כדאי שתדעו אותה לפני שנמשיך בדיון.

<נעה בן שבת: בעמוד 24, סעיף שכבר עברנו עליו, יש הצעה לתיקון.

<נעה בן שבת: בסעיף 23(ב).

<נעה בן שבת: עברנו על תכנית רב שנתית שרשות מגבשת, מעבירה למועצה והשר מאשר אותה ובהתאם לה פועלת הרשות.

<נעה בן שבת: מוצע שבמסגרת התכנית הרב שנתית ייקבע מספר מרבי של גופים מוכרים ומכסה מרבית של מתנדבים שגוף מוכר רשאי להפעיל.

<נעה בן שבת: בעצם נוצר כאן איזשהו איזון.

<נעה בן שבת: יכול להיות שיחליטו שנדרשים יותר גופים מוכרים ואז בטח יהיה קול קורא להציע מועמדות לגופים מוכרים ויכול להיות שיגידו שהמכסה המתאימה מספיקה .

<נעה בן שבת: בכל יש להתחשב, במכסה המרבית של מתנדבים.

<נעה בן שבת: אז ישקלו האם יש גופים שהם מאוד קטנים, יש גופים יותר גדולים והגוף הגדול אולי תפס נתח מדי גדול בשוק.

מיקי לוי: יש היום ניסיון עם גוף שתפס נתח של מעל 5,000 אנשים.

<נעה בן שבת: זה יכול להתבצע אחת לארבע שנים באותה תכנית רב שנתית.

אלי אלאלוף: אנחנו קבענו שני עקרונות מאוד חשובים לנו.

אלי אלאלוף: ראשית, אין רישיון לחיים.

אלי אלאלוף: זה אומר שקבענו שכל שלוש שנים או חמש או שבע שנים נדון ביחד ונחליט.

אלי אלאלוף: הרישיון יינתן מחדש.

אלי אלאלוף: שנית, יינתן מחדש בהתניה שאין תלונות על אותו גוף והוא יוכל להפעיל עד חמישים אחוזים מהמכסה הקודמת שלו.

בצלאל סמוטריץ': יש לו הגנה על חמישים אחוזים ועל מעבר, הוא מתמודד.

<נעה בן שבת: אפשר לעשות את זה בצורה מכרזית אבל כאן בחקיקה אנחנו לא יכולים.

מיקי לוי: מתי עלו החמישים האחוזים האלה?

אלי אלאלוף: אני העליתי את זה.

אלי אלאלוף: אני רוצה שמי שיש לו מכסה, לא ימשיך אין סופי.

אלי אלאלוף: שנית, לא לאבד את הידע והניסיון שלו בעבודה כי חבל להתחיל כל פעם הכול מאפס.

אלי אלאלוף: שלישית, לאפשר לגופים חדשים להיכנס.

מיקי לוי: להיכנס לגופים חדשים, אני מסכים.

אלי אלאלוף: גם הקודם.

אלי אלאלוף: למה לאבד את כל הידע?

מיקי לוי: זה לא רק לאבד.

בצלאל סמוטריץ': אתה נלחם בהם שלוש שנים.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, אל תהיה כזה שקוף.

בצלאל סמוטריץ': אתה פוליטיקאי חכם.

בצלאל סמוטריץ': לפחות תחביא את זה.

מיקי לוי: אני לא רוצה להחביא.

מיקי לוי: אני שם הכול על השולחן.

אלי אלאלוף: זה לא ענייני.

אלי אלאלוף: כך אי אפשר לנהל דיון.

מיקי לוי: אתה מאוד ענייני.

מיקי לוי: כל שנייה אתה חוזר לעניין הזה.

מיקי לוי: אני מנסה לעשות סדר באלה ששלחו ידיים.

בצלאל סמוטריץ': שמענו, שמענו עליך.

נורית קורן: אנחנו צריכים לעשות סדר גם נגד אלה, עמותות שמקבלות מתנדבים בשירות הלאומי שפועלות נגד המדינה ואני מאוד מקווה שיהיה סעיף כזה.

מיקי לוי: מצוין.

<נעה בן שבת: אדוני, דיברנו על סעיף 23 ואני אקרא אותו לצורך הפרוטוקול.

<נעה בן שבת: (ב) בתכנית הרב שנתית ייקבע מספר מרבי של גופים מוכרים שיפעלו בתחום השירות הלאומי - זה כמובן השירות הלאומי או השירות הקהילתי - ומכסה מרבית של מתנדבים שרשאי גוף מוכר להפעיל, ככל שהדבר נדרש לשם הבטחת פיקוח ראוי על ביצוע השירות והגדלת היצע השירות, ויכול שמספר הגופים ישתנה בהתאם למספר המתנדבים.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, יהיה כאן איזשהו איזון, נוסחת איזון, בין כמה מתנדבים מופעלים על ידי כל גוף מוכר, מופנים על ידי כל גוף מוכר וכמה גופים מוכרים פועלים.

אלי אלאלוף: אבל העיקרון הוא גם לאפשר כניסה.

אלי אלאלוף: הנוסחה כוללת את האפשרות של כניסה של גופים חדשים.

<נעה בן שבת: הגדלת היצע.

אלי אלאלוף: הגדלת היצע, זה לא אומר שזה הגדלת מספר הגופים המפעילים.

אלי אלאלוף: זאת יכולה להיות הגדלת היצע בגופים הקיימים וזאת לא הכוונה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לומר ברמה העקרונית.

בצלאל סמוטריץ': בדרך כלל בחוק – תתקן אותי היועצת המשפטית אם אני טועה – לא קובעים מסמרות, 3,000.

בצלאל סמוטריץ': בסוף זאת עבודה מקצועית.

בצלאל סמוטריץ': יש לנו רשות בראשה עומד מנכ"ל ולצדו אנשי מקצוע שמנהלים את האירוע הזה והם מנתחים את השוק ומפלחים אותו.

בצלאל סמוטריץ': הם עושים מלאכתם נאמנה.

בצלאל סמוטריץ': כמו שאמרה היועצת המשפטית, אחת לארבע שנים הם עושים סקר שוק ובודקים מה הצרכים, כמה מתנדבים, באיזה התפלגות.

בצלאל סמוטריץ': יכול להיות שיחליטו עכשיו שצריך להקים גוף חדש כי יש מתנדבים צ'רקסים והם צריכים עכשיו טיפול מאוד מיוחד כדי לעודד אותם להיכנס פנימה.

בצלאל סמוטריץ': אלה שאלות מקצועיות.

בצלאל סמוטריץ': לכן הדבר הנכון הוא, כפי שהצעתם אתם בתוך החוק.

בצלאל סמוטריץ': יבוא פעם בארבע שנים אל השר עם המלצה מקצועית ששוב, לא מתבססת על משאלות לב או על כל מיני החלטות של פוליטיקאי כזה או אחר אלא עבודת שטח מקצועית שאומרת שאלה צורכי השוק, אלה תנאי השוק, כך צריך להיראות השוק של השירות הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': זה הדבר הנכון.

בצלאל סמוטריץ': כל ניסיון אחר לייצר עכשיו משהו מלאכותי, תחזור עוד עשר פעמים על זה שיש חקירת משטרה, נראית קשקוש בלבוש.

בצלאל סמוטריץ': אתה לא עוצר את ההסדרים חמישים שנה קדימה כי יש היום איזו חקירת משטרה נגד מישהו שאף אחד לא יודע מה היא תעלה.

בצלאל סמוטריץ': אתה מייצר עכשיו את ההסדרים חמישים שנים קדימה בצורה נכונה, בריאה, עם שכל ישר ומה שאדוני אמר, זה דבר נכון.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר את דעתי לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': לו זה היה תלוי בי, אני הייתי עוצר עכשיו את החוק הזה לחצי שנה עד שתיגמר החקירה.

מיקי לוי: אני מקבל את ההצעה.

בצלאל סמוטריץ': כי אי אפשר לנהל את החוק עם איזו עננה.

מיקי לוי: אני מקבל את ההצעה.

מיקי לוי: בוא נצביע.

בצלאל סמוטריץ': ההצעה לא התקבלה על ידי השר, למרות שהוא חברי הטוב וממפלגתי, ולכן אני מצפה ממך להיות בן אדם מבוגר ולהסתכל עכשיו חמישים שנים קדימה ולא דרך החקירה שאני לא יודע איך היא תסתיים.

מיקי לוי: נהפוך הוא.

מיקי לוי: אני רוצה לייעל ולסדר.

בצלאל סמוטריץ': מיקי, תעשה לי טובה.

בצלאל סמוטריץ': בסדר?

מיקי לוי: תעשה לי טובה אתה.

בצלאל סמוטריץ': אל תזלזל באינטליגנציה שלנו.

מיקי לוי: ממש לא.

בצלאל סמוטריץ': שלנו, כן, אבל לא של האנשים החשובים שיושבים כאן מסביב לשולחן.

מיקי לוי: האנשים החשובים יותר חכמים מאתנו.

מיקי לוי: יש להם יותר ניסיון.

בצלאל סמוטריץ': אל תזלזל באינטליגנציה.

אלי אלאלוף: קשה להתמודד עם חברי כנסת ממלאי מקום חברי ועדה.

אלי אלאלוף: אתם שניכם באים עם אג'נדה אישית.

אלי אלאלוף: אני מאוד ממליץ.

אלי אלאלוף: יש לכם דעות, מותר לכם, תעבירו אותן אבל תנו לנו להתקדם ולהגיע להסכמת כל חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: כאן אנשי המקצוע כאן כדי לחזק אותנו, לתקן אותנו ונשמח לשמוע אתכם.

אלי אלאלוף: אנחנו חוזרים על העיקרון.

אלי אלאלוף: מה שמעניין אותנו זה שהגופים יתפקדו ולא אוטומטית יקבלו את חידוש הרישיון שלהם וזה שונה לגמרי ולכן אנחנו נגיע לבלעדיות באותן עמותות.

אלי אלאלוף: תבינו.

אלי אלאלוף: גוף שמקבל רישיון, הוא לא יכול לעשות עם הרישיון הזה כל דבר.

אלי אלאלוף: הוא חייב להתמקד אך ורק בסמכות ובתחום שהוגדר לו.

אלי אלאלוף: לכן אני באופן אישי אתעקש כדי שנישאר רק בבלעדיות הזאת ולא כמו שניסו להסביר לי שדיש גופים אחרים שעושים.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: ויצ"ו ונעמ"ת לא קיבלו בלעדיות על שום דבר, לא קיבלו טיפול בנושא בלעדי כמו זה.

בצלאל סמוטריץ': לא, יש גופים שמקבלים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו בוויכוח על זה.

אלי אלאלוף: אתה תקבל על זה הסברים עוד יותר מנומקים מהיועצת המשפטית.

בצלאל סמוטריץ': יש הרבה מאוד גופים שיש להם ייחודיות.

אלי אלאלוף: לאפשר כניסה של גופים נוספים, לבדוק מחדש, לתת סמכות.

אלי אלאלוף: היום הרשות במקרים רבים, לפי מה שלמדתי, כמעט עומדת בפני עובדה מוגמרת.

אלי אלאלוף: עכשיו אני אומר עוד משפט שהוא גם יתפרש פוליטי.

אלי אלאלוף: היום הגוון של השירות הלאומי הוא אחד.

אלי אלאלוף: אתם לא מודעים לזה, אז תאפשרו מה שנקרא לאומי.

אלי אלאלוף: לאומי זה ריבוי הדעות, ריבוי האוכלוסיות.

אלי אלאלוף: תאפשרו גם את זה.

אלי אלאלוף: תבינו את זה.

אלי אלאלוף: זאת הגישה הממלכתית.

בצלאל סמוטריץ': אלי, מחילה, אני חייב לענות על זה כי אתה רמזת כאן ואמרת שזאת אמירה פוליטית.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו האחרונים שצריכים להתנצל על זה שייסדנו את המפעל המפואר הזה במשך ארבעים שנים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו נורא נורא שמחים על זה שכולם היום מבינים כמה הוא חשוב ונכון ורוצים להרחיב אותו.

בצלאל סמוטריץ': בבקשה, שכולם יבואו.

בצלאל סמוטריץ': שיבואו ערבים, יבואו חילוניים, יבואו חרדים, יבואו דרוזים, שיבואו כולם.

בצלאל סמוטריץ': כל מי שבא, ברוך הבא אבל שאף אחד לא ירמוז שאנחנו צריכים להתנצל.

בצלאל סמוטריץ': השירות הלאומי היום ברובו הוא ציוני דתי כי הציבור הזה ברא אותו כשאת אף אחד ההתנדבות לא עניינה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שעל זה מגיע לנו צל"ש ולא מלקות.

אלי אלאלוף: חס ושלום.

<דרור גרנית: אני שמח על הדיון הער.

<דרור גרנית: נדמה לי שכולם מתכנסים כאן לעקרונות.

<דרור גרנית: אני רק רוצה להציע כמה הערות ניסוחיות כדי שזה יהיה יותר מובן.

אלי אלאלוף: הערות לאותם סעיפים.

<דרור גרנית: לסעיף 23.

<דרור גרנית: בעצם המבנה, כבר דיברנו על זה בישיבה קודמת והמחשבה שלנו הייתה שבעצם יהיה תהליך סדור ובזה אני מאוד מתחבר לדבריו של חבר הכנסת סמוטריץ שמדי מספר שנים, נכון לעכשיו כתוב כאן ארבע שנים, אפשר שזה יהיה גם מספר אחר, חמש שנים, שבע שנים, לא משנה לי כל כך המספר.

<נעה בן שבת: כרגע הסעיף הזה אושר לתכנית רב שנתית של ארבע שנים.

<דרור גרנית: תהליך שיהיה בנוי באופן מסודר ולכן הייתי מציע שתהיה כאן הבניה של התהליך מבחינת חלוקת הסעיפים.

<דרור גרנית: ראשית, הרשות תגבש ותעביר למועצה הצעה לתכנית פיתוח לתקופה של ארבע שנים לכל היותר – אני קודם כל הייתי מוריד את ההמשך, את הסיפא של סעיף (א) להיות סעיף קטן (ב) כדי שיהיה ברור שיש שלב של הרשות ושלב של דיון במועצה.

<דרור גרנית: השלב השלישי הוא באמת השלב שבו המלצות המועצה מגיעות אל השר.

<דרור גרנית: אם כן, חלוקה של הסיפא.

<נעה בן שבת: הרשות דנה, מכינה את התשתית, הדבר עובר לדיון במועצה, המועצה דנה ומחווה את דעתה וממליצה והשר הוא זה שצריך לאשר.

<נעה בן שבת: בסופו של דבר גם כתוב בסוף סעיף קטן (ג) שהרשות תפעל להתאמת תכניות הפעילות השנתיות שלה, לתכניות הרב שנתיות.

<דרור גרנית: בסדר.

<נעה בן שבת: זה יוצר את המסגרת.

אלי אלאלוף: איפה כאן הוועדה?

<נעה בן שבת: ועדת העבודה, הרווחה והבריאות לא קשורה.

<נעה בן שבת: הכול בדרג המבצע.

בצלאל סמוטריץ': הוועדה מאשרת תכנית עבודה של משרד הבריאות?

אלי אלאלוף: בדברים מסוימים כן.

בצלאל סמוטריץ': איפה?

בצלאל סמוטריץ': תן דוגמה.

אלי אלאלוף: בכל מה שקשור למזון.

אלי אלאלוף: חוק המזון.

נורית קורן: אפשר להוסיף עוד סעיף.

אלי אלאלוף: אני לא מעורב.

אלי אלאלוף: זה מספיק כבד.

<נעה בן שבת: המועצה היא מועצה ציבורית.

<דרור גרנית: דבר שני.

<דרור גרנית: אני חושב שהיות שהתכנית אמורה להיות עם הסתכלות קדימה לכמה שנים, צריך לקבוע את לוחות הזמנים, לא רק לקבוע שהתכנית עצמה היא לארבע או שבע או כמה שנים אלא גם לקבוע את לוחות הזמנים לפעילויות השלבים השונים.

<דרור גרנית: הצענו את זה בנוסח שלנו.

<נעה בן שבת: אתם רוצים שיהיה כתוב שאתם תכריחו אותם לקבוע לוחות זמנים.

<נעה בן שבת: מבחינתי אפשר לכתוב הכול.

בצלאל סמוטריץ': לוחות זמנים למה?

<נעה בן שבת: השאלה אם זה לא משהו שמרגע שאתה אומר תכנית רב שנתית, אתה רק מצמצם את עצמך אם אתה אומר לוחות זמנים.

<דרור גרנית: המחשבה שלי היא שצריך שיהיה ברור שלרשות יש את הנקודה בזמן שעד אליה היא צריכה להגיש את ההמלצות, שלמועצה יש את הזמן עד אליו היא צריכה להגיש את ההמלצות ואז השר יכול להגיש את ההמלצות וכל זה מתוך הבנה שתהליכי העבודה הם ארוכי טווח.

<דרור גרנית: זאת אומרת, היות ואנחנו מדברים כאן על נקודה שכל פעם השוק צריך להתכנס אליה, אסור שייווצר מצב דברים שבו מאלף ואחת טעמים שבמציאות תהליכי העבודה לא מתכנסים ללוחות הזמנים הדרושים.

<נעה בן שבת: אפשר לקבוע כל נושא שאתה רוצה, לוחות זמנים, עלויות, כל דבר שאתה חושב שיהיה בתכנית ואפשר לציין אותו.

<נעה בן שבת: אני חושבת שזה מיותר, אבל אפשר לציין את זה.

אלי אלאלוף: אם אני זוכר טוב, לקחנו ארבע שנים.

<דרור גרנית: נכון.

אלי אלאלוף: זה היה גם קשור לקדנציה של המנכ"ל, לתת לו לחמש שנים.

<דרור גרנית: ארבע וארבע.

אלי אלאלוף: בדרך כלל בשנה הראשונה הוא לומד ואז הוא מעביר לבא או לעצמו.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה לקח את זה בחשבון.

<דרור גרנית: זה בסדר גמור.

<דרור גרנית: אני רק אומר שאם התכנית הרב שנתית אמורה להתקיים כל ארבע שנים, צריך לטעמי שהמועצה תיתן את המלצותיה אחרי שהרשות סיימה ושהמועצה תסיים את המלצותיה, שנה מראש.

<דרור גרנית: כלומר, ארבע מינוס אחת.

<נעה בן שבת: אתה רוצה לקבוע כאן לוחות זמנים.

<דרור גרנית: כן.

<נעה בן שבת: אתה רוצה לחייב אותם ללוחות זמנים.

<דרור גרנית: שנה לפני תום המועד של התכנית.

אלי אלאלוף: תשאיר את זה.

אלי אלאלוף: כל ארבע שנים.

אלי אלאלוף: יש כאן הגיון.

<נעה בן שבת: כמובן שהממשלה רשאית לקבוע הוראות כאלה להתנהלות של הרשות ויכולה להגיד שהיא מתחילה את התהליך כדי שהשר יסיים ולהמליץ לו על איזשהו סדר זמנים.

<דרור גרנית: בסדר.

<דרור גרנית: סוגיה נוספת עליה רציתי לדבר.

<דרור גרנית: הסיפור של קביעת מכסת המתנדבים הוא סיפור חדש, בין שזו אמירה כללית על מכסה ובין שזו אמירה ספציפית על 3,000 אנשים.

<נעה בן שבת: גם בהתייחס להסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי.

<דרור גרנית: המחשבה הייתה שיש פרוצדורה והפרוצדורה היא שיש רשות, מועצה , שר, יש לוחות זמנים שגם אותם כאמור אני מציע לקבוע, ויש סל של שיקולים שגם הם צריכים להיכנס.

<דרור גרנית: אנחנו הצענו גם את מספר המתנדבים, גם את מספר הגופים הקיימים, גם את המפעילים הצפויים וכדומה.

<דרור גרנית: חבר הכנסת לוי בעצם מציע לנו כאן שיקול נוסף, שיקול שהוא עניין התחרות והבטחת תחרות וכניסת מתחרים חדשים לשוק.

<דרור גרנית: כמובן זה בכוחה של הוועדה לקבוע ואני חושב שזה שיקול אפשרי והגיוני.

<נעה בן שבת: הוא מציע לקבוע את השיקולים והשיקולים יהיו מספר המתנדבים, מספר הגופים המוכרים, מספר גופים מפעילים.

<דרור גרנית: בין היתר.

אלי אלאלוף: אתה לא יודע מה ההתפתחות האפשרית.

<דרור גרנית: נכון.

<דרור גרנית: לכן אני אומר בין היתר.

<דרור גרנית: יכול להיות שלמשל יהיו שיקולים נוספים שהממשלה תצטרך לשקול מעת לעת.

<דרור גרנית: לכן אני מציע שהמושג בין היתר ייכנס כאן היכן שהוא לאורך הסעיף.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שככל שהדבר נדרש לשם הבטחת פיקוח ראוי והגדלת היצע השירות והיצע ההפניה של הגופים המפעילים.

<נעה בן שבת: אתה אומר שהמספר המרבי של הגופים המוכרים ייקבע, רק הוא ולא המכסות, בהתאם למספר הגופים המוכרים, מספר המתנדבים, מספר הגופים המפעילים.

<דרור גרנית: ההצעה שלי הייתה שכאשר באה הרשות המינהלית בכלל, על כל אורגניה, הרשות, המועצה והשר באים לקבוע את התכנית הרב שנתית, להציג להם את השיקולים שהם המרכזיים ביותר.

<דרור גרנית: שני המרכזיים ביותר הם מספר המתנדבים הקיימים ומספר הגופים המפעילים הקיימים.

אלי אלאלוף: לא חשובה איכות השירות.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: לכן אני אומר בין היתר.

<דרור גרנית: אלה נראים שני השיקולים הכי מרכזיים בתכנון ארוך טווח.

<דרור גרנית: כמובן שיש שיקולים רבים אחרים כמו למשל איכות השירות, למשל פריסה ארצית, למשל אוכלוסיות מיוחדות, למשל יעדים שתציב הממשלה.

<דרור גרנית: דברים שעשויים להשתנות מעת לעת.

<דרור גרנית: ולכן חשוב שיופיע המושג בין היתר.

אלי אלאלוף: אבל למה זה צריך להיות במספר?

בצלאל סמוטריץ': אני לא הצלחתי להבין מה רע בנוסח הקיים, חוץ מלהוסיף את המלים בין היתר.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: אני לא אמרתי.

בצלאל סמוטריץ': אתה רק רוצה להוסיף את המלים בין היתר.

<דרור גרנית: אני רוצה להוסיף את המלים בין היתר.

בצלאל סמוטריץ': בתכנית הרב שנתית ייקבע בין היתר.

<דרור גרנית: לא, לא ייקבע בין היתר.

<דרור גרנית: בתכנית הרב שנתית ייקבע מספר מרבי של גופים שיפעלו בתחום השירות הלאומי – אין בעיה, ומכסה מרבית של מתנדבים שרשאי גוף מוכר להפעיל.

<דרור גרנית: אני מציע להוריד את "ככל שהדבר נדרש לשם הבטחת פיקוח ראוי".

<דרור גרנית: זה לא ככל שהדבר נדרש.

<דרור גרנית: השאלה היא שאלה של תכנון שוק ולאו דווקא מטעמי פיקוח.

<דרור גרנית: זה יכול להיות ממגוון של טעמים אחרים כי רוצים שתהיה יותר פעילות דווקא בצפון או דווקא בדרום.

בצלאל סמוטריץ': אז תוסיף ככל שהדבר נדרש לכם הבטחת פיקוח כי זה חשוב מאוד למיקי או לשם מימוש יעדיו של חוק זה.

מיקי לוי: אני רואה שאני מדיר שינה מעיניך.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': להפך.

בצלאל סמוטריץ': אני בעד פיקוח.

בצלאל סמוטריץ': יש עניין שהפיקוח יופיע בצורה מפורשת כי רוצים להדגיש אותו.

בצלאל סמוטריץ': אז תכתוב ככל שהדבר נדרש ולמימוש יעדיו של חוק זה.

בצלאל סמוטריץ': אם צריך כדי להגשים את היעדים של החוק, אז יהיה מספר מקסימום, ואם לא צריך כדי להגשים את היעדים של החוק, לא יהיה מספר מקסימום.

בצלאל סמוטריץ': זאת עבודה מקצועית.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא יודעים היום להחליט מה יהיה בעוד ארבע שנים, בעוד שמונה שנים, בעוד 12 שנים ובעוד 16 שנים.

בצלאל סמוטריץ': מה רע לך אם אתה אומר ככל שהדבר דרוש לשם הבטחת מטרותיו של חוק זה?

בצלאל סמוטריץ': מימוש חוק זה.

בצלאל סמוטריץ': אם כדי לממש את החוק הזה על כל סעיפיו צריך לקבוע מקסימום.

אלי אלאלוף: בצלאל, תעזור לי להבין.

אלי אלאלוף: תאמר במשפט אחד מה אתה רוצה.

<נעה בן שבת: אדוני, אני חושבת שאנחנו קצת נכנסים כאן לשאלות יותר ניסוחיות.

<נעה בן שבת: אני חושבת שבסך הכול אין כאן מחלוקת לגבי העקרונות.

<נעה בן שבת: אנחנו נשב ונציע נוסח.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: תשבו ביניכם.

<ישראל הבר: אנחנו היינו בסעיף 55.

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: סיימנו את 23?

<נעה בן שבת: אני רוצה רק להשלים את סעיף 23 בעמוד 24, את התיקון שקראנו.

<נעה בן שבת: בעמוד 39, סעיף 46(ג), מוצע לקבוע שהשר רשאי לאחר קבלת חוות דעת של הרשות.

<נעה בן שבת: בדיון קודם הוצע שיתווסף כאן בהתייעצות עם המועצה ועכשיו נכנסת כאן אמירה שהמועצה היא לא רלוונטית לעניין קביעת הגוף המוכר כי זאת לא קביעת יעדי השירות ולא קביעת תנאי השירות, זאת לא קביעת מדיניות ולכן יש כאן הצעה להסיר את ההתייעצות עם המועצה.

<נעה בן שבת: עניין שני הוא להוסיף את האמירה שזה בכפוף למספר המרבי ולמכסות שקבעה הממשלה כאמור בסעיף 22 שאמור להיות סעיף 23.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להרחיב בהערה הראשונה של היועצת המשפטית.

בצלאל סמוטריץ': בסוף הרי לאשר גוף מוכר, זה אמור להיות משהו טכני עם קריטריונים ופרמטרים.

בצלאל סמוטריץ': הדבר האחרון שאנחנו רוצים עכשיו זאת מועצה פוליטית שיתחילו להפעיל לוביסטים על חברי המועצה, כך שמי שיש לו כסף – יפעיל לוביסטים, ומי שאין לו כסף – לא יפעיל לוביסטים.

בצלאל סמוטריץ': המועצה קובעת את העקרונות, את המהות, את התכנית.

בצלאל סמוטריץ': בסוף, כשבאים לממש, יש גוף מקצועי שבודק קריטריונים, מוציא קול קורא, יש ועדה שיושבים בה יועצים משפטיים.

בצלאל סמוטריץ': הדבר האחרון שאנחנו רוצים עכשיו זה חברות לובי שמסתובבות אצל שלושים חברי מועצה ומשכנעות אותם להכיר בגוף מסוים.

<מרדכי אלישע: לעניין דיוני הוועדה והחלטת המדיניות וכולי.

<מרדכי אלישע: אני רוצה לשקף משהו, איזשהו רעיון שעולה אצלנו על מנת לוודא שזה משתלב בחוק.

<מרדכי אלישע: אנחנו בגדול סקרנו את כל דרישות הסף והניקוד שניתנו במכרזים לגופים שנבחרו.

<מרדכי אלישע: אני לא אכנס להסברים אבל אנחנו כרגע שוקלים לעשות מכרז מרכזי בו משרדי הממשלה יעסיקו מספר גופים שיגישו.

<מרדכי אלישע: אם הגישו שניים, שלושה, ארבעה – יכול להיות שכולם יקבלו מענה.

<מרדכי אלישע: כלומר, כולם יקבלו קבוצה מסוימת או מספר שיוכלו להעסיק.

<מרדכי אלישע: פשוט לוודא שזה יכול לקבל מה שנקרא תוקף של הוועדה.

<מרדכי אלישע: כלומר, נניח קיצור בתכנית הרב שנתית אלף לבנות שירות לאומי ובמכרז הזה עכשיו תהיה הסטה של יותר מאלף או להפך, שיהיה מענה.

<יואב ארבל: הרשות לשירות לאומי אזרחי.

<יואב ארבל: הצעת החוק לא נוגעת להליך המכרזי.

<יואב ארבל: היא נוגעת להליך הסף, מי יכול להיות גוף מוכר.

<מרדכי אלישע: דיברנו על מכסות וזה כן יכול להיות.

<יואב ארבל: אחרי שיש את רשימת הגופים המוכרים, יש הליך מכרזי ביניהם אבל אלה שני תהליכים שונים.

<נעה בן שבת: יחד עם זאת, יש כאן הצעה לתיקון הסעיף הזה אבל אולי קודם נסיים עם נושא המועצה.

אלי אלאלוף: לא אכפת לי שהמועצה תהיה ב-לופ הזה.

<דרור גרנית: אני מוסיף לדברים שאמרה היועצת המשפטית.

<דרור גרנית: גם אני לא חושב שצריכה להיות כאן התייעצות עם המועצה.

<נעה בן שבת: אני דווקא בהתחלה חשבתי כך.

אלי אלאלוף: מותר לך לפעמים להסכים אתי.

<דרור גרנית: אני רק אומר שברגע שקובעים מכסה של גופים מוכרים, למשל קובעים שיהיו עשרה גופים מוכרים, ברגע שמגבילים את המספר, המשמעות היא שצריך להתקיים איזשהו הליך מכרזי תחרותי על הרישיון הזה ולכן זה לא עניין של התייעצות עם המועצה.

אלי אלאלוף: לכן הורדנו.

בצלאל סמוטריץ': זה מקצועי.

אלי אלאלוף: סוף סוף הבנתי מה אתה אומר.

בצלאל סמוטריץ': אני לא בטוח שהבנתי את המכרז שציין אגף החשב הכללי.

בצלאל סמוטריץ': אני לא בטוח שזה רלוונטי לכאן.

<מרדכי אלישע: זה לא אותו מכרז.

<מרדכי אלישע: זה משהו אחר לגמרי.

<נעה בן שבת: נציג החשב הכללי העלה את הנושא של הריכוז, של מכרז מרוכז.

<נעה בן שבת: עלתה בקשה לתקן גם את סעיף 21.

<נעה בן שבת: סעיף 21 דיבר על תפקידי הרשות.

<נעה בן שבת: היא הייתה צריכה לבצע את חלוקת המשאבים ובכלל זה להקצות את תקני השירות האזרחי בהתאם לסדרי עדיפויות הממלכתיים שקבעה הממשלה מזמן לזמן לפי הוראות סעיף 22.

<נעה בן שבת: הצעה אחרת אומרת שלכאורה בעצם הרשות לוקחת את תקני השירות האזרחי ומקצה אותם לפי סדרי עדיפויות ממלכתיים.

<נעה בן שבת: שם דובר גם על אזורים, שם דובר גם על תחומים מסוימים בסדרי עדיפויות ממלכתיים.

<נעה בן שבת: בעצם הרשות חסרת יכולת לבצע את זה אם התקנים בעצם מוצעים על ידי כל משרד ומשרד וכל משרד מנהל את המכרזים שלו או מקצה את התקנים שלו בהתאם לראות עיניו.

אלי אלאלוף: אנחנו באנו בהצעה אחרת.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: ההצעה החלופית לפי בקשתך אדוני הייתה לרכז את התקציבים.

<נעה בן שבת: זה מופיע כאן כפסקה (1) שאומרת: "תפקידי הרשות הם לרכז את התקציבים והתקנים המיועדים להפעלת משרתים בשירות האזרחי ובכלל זה הפעלת מתנדבים במשרדי הממשלה או במימון רשות ציבורית המנויה בפסקאות (1) עד (6) – אותן רשויות ממשרדי ממשלה, בתי משפט או רשויות מקומיות – להגדרה "רשות ציבורית", לבצע את חלוקת המשאבים האמורים ולהקצות את התקנים, בהתאם לסדרי העדיפויות הממלכתיים שקבעה הממשלה, מזמן לזמן, לפי הוראות סעיף 22".

<נעה בן שבת: זאת אומרת שבעצם יהיה מכרז מרכזי.

<נעה בן שבת: היא כנראה תעשה מכרז מרכזי כפי שהיא עושה היום לגבי אנשים עם מוגבלות, כך למדנו מהדיונים הקודמים, לגבי מתנדבים מהאוכלוסייה הערבית.

<נעה בן שבת: בעצם כל התקנים כמובן יוקצו על ידי המשרדים השונים אבל המכרז יהיה מכרז מרוכז.

<נעה בן שבת: התקנים ירוכזו בידי הרשות.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, אם הם יוקצו על ידי, מה את מרוויחה?

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי.

<נעה בן שבת: היום המשרד מקצה את המימון וגם מבצע את ההליך המכרזי.

בצלאל סמוטריץ': וגם מפזר את התקנים.

בצלאל סמוטריץ': הוא גם מחליט.

אלי אלאלוף: זה מנגנון שלא מאפשר להכניס חדשים.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי למה.

אלי אלאלוף: כי זה המצב.

אלי אלאלוף: לכן ההמלצה הייתה להעביר את זה לרשות ושהרשות תוציא מכרז כוללני בתקופות מסודרות עבור כל המשרדים ואז תשלוט גם על הנתונים.

<נעה בן שבת: החלוקה בין הזוכים.

<נעה בן שבת: אם למשרד החינוך יש 4,000 תקנים, אז משרד החינוך יחלק בעצמו את 4,000 התקנים שלו, אבל הבחירה מי יבצע את ההפניה - - -

בצלאל סמוטריץ': רק רגע.

בצלאל סמוטריץ': הדבר היחידי שאת מרוויחה, נשים את זה על השולחן.

בצלאל סמוטריץ': את פתחת בזה שאנחנו רוצים שאם כל משרד מפזר איך שהוא רוצה את התקנים, אז אין יכולת של מישהו לוודא שהדגשים שהממשלה נתנה, גם בהצעה שלך את לא פותרת את זה.

בצלאל סמוטריץ': עדיין המשרד הוא זה שהתקנים הם שלו, הוא זה שמממן אותם והוא מחלק אותם איך שהוא רוצה.

בצלאל סמוטריץ': אז לא הבהרת שום דבר.

בצלאל סמוטריץ': הדבר היחידי שאת עושה עכשיו, במקום שהמשרדים ינהלו את ההליך המכרזי שלהם ויקבעו מי הגוף או הגופים המפעילים המוכרים שיפעילו את התקנים האלה, את רוצה שהרשות תעשה את זה בצורה מסודרת.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזאת שגיאה מכמה סיבות.

בצלאל סמוטריץ': אני מתחיל את זה ואני אומר את זה כלכלית לאורך כל הדרך.

בצלאל סמוטריץ': תחרות היא אמצעי ולא מטרה.

בצלאל סמוטריץ': כשמדברים על כסף, בסוף התחרות נועדה לתת שירות זול יותר, להוריד מחירים לציבור.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו טועים בדבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו צריכים את התחרות למטרה וגם כאשר תחרות תייקר את המוצר - - -

אלי אלאלוף: אני לא מבין.

בצלאל סמוטריץ': אני מסביר.

בצלאל סמוטריץ': אתה אמרת קודם שהמטרה שלך היא לאפשר כניסה של גופים חדשים.

בצלאל סמוטריץ': זאת לא מטרה אלא זה אמצעי.

בצלאל סמוטריץ': בסוף המטרה היא שהשירות הלאומי יופעל הכי טוב שיכול להיות.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שלקחת מהמשרדים את יכולת השליטה בשירות הלאומי זה דבר רע מאוד מסיבה פשוטה ורואים את זה עכשיו כדוגמה.

בצלאל סמוטריץ': משרד החינוך הוציא נניח מהרשות את המכרזים נניח של בני מיעוטים.

בצלאל סמוטריץ': נכון?

בצלאל סמוטריץ': אני צודק?

בצלאל סמוטריץ': נכון.

בצלאל סמוטריץ': מרגע זה, זה כבר לא מעניין את משרד החינוך.

בצלאל סמוטריץ': לא אכפת לו אם יהיו הרבה תקנים או קצת תקנים.

בצלאל סמוטריץ': אין כבר קנדידט בתוך המשרד שמטפל בזה.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך שכשיש משרד שמשהו יושב אצלו, יש לו בעלי מקצוע אצלו וכשיושב עכשיו אצל השר, יושב הצוות המקצועי, יש פונקציה שהיא אחראית על זה והיא צועקת את זה אצל המנכ"ל והיא צועקת את זה אצל השר.

בצלאל סמוטריץ': יש מישהו שזה מעניין אותו וזה שלו.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שאתה מוציא את זה מהרשות, אוטומטית – זה ייקח שנה, זה ייקח שנתיים – לא יהיה מישהו בתוך המטה של המשרד, לא אצל המנכ"ל, לא אצל השר, שיעמוד ויצעק את הצעקה הזאת וידאג לאינטרס של השירות הלאומי באותו משרד.

בצלאל סמוטריץ': לא יהיה מי שיריב על התקנים, יריב על התקציב, יריב על הניהול הנכון.

אלי אלאלוף: לא פיזרנו את המטות בתוך המשרדים.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה מה שיקרה.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שאתה מוציא את זה החוצה לרשות, בעצם המשרד לא צריך לעשות שום דבר.

אלי אלאלוף: תאמין לי שזה לא יקרה.

בצלאל סמוטריץ': המשמעות היא שהמשרד לא צריך כרגע לטפל בשירות הלאומי כי הרשות עושה לו את זה.

בצלאל סמוטריץ': למה צריך את המשרד?

בצלאל סמוטריץ': הרי אם הרשות מנהלת את הכול, הרשות עושה את המכרז.

אלי אלאלוף: בין השלב של הטיפול לשלב של המכרז, אלה שני עולמות שונים.

בצלאל סמוטריץ': אין שלב אחר.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שיש מכרז וזכו גופים מפעילים, הם מקבלים את הכסף מהחשב הכללי והם מפעילים את זה.

אלי אלאלוף: לכל משרד יש מדיניות משלו.

אלי אלאלוף: קודם כל, מותר שלכל משרד תהיה מדיניות משלו.

אלי אלאלוף: גם בהצעה שלך, אתה מטפל רק במכרז.

אלי אלאלוף: גם היום, גם לפי ההצעה שלך אלי לכל משרד יש את המדיניות שלו.

אלי אלאלוף: בסוף משרד החינוך מחליט לאיזה גילאים הוא מקצה את השירות הלאומי, לאיזה בתי ספר ובאיזה אזורים בארץ.

אלי אלאלוף: זה לא משנה.

אלי אלאלוף: אני כן חושב שאתה יכול לכתוב שהמשרד צריך להיות כפוף לאותם עקרונות שקבעה הממשלה כמו שאמרה היועצת המשפטית.

אלי אלאלוף: אם הממשלה קבעה תעדוף אזורי או תעדוף נושאי לתחומים שונים, בוודאי שחלוקת התקנים בין המשרדים צריכה להיות שונה.

אלי אלאלוף: אבל להוציא את זה מהמשרד, אני אומר לך שזאת שגיאה.

אלי אלאלוף: זה אומר שמהר מאוד זה לא יעניין את המשרדים והם לא יתעסקו עם זה.

אלי אלאלוף: אני סומך על הרשות, בטח היום כשאני מכיר את העומד בראשה.

אלי אלאלוף: ההתנדבות של החבר'ה או הטיפול.

בצלאל סמוטריץ': ההפעלה הנכונה.

בצלאל סמוטריץ': מי שבסוף יודע להפעיל הכי נכון בתחום החינוך, זה משרד החינוך.

בצלאל סמוטריץ': הוא הגוף המקצועי.

בצלאל סמוטריץ': מי שיודע להפעיל הכי נכון בתחום הבריאות, זה משרד הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': ברגע שלקחנו את הניהול, עכשיו הרשות מנהלת את הכול, הוא יותר לא מתעסק בזה.

<נעה בן שבת: הרשות לא מנהלת את הכול.

<נעה בן שבת: אני הבנתי שהרשות עושה את המכרז.

בצלאל סמוטריץ': אז הרשות מנהלת.

בצלאל סמוטריץ': הרשות תוציא את המכרז, היא קבעה מי הגופים המוכרים שהולכים להפעיל את זה, הכסף עובר דרך החשב הכללי ואיפה המשרד כאן?

בצלאל סמוטריץ': הוא בובה?

בצלאל סמוטריץ': הוא עושה העברה בין גגות.

אלי אלאלוף: בצלאל, שמענו והבנו.

אלי אלאלוף: יש עוד מישהו שרוצה להתייחס?

אלי אלאלוף: נורית, יש לך עמדה?

נורית קורן: אין לי עמדה.

<דוד שלמה פלבר: משרד החינוך.

<דוד שלמה פלבר: לא הבנתי לגמרי מה אומרת ההצעה הזאת.

<דוד שלמה פלבר: מה שאמרה היועצת המשפטית זה שיהיה מכרז וכל משרד ייקח מתוכו?

<דוד שלמה פלבר: כלומר, מה יהיה?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: בעצם כל מכרז גם יביא לתוכו.

<נעה בן שבת: משרד החינוך יגיד שדיש לו סעיף תקציבי כזה וכזה, יש לו 4,000 תקנים, אני מפעיל 4,000 תקנים.

<דוד שלמה פלבר: הוא יגיד מהיכן אני אקח אותם?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: הוא יגיד מהיכן תיקח אותם.

<נעה בן שבת: יכול להיות שהוא יעשה איזה פיזור על פני הגופים המוכרים.

<דוד שלמה פלבר: הוא יגיד לי מכל גוף איפה לקחת.

<נעה בן שבת: כן.

<דוד שלמה פלבר: היה ניסיון כזה בעבר, לבנות מכרז כזה.

<דוד שלמה פלבר: זה היה די מורכב ופשוט הניחו לזה כי זה לא כל כך הצליח.

<דוד שלמה פלבר: כשיש גוף אחד שצריך לנהל 15 אלף תקנים, מאוד קשה.

<דוד שלמה פלבר: כלומר, דווקא הביזור בקטע הזה לפי הבנתי, אדמיניסטרטיבית, מעבר לערכית, שגם כאן יש לי מחשבה, אבל אדמיניסטרטיבית לעשות מכרז אחד שמנהל את כל האופרציה הזאת ומחלק את זה בין משרדי הממשלה, איך הוא ידע מה מתאים לי, למה הגוף הזה ולא אחר?

<נעה בן שבת: זה עניין של שיקולים וקריטריונים.

אלי אלאלוף: הוא בא מאיזה גוף שיוציא מכרז של 300 אלף פעולות ביום למקומות שונים.

<דוד שלמה פלבר: אני לא יכול להתחרות.

אלי אלאלוף: זאת אדמיניסטרציה "פרטית" כביכול.

<דוד שלמה פלבר: אני לא מתחרה בניסיון כזה.

אלי אלאלוף: בין 5 ל-15.

אלי אלאלוף: מי שלא מסוגל לנהל 15, שלא ינהל גם את החמש.

בצלאל סמוטריץ': אבל הרשות לא מנהלת אלא היא מפקחת.

אלי אלאלוף: אני לא אומר להוציא מכרז ל-15.

בצלאל סמוטריץ': מבקר המדינה מתריע על זה.

בצלאל סמוטריץ': מבקר המדינה בדוח האחרון שלו על הרשות כתב שיש כאן ניגוד עניינים בין תפקידה של הרשות כמפקחת לבין מי שמנהל.

בצלאל סמוטריץ': אין דבר הזה.

בצלאל סמוטריץ': הרשות היא מפקחת והיא לא מנהלת.

בצלאל סמוטריץ': המשרדים מנהלים דרך הגופים המוכרים והרשות מפקחת.

בצלאל סמוטריץ': מבקר המדינה אמר את זה חד וחלק בדוח שלו.

<דוד שלמה פלבר: יש נקודה אחת שהועלתה כאן וכן צריך למצוא לה מנגנון ועל זה אני מסכים, זאת הדרך בה זה לא יישאר כל הזמן באותו מעגל.

<דוד שלמה פלבר: להרחיב את זה לגופים נוספים, אפשר לעשות את זה בכל מיני דרכים שאינן מכרז מרכזי.

<דוד שלמה פלבר: לדוגמה, מכסה שאתה חייב להכניס גוף חדש, יש לחך 4,000 ואומרים לך עשרה אחוזים, שני אחוזים, ארבעים אחוזים, לא משנה מה, שאתה מאפשר למישהו חדש.

אלי אלאלוף: אמרנו חמישים אחוזים.

<דוד שלמה פלבר: חמישים אחוזים, נראה לי הרבה למי שהוא חסר ניסיון.

<דוד שלמה פלבר: אני לעסק הפרטי שלי שלא הייתי מכניס מישהו שהוא חסר ניסיון.

אלי אלאלוף: מי שבא עם ניסיון יתחיל מחדש עם חמישים אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': אתה נותן לו הגנה.

<דוד שלמה פלבר: אני מחפש את ההגנה לא על הגדול שהיה כי עליו אני סומך שהוא יסתדר.

<דוד שלמה פלבר: אני מחפש את ההגנה על החדש ועליו הייתי עושה מכסה, לא של חמישים אחוזים.

<דוד שלמה פלבר: לא הייתי מסכן חמישים אחוזים.

<דוד שלמה פלבר: הייתי קובע מכסה או מנגנון אחר.

<נעה בן שבת: זאת הצעה שלך להליך מכרזי.

<נעה בן שבת: זה לא משהו שאתה מבקש שייכנס לחוק.

<נעה בן שבת: נכון?

<דוד שלמה פלבר: אני בכלל חושב שהחוק לא צריך לעסוק בפרטי מכרז.

אלי אלאלוף: גם אנחנו אומרים את זה.

<דוד שלמה פלבר: אני חושב שהיום, כשזה מבוזר, המשרד מגדיר את הצרכים שלו, בוחר לפי איכויות.

<דוד שלמה פלבר: לא כל מה שמתאים למשרד אחד מתאים למשרד שני.

<דוד שלמה פלבר: אנחנו למשל במכרז שלנו דורשים שהרכזות תהיינה בעלות הכשרה פדגוגית, שיהיה להן תואר ראשון או בחינוך או לפחות בעבודה סוציאלית.

בצלאל סמוטריץ': בבריאות התנאים אחרים.

<דוד שלמה פלבר: יכול להיות שבמשרד הבריאות או במד"א הם רוצים מישהו עם הכשרה במשהו אחר, אז הוא מאפיין אחרת את המכרז שלו.

<דוד שלמה פלבר: המכרז המשולב לא יכול להתייחס לאלף פרמטרים.

אלי אלאלוף: הוא יכול.

בצלאל סמוטריץ': אני לא הבנתי מה הבעיה שזה יהיה במשרד.

בצלאל סמוטריץ': אפשר שהמשרדים יתייעצו.

אלי אלאלוף: אם תדבר לבד, תישאר לבד עם הדעה שלך.

אלי אלאלוף: זה לא טקטי.

אלי אלאלוף: תן לנהל דיון.

<דוד שלמה פלבר: אני חושב שמכרזים צריכים להיות בתוך משרדי הממשלה משום שהם יודעים לעסוק בתוכן שלהם.

<דוד שלמה פלבר: כן צריכים להיות שני דברים.

<דוד שלמה פלבר: ראשית, הגנה על הקטנים החדשים.

<דוד שלמה פלבר: אני לא יודע איך.

<דוד שלמה פלבר: כלומר, הצעתי איך אבל אפשר לשכלל את ההצעה הזאת.

<דוד שלמה פלבר: שנית, צריכה להיות מדיניות כוללת.

<דוד שלמה פלבר: צריך להתאים מדיניות כוללת שהרשות תקבע.

אלי אלאלוף: היום כשאתה עושה מכרז בשם משרד החינוך, יש התייעצות עם הרשות?

<דוד שלמה פלבר: לרשות יש ציונים.

<דוד שלמה פלבר: אנחנו נותנים ציונים על עשרים פרמטרים אולי.

<דוד שלמה פלבר: הציון שהרשות נותנת על סמך הבקרות שלה, על סמך ההיכרות שלה, על סמך הידע והניסיון שלה, זה מרכיב.

<דוד שלמה פלבר: אפשר להגיד שצריך להעלות את זה, נניח אלה חמישה אחוזים ואפשר להגיד שזה יהיה 15 אחוזים.

<דוד שלמה פלבר: אני לא זוכר את הנקודות.

<קריאה: עשרים אחוזים.

<דוד שלמה פלבר: בסדר.

<דוד שלמה פלבר: אני אומר שאפשר לקבוע את זה.

<דוד שלמה פלבר: אפשר לקבוע שהרשות נותנת ציון וזה חשוב כי יש לה ראייה אינטגרטיבית.

<דוד שלמה פלבר: אפשר לקבוע שהולכים לפי מדיניות הרשות.

<דוד שלמה פלבר: הרשות אחת לחמש שנים לפי המועצה, תיתן מיפוי של היעדים.

<דוד שלמה פלבר: את היעדים בסך הכול אנחנו יודעים – רווחה, בריאות, ביטחון, חינוך, מה שייקבע בחוק.

<דוד שלמה פלבר: יגידו שיש לתעדף אזורי עדיפות לאומית, ראשית אני חושב שאנחנו מתעדפים גם בלי זה, אבל בבקשה, יגידו.

<דוד שלמה פלבר: משרד החינוך עשרה אחוזים לפחות מהתקנים שלו צריכים להיות בקווי עימות.

<דוד שלמה פלבר: בסדר גמור.

<דוד שלמה פלבר: עשרים אחוזים בכל תעדוף אחר שייקבע.

<דוד שלמה פלבר: אבל להשאיר את זה בידי המשרדים, אני באמת חושב שאין יתרון אדמיניסטרטיבי למכרז מרכזי מעבר לצעד הערכי התוכני שכל משרד מעצב את המכרז שלו.

<דוד שלמה פלבר: אין יתרון אדמיניסטרטיבי למכרז מרכזי.

אלי אלאלוף: יש דעות אחרות בנושא הזה?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<מרדכי אלישע: מניסיון שלנו המכרז המרכזי מאפשר גמישות מאוד מאוד גבוהה למשרדים.

<מרדכי אלישע: הרבה מאוד משרדים לפעמים לא נערכים למכרזים ואז יש להם קושי להחליף את הגוף הזה.

<מרדכי אלישע: הרבה מאוד מהמכרזים שראינו, אין בהם לתפיסתי או לתפיסתנו לפחות, לפעמים אין שום יסוד ממשי של תחרות.

<מרדכי אלישע: כלומר, אחד הפרמטרים הוא מספר המתנדבים.

<מרדכי אלישע: ניסיון בתחום.

<מרדכי אלישע: ברור שמי שנכנס לפני ומי שגדל עם הזמן, יש לו תעדוף על פני אחרים ואז אין כניסת מתחרים חדשים או מה שאתם רציתם.

<מרדכי אלישע: כלומר, זה דווקא מונע מאחרים.

<מרדכי אלישע: לעומת זאת, מהכרות שלי את משרדי הממשלה ואת אגף החשב הכללי, כן יש ניהול בתוך משרדי הממשלה, גם אם זה מכרז מרכזי.

<מרדכי אלישע: משרדי הממשלה אוהבים את המכרזים המרכזיים כי הם שולפים במידי את השירות הזה, מקבלים את השירות הזה, הם מתפעלים אותו בקלות, הבקרות הן מאוד קלות ופשוטות, יש יתרון לגודל.

<מרדכי אלישע: יש בזה המון יתרונות וכן יש אפשרות לתת מענה גם לדברים הספציפיים שאתה רוצה, אם זאת רכזת בעלת תואר בחינוך או לא משנה מה.

<מרדכי אלישע: יודעים לתת את המענים האלה.

<דניאל פרג: אגף החשב הכללי.

<דניאל פרג: חשוב גם לומר שמכרז שהוא יהיה אחיד ייתן שוויוניות בין משרדי הממשלה וזה דבר שכיום אנחנו לא רואים בתנאי הסף ובדרישות שנדרשות הן מרכזות והן מבעלי תפקידים בכל התחומים שנדרשים לשירות הלאומי.

<דניאל פרג: הקטע של השוויוניות הוא משהו שהוא קריטי בעינינו לגבי מכרזים שיהיו אחידים לכל משרדי הממשלה.

בצלאל סמוטריץ': מה זה נקרא שוויוניות?

בצלאל סמוטריץ': למשרד החינוך צריך הכשרה רפואית ולמשרד הבריאות צריך הכשרה פדגוגית?

בצלאל סמוטריץ': מה זה קשור לשוויוניות?

בצלאל סמוטריץ': אתם רוצים שהדרישות מכל הרכזות יהיו זהות?

<מרדכי אלישע: אני אתן לך דוגמה דווקא טובה.

<מרדכי אלישע: לפני כשבועיים קיבלתי בקשה מאחד המשרדים לתת שי לחג.

<מרדכי אלישע: הוצאתי הנחיה לתת לכל המשרדים שי לחג, למי שרוצה.

<מרדכי אלישע: כלומר, לא יכול להיות שמשרד אחד יחליט שלבת השירות נותן שי לחג ומשרד אחר יגיד לא.

אלי אלאלוף: גיליתם שכר שונה בין מקום למקום?

<מרדכי אלישע: שכר, לא.

<מרדכי אלישע: גילינו דברים אחרים, שהתשלומים הם לא תקינים.

<מרדכי אלישע: אנחנו עדיין בעיצומה של בדיקה.

<מרדכי אלישע: \

אלי אלאלוף: גובה השכר שונה בין עמותה לעמותה?

<מרדכי אלישע: לא.

<מרדכי אלישע: יש דברים אחרים אבל אני לא יכול להתייחס אליהם.

<נעה בן שבת: אבל אתם לא יכולים לחייב בהוראות שלכם לעשות השוואה של התנאים?

<נעה בן שבת: אתם בעצם יכולים להורות את אותן הוראות לכל המשרדים.

<נעה בן שבת: גם אם אתם לא עושים את זה כמכרז מרכזי, אתם יכולים לתת הוראה.

<מרדכי אלישע: צריך לטפל בדברים האלה.

<מרדכי אלישע: ברגע שיש גוף אחד שעושה מכרז כולל ומנחה את הכול, אם זה בהסכם, כולם יהיו מחויבים אליו.

בצלאל סמוטריץ': אחת הדוגמאות למכרזים כאלה.

<מרדכי אלישע: לא יכול להיות שכל הסכם הוא הסכם אחר.

<מרדכי אלישע: לא הגיוני.

<מרדכי אלישע: מחשוב למשל.

בצלאל סמוטריץ': אבל מחשוב, אין בו הבדל.

<מרדכי אלישע: ודאי שכן.

<מרדכי אלישע: יש מערכות מחשוב מסוימות.

<אורי שיינין: אם אפשר, זה סעיף שהוא למען האמת גם תקציבים וגם חשב כללי אבל קודם כל רשות.

<אורי שיינין: אני אזכיר מהיכן הוא נולד.

<אורי שיינין: במהלך הדיונים בוועדה עלו כמה דברים.

<אורי שיינין: אחד הדברים הבולטים שעלו הוא שיש משרדי ממשלה שלהם יש המון תקנים ויש משרדי ממשלה שיש להם פחות תקנים ולא בגלל שהם לא רוצים כמו שחבר הכנסת סמוטריץ ציין אלא בגלל שיש משרדי ממשלה שמטבע הדברים עם השנים נוצרו להם יתרות תקציביות יותר גדולות לעומת משרדים אחרים שיש להם יתרות תקציביות יותר נמוכות.

<אורי שיינין: זו הייתה התפיסה הראשונה שבאנו ואמרנו שיכול להיות שהתקן השולי נגיד במשרד הרווחה יהיה יותר יעיל מהתקן השולי במשרד החינוך ואין אף אחד שהיום עושה את הראייה הרוחבית הזאת.

<אורי שיינין: בהשוואה נגיד לתקציבי כמויות, היום אם משרד החינוך אומר שיש לו מאה מיליון שקלים פנויים ואני רוצה עכשיו לקלוט עוד מאה עובדים, אומרים לו מה פתאום?

<אורי שיינין: אתה לא יכול.

<אורי שיינין: מאה מיליון שקלים, יש לך תקציב של הכמויות, של כמה עובדים אתה יכול לקלוט.

<אורי שיינין: זה היה הרעיון הראשוני.

<אורי שיינין: מעבר לזה, מה שציין בקצרה סגן בכיר לחשבת הכללית, מצאנו, זאת אומרת הרשות, החשב הכללי, מצאו לא מעט שינויים בין משרדי הממשלה, אם זה בנושא שי לחג, אם זה בנושא של איכות התקנים.

<אורי שיינין: שאלת לגבי השכר האם הוא אותו דבר.

<אורי שיינין: השכר הוא באמת אותו הדבר אלא שמשרדי ממשלה מסוימים יכולים לשלם שכר יותר גבוה ואז הם מפתים את בנות השירות באמצעות דיור שמשרדי ממשלה אחרים אומרים שלהם אין את הכסף הזה והם לא מעניקים דיור.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה בעיני הרבה יותר גרוע, מה שאתה אומר עכשיו.

בצלאל סמוטריץ': זה יותר חמור.

<אורי שיינין: אני גם אגיד את הצד השני.

אלי אלאלוף: לאורי יש יתרון.

אלי אלאלוף: כשהוא מדבר, מבינים אותו.

<אורי שיינין: מהצד השני של הדבר הזה, זה באמת שיש לך מה שחבר הכנסת סמוטריץ העלה איזושהי מחויבות של המשרד כשהוא עצמו אחראי על כל מכרז והוא כותב את מסמכי המכרז וכולי.

<אורי שיינין: לכן אני חושב שלבוא ולקחת עכשיו את כל המשאבים מכל המשרדים ולאסוף אותם לרשות, כמו שזה מנוסח כרגע בסעיף, זה אולי קצת מרחיק לכת.

<אורי שיינין: מה שהחשב הכללי מציג בעצם זה כן להוציא את זה דרך מכרז אחיד.

<אורי שיינין: נכון שהיה תהליך שלא הבשיל בסופו של דבר, אבל יושב כאן נציג בכיר, סגן החשבת הכללית והוא אומר שזה מה שאנחנו נעשה ואנחנו נעשה את זה בהצלחה, והוא אומר שאנחנו עושים את זה כבר היום.

<אורי שיינין: לדעתי זאת דרך המלך.

בצלאל סמוטריץ': כל אחד ינהל את המכרז בעצמו אבל טופסי המכרז יהיו טפסים אחידים שהחשכ"ל יאשר.

<אורי שיינין: לא.

אלי אלאלוף: גם אני רוצה להבין את ההצעה של מרדכי.

<מרדכי אלישע: אנחנו כרגע בתהליכי חשיבה.

אלי אלאלוף: חשיבה כאן או בכלל?

<מרדכי אלישע: לא.

<מרדכי אלישע: במשרד אצלנו.

<מרדכי אלישע: אני חדש בתפקידי, חדש זה שמונה-תשעה חודשים, והנושא הזה שעלה, אחד הדברים שבאמת גילינו וגם בעקבות הביקורת שהכנסנו, ואז התחלתי לבדוק.

<מרדכי אלישע: לי לא נשמע על מה אפשר לעשות תחרות כי בנות שירות לאומי הן בנות שירות לאומי.

<מרדכי אלישע: כלומר, הגופים שמפעילים אותן אלה עמותות.

<מרדכי אלישע: אמרתי על מה התחרות.

<מרדכי אלישע: לא הבנתי.

<מרדכי אלישע: כשביקשתי לבחון את מסמכי המכרז וכולי, לא מצאתי לא בתנאי הסף ולא בניקוד דברים שהם באמת.

<מרדכי אלישע: זה לא כמו שאתה עושה מכרז ואתה מתחר על פי פרמטרים באמת איכותיים כי הציון המשוקלל או מה שהבנתי הרשות להכניס, זה לא משהו קיים ופועל בכל משרדי הממשלה.

<מרדכי אלישע: אני חשבתי שמאחר ומשרדי ממשלה מעסיקים בנות שירות לאומי ממספר עמותות, וראיתי באחד המכרזים או כל המכרזים שהם עסקו בנושאים אחרים, שלפי התנאים הם סימנו את הזוכה.

<מרדכי אלישע: זאת אפילו הטיה של מכרז, נקרא לזה כך.

<מרדכי אלישע: כלומר, זה הבשיל לכך.

<מרדכי אלישע: חשבתי שצריך לעשות מכרז מרכזי שבו כל משרד יעמיד את הצרכים שלו, נציבות שירות המדינה תאשר על פי הכללים ועל פי הוראות נציבות שירות המדינה, מספר תקנים שהיא מקצה לאותו משרד, הוא יביא התקציב והוא ייתן את המענה באמצעות המכרז לכולם.

<מרדכי אלישע: כלומר, זה תפעול.

<מרדכי אלישע: יש הרבה דוגמאות לכך.

<מרדכי אלישע: אנחנו עושים את זה באמצעות מינהל הרכש, עושים את זה באמצעות משרדים אחרים.

<מרדכי אלישע: אני למשל עושה מכרזים מרכזים.

אלי אלאלוף: למה אתה לא רואה, אם זה לא דרך החשב הכללי, זה יכול להיות דרך הרשות?

אלי אלאלוף: זה לא אפשרי?

אלי אלאלוף: אותן פעולות שאתה מוכן לקחת על עצמך.

<מרדכי אלישע: אפשר לעשות אבל צריך לחשוב על ועדה בין-משרדית.

<מרדכי אלישע: כלומר, יש גם מודל כזה של ועדה בין-משרדית שזה מורכב מאגף החשב הכללי והרשות.

מיקי לוי: מי שממונה על מכרזי מדינה, זה החשכֻ"ל.

<מרדכי אלישע: אנחנו כמקבלי – אני לא רוצה להגיד שירות אבל אנחנו כן מקבלי שירות – ואנחנו אלה שמשלמים ולכן נהוג שאנחנו נעשה את המכרז.

<נעה בן שבת: אבל אם לא תהיה חקיקה אתם גם תוכלו לעשות את זה.

<נעה בן שבת: היום הייתם יכולים להורות למשרדים שאתם הולכים למסלול כזה.

<מרדכי אלישע: נכון.

<נעה בן שבת: הייתם יכולים לתת הוראה גם בלי החקיקה.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אם השר הרלוונטי לא מסכים.

בצלאל סמוטריץ': אלי, אני חייב להעיר משהו.

מיקי לוי: שר לא אחראי על מכרזים, עם כל הכבוד.

מיקי לוי: מי שאחראי על המכרזים זה החשב הכללי.

אלי אלאלוף: חסרה לי כאן עמדת הרשות.

אלי אלאלוף: מה אתם אומרים?

אלי אלאלוף: אתם יושבים כאן בשקט.

אלי אלאלוף: בדרך כלל אתם לא גוף שקט.

אלי אלאלוף: מה קרה?

אלי אלאלוף: מה שיתק אתכם?

<מוטי אלמליח: נכון להיום, למרות שאין מכרז מרכזי, יש המון משרדי ממשלה, לפחות עשרה או 12 משרדי ממשלה, שמצטרפים למכרז הרשות ונשענים על מכרז הרשות.

<מוטי אלמליח: כל שנה יש יותר משרדים שמגיעים ומצטרפים אלינו בגלל הנוחות, בגלל שאנחנו מאפשרים לעבוד עם כל הגופים.

אלי אלאלוף: תן לי את המשרדים שעוד לא הצטרפו.

<מוטי אלמליח: משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד הבריאות.

בצלאל סמוטריץ': הגדולים.

<מוטי אלמליח: בעיקר המשרדים הגדולים.

בצלאל סמוטריץ': שווה להם ללכת בעצמם.

<מוטי אלמליח: משרד ראש הממשלה על אגפיו הביטחוניים.

<מוטי אלמליח: היכן שיש יותר תקנים, הם יכולים להתנהל לבד והם מעדיפים להתנהל לבד.

<מוטי אלמליח: היכן שיש קצת פחות תקנים, הם מעדיפים להצטרף אלינו כך שיש להם גמישות עם איזה גופים מוכרים לעבוד והם יכולים למצות את התקנים שלהם הרבה יותר.

<מוטי אלמליח: זאת אומרת, אם הם יוצאים במכרז לבד, הם בוחרים גוף מוכר אחד או שניים ואותו גוף מוכר לא מצליח למלא להם את אותם תקנים, ברגע שהם מצטרפים אלינו, אנחנו מאפשרים במכרז שלנו, כי אנחנו עובדים עם כולם בגלל היתרון לגודל שלנו ובגלל היקף התקנים הגדול, ולכן הם יכולים למצות את התקנים שלהם הרבה יותר.

<מוטי אלמליח: משרד הקליטה ראה שהוא לא יכול, בא אלינו והוא ממצה את כל התקנים שלו.

<מוטי אלמליח: רשות האכיפה והגבייה, כנ"ל.

<מוטי אלמליח: משרד התקשורת הצטרף אלינו, משרד התחבורה, שירות התעסוקה עם שישים תקנים, משרד הכלכלה עם 130 תקנים, גם הוא הצטרף אלינו.

<מוטי אלמליח: זאת אומרת, היום לא סתם אנחנו עם המכרז הכי גדול בשירות המדינה, עם 7,500 תקנים, בטח ובטח בנושא של בעלי צרכים מיוחדים ובני מיעוטים שכל התקציבים והתקנים נמצאים אצלנו.

<מוטי אלמליח: היתרון הגדול הוא שיש לנו אחידות בהקצאה.

<מוטי אלמליח: זאת אומרת, אם אנחנו מנהלים את כל המכרז הזה, יש לנו הקצאה עם כללים אחידים לגבי כל הגופים.

<מוטי אלמליח: אנחנו עובדים עם כל הגופים המוכרים, בשונה ממשרדים אחרים שעובדים עם מספר מצומצם של גופים.

אלי אלאלוף: ליד האחידות יש גם רגישות לכל אחד מהמשרדים.

<מוטי אלמליח: דרך הפעולה היא שהתקציב מנוהל אצלנו.

<מוטי אלמליח: אנחנו מוציאים את המכרז ועושים את כל התהליכים הבירוקרטיים.

אלי אלאלוף: על פי דרישות אותם משרדים.

שלום ג'רבי: מעבר לזה.

שלום ג'רבי: אנחנו מתייחסים בהחלט לכל מה שמשרד רוצה.

שלום ג'רבי: לדוגמה, משרד לביטחון פנים, יש לו 1,500 תקנים אצלנו.

שלום ג'רבי: אנחנו לא מחליטים למשרד שני דברים.

שלום ג'רבי: אנחנו לא מחליטים איפה הוא יאויש ואיזה דברים הוא רוצה.

שלום ג'רבי: כל הדרישות שאותו משרד רוצה, זה נכלל בתוך המכרז.

שלום ג'רבי: שיהיה ברור כאן לכולם.

שלום ג'רבי: אתם תחליטו מה שאתם רוצים אבל אם יבוא משרד ויגיד שהוא רוצה א', ב', ג', ד', לטובת אותו מכרז, אותו משרד, אותם תקנים יהיה א', ב', ג', ד'.

בצלאל סמוטריץ': אז מה ההבדל אם אתה עושה או המשרד עושה?

אלי אלאלוף: אתה לא עושה מכרז עבור המשרד לביטחון פנים.

שלום ג'רבי: אני כן עושה.

<מוטי אלמליח: למשל כל בני המיעוטים נמצאים באותו מכרז וכל משרד בהתאם שלו הוא מראיין את המשרתים, הוא משבץ אותם, הוא קובע איפה ואנחנו קובעים את הכללים האחידים של המכרז.

אלי אלאלוף: ההצעה שלנו הייתה שכל המכרז יהיה מכרז רק דרך הרשות עבור כל המשרדים.

מיקי לוי: מה דורש האוצר?

מיקי לוי: אדוני סגן החשבת הכללית, מה האוצר דורש?

מיקי לוי: שהחשבת הכללית באוצר היא זו שתוציא את המכרז?

<מרדכי אלישע: כן.

<מרדכי אלישע: כרגע זאת העמדה שלנו.

מיקי לוי: זאת עמדת האוצר.

מיקי לוי: של שר האוצר.

<נעה בן שבת: אבל מה ההבדל?

בצלאל סמוטריץ': אחרי ששמעתי גם את אורי וגם את נציג החשבת הכללית, זה נכון, יש מגמה של משרד האוצר על אגפיו השונים, בשנים האחרונות, לנגוס בסמכויות המשרדים ולנהל את המדינה בעצמו.

בצלאל סמוטריץ': זה לא דמוקרטי, זה לא חוקתי ואסור להסכים לזה בשום פנים ואופן.

בצלאל סמוטריץ': הרי מה אמר כאן אורי?

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לקבוע למשרד החינוך כמה תקני שירות לאומי יהיו לו, ואם יש לשר עכשיו מאה מיליון שקלים והוא מחליט שעכשיו הדבר הכי חשוב לו כשר החינוך, הדבר שיכול הכי הרבה לשפר היום את מערכת החינוך במדינת ישראל ולשם הוא רוצה להכניס את הכסף זה לשירות לאומי, אומר אורי שהוא רוצה להגיד לו לא בא לי, לא רוצה שיהיה לך את התקנים של שירות לאומי.

<מוטי אלמליח: שירות לאומי זה משאב מוגבל?

בצלאל סמוטריץ': כשהוא ניסה להצדיק למה הוא רוצה שהכול יהיה במשרד האוצר, הוא אומר שהוא רוצה שמשרד האוצר גם יוכל לשלוט בכמה תקנים יהיה למשרד הזה.

אלי אלאלוף: אני הבנתי.

אלי אלאלוף: בצלאל, אתה לא צודק.

בצלאל סמוטריץ': כך הבנתי מאורי.

בצלאל סמוטריץ': אם זה לא כך, תבהיר.

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר את זה.

אלי אלאלוף: מדברים על ייעול מערכת המכרזים בלבד.

בצלאל סמוטריץ': לא דיברתי עליך.

בצלאל סמוטריץ': אני מדבר על מה שהוא אמר.

בצלאל סמוטריץ': אמנם אני עורך דין אבל גם כלכלנים אני מצליח להבין כי אני כבר שנה וחצי בוועדת הכספים.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שהוא אמר.

בצלאל סמוטריץ': הוא אמר שלא מקובל עליו שאם יש מאה מיליון שקלים, הוא רוצה עכשיו במאה מיליון שקלים אלה להוסיף עוד כוח אדם, הוא לא רוצה לתת לו.

אלי אלאלוף: אבל זה לא הדיון.

בצלאל סמוטריץ': דרך זה הוא רוצה להיכנס.

בצלאל סמוטריץ': ברור לך שלזה הוא ייכנס.

בצלאל סמוטריץ': מה שקורה היום זה בעצם הדבר הכי טבעי, שכוחות השוק עובדים במובן הזה שמשרד קטן שלא כדאי לו ולא נורמלי לו לנהל את זה, הולך ועושה את זה דרך הרשות, דרך המכרז הכללי של הרשות.

בצלאל סמוטריץ': אבל משרד גדול שמנהל בעצמו המון תקנים, שווה לו להשקיע בזה את התקורות של זה ולהחזיק את המטה ואז הוא יכול להביא לידי ביטוי את ההבנה המקצועית שלו, לתעדף ולנהל את המשאב הזה כפי שהוא כגורם מקצועי אמור לנהל.

בצלאל סמוטריץ': המחשבה הזאת שמשרד האוצר יכול לנהל את כל המדינה, משרד הבריאות הוא מומחה לתחומו ומשרד החינוך מומחה לתחומו, ומי שרוצה עבודה יעילה, צריך לאפשר למומחי התוכן לנהל את תחומי המומחיות שלהם.

בצלאל סמוטריץ': עם כל הכבוד, הכסף הוא לא הכול.

בצלאל סמוטריץ': שוב אני חוזר ואומר שגם התחרות היא לא הכול.

בצלאל סמוטריץ': אתה יודע מה?

בצלאל סמוטריץ': אני מצטרף למה שאמרת.

בצלאל סמוטריץ': אתה הצגת שאלה טובה.

בצלאל סמוטריץ': מה כבר אני יכול לייצר במכרז?

בצלאל סמוטריץ': המכרז כאן הוא שולי.

בצלאל סמוטריץ': אם אתה שואל אותי, עיקר התנאים שצריכים להיות במכרז זה מי הגורם המקצועי שמצליח לנהל נכון ולתת שירות טוב ושהבנות מרוצות ובתי הספר מרוצים וההורים מרוצים ועוד בנות באות לשירות הלאומי ולשירות הלאומי יש שם טוב במדינת ישראל.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שאכפת לי ולא הדברים האחרים.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו לא מנהלים כאן כסף כל החיים.

בצלאל סמוטריץ': אתם מסתכלים רק דרך הכסף אבל אנחנו מנהלים כאן מפעל של התחדשות, של ערכים.

בצלאל סמוטריץ': לא הכול כסף בחיים.

אלי אלאלוף: אחרי דבריו של בצלאל אי אפשר להתאפק.

אלי אלאלוף: אל תדאגו, תקבלו את רשות הדיבור.

<דוד שלמה פלבר: על פי מה שהציג סגן החשבת הכללית, במכרזים שיש משמעות למחיר יש הגיון ביתרון לגודל.

<דוד שלמה פלבר: כל משרדי הממשלה נניח רוכשים מחשבים דרך IBM ולא דרך מייקרוסופט וזה כי היה מכרז מרכזי וכולם מושכים משם.

<דוד שלמה פלבר: שם הייתה תחרות על מחיר והייתה משמעות ויתרון לגודל וניגשו למכרז על כל מאה אלף המחשבים של הממשלה.

<דוד שלמה פלבר: במקרה הזה אין תחרות על הכסף.

בצלאל סמוטריץ': לא דיברתי על כסף.

<דוד שלמה פלבר: לכן אין משמעות של גודל המכרז.

<דוד שלמה פלבר: היתרון לגודל במובן הכלכלי לא קיים.

<דוד שלמה פלבר: אין תחרות על מחיר.

<דוד שלמה פלבר: דבר שני, אם כבר מכרז מרכזי, הגורם המקצועי שבאמת מכיר את הצרכים של המשרדים, באמת מכיר אותם ועוסק בזה כל ימיו, זאת הרשות והגיוני בעיני שאם כבר יש דבר מתכלל, שזה יהיה בידי הגורם המקצועי שמתכלל את זה ולא בידי החשב הכללי שיש לו המון דברים על הראש שהם כן כלכליים.

<דוד שלמה פלבר: כאן אין תחרות כלכלית.

<דוד שלמה פלבר: אצלנו במכרז שלנו – אגב, את זה אני אומר גם כלפי התחרות של הרשות – באמת משרד לאיכות הסביבה שיש לו שלושים תקנים, לא כדאי לו ללכת לכל האופרציה של מכרז.

<דוד שלמה פלבר: משרדים גדולים כמו רווחה, בריאות, חינוך, ביטחון, שם יש מאות או אלפי משרתים, נוח להם לנהל את זה בעצמם.

<דוד שלמה פלבר: הם מתעדפים את היתרונות והחסרונות שהם רוצים ואני חושב שבמכרז של הרשות באופן כללי, הם עושים את העבודה שלהם אבל אני לא בטוח שיש התמקצעות.

<דוד שלמה פלבר: אצלי יש דרישה, התחרות היא לא רק כמה תקנים אתה יכול להביא אלא מה הפריסה הארצית שלך, איך אתה בהכשרות, איזה השתלמויות אתה יודע לתת.

אלי אלאלוף: הכול ייכלל במכרז כללי.

<דוד שלמה פלבר: הוא לא יכול להיכלל כי יש לו המון פרמטרים.

אלי אלאלוף: תיאום בין המערכות, בין המשרדים, בין העלויות, בחיסכון.

אלי אלאלוף: אין סוף פרמטרים.

מיקי לוי: היציאה מהפלונטר הזה זאת ועדה בין-משרדית שתבוא ותחליט ותפקח.

<מרדכי אלישע: אני אגיד משהו ואני מקווה לא להכעיס אנשים.

<מרדכי אלישע: ראשית, מערבבים כאן בין תקציבים לבין מכרז.

<מרדכי אלישע: אין קשר.

<מרדכי אלישע: מה שאמר אורי שיינין, לדעתי הוא אמר דבר נכון אבל בלי קשר לזה.

<מרדכי אלישע: אתה יכול להקצות במשרד מאה תקנים ולהגדיל למאתיים תקנים.

<מרדכי אלישע: המכרז הוא מכרז והוא לא קשור.

<מרדכי אלישע: המכרז לא ימנע ממישהו להעלות את מספר התקנים מ-150 למאתיים או להקטין.

<מרדכי אלישע: אין קשר.

<מרדכי אלישע: כלומר, אתה אומר לשלוט, אבל אין כאן שום שליטה.

<מרדכי אלישע: הדבר היחיד שזה עושה, זה עושה סדר בתנאי הסף, עושה סדר באחידות.

<מרדכי אלישע: אני אומר יותר מזה.

<מרדכי אלישע: אנחנו גילינו שחלק מהמכרזים האלה והקשר היותר מדי ישיר הזה, החיבור הזה שהוא יותר מדי הדוק במכרז לאורך שנים, ושוב, אלה אותם זוכים שחוזרים על עצמם, למעשה מסמס לגמרי את כל הפיקוח והבקרה שהיו.

בצלאל סמוטריץ': למה אצלכם זה לא יקרה?

<מרדכי אלישע: אני הצעתי ליצור את הידע המקצועי.

<מרדכי אלישע: דיברתם על מקצועיות.

<מרדכי אלישע: אמרתי שניקח את הידע המקצועי של אגף החשב הכללי במכרזים ונחבר אותו לידע המקצועי שיש לרשות ומזה יצא מכרז מרכזי.

בצלאל סמוטריץ': המשרדים לא פקטורים.

בצלאל סמוטריץ': לא הזכרת אותם ולא במקרה.

<מרדכי אלישע: לא.

<מרדכי אלישע: סליחה.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שהידע המקצועי שלכם הוא שולי, עם כל הכבוד.

בצלאל סמוטריץ': אתם יודעים לנהל כסף אבל שירות לאומי הוא לא כסף.

מיקי לוי: הוא לא מתערב בניהול של השירות הלאומי.

מיקי לוי: הוא מנסה להסביר לך.

<מרדכי אלישע: הוא יקבל את עולם התוכן שלו איך שהוא יגדיר אותו.

מיקי לוי: הוא לא מתערב בעולם התוכן.

מיקי לוי: הוא מתערב בעולם הכסף.

<מרדכי אלישע: המדינה חייבת להיות שוויונית.

<מרדכי אלישע: צריכים להיות תנאי סף אחידים לכל המשרדים.

בצלאל סמוטריץ': תבטל את כל ועדות המכרזים בכל משרדי הממשלה ותעביר את הכול אליכם.

בצלאל סמוטריץ': אתם הרי רוצים לנהל את המדינה.

בצלאל סמוטריץ': אתם עושים את זה כל הזמן.

אלי אלאלוף: אני לא מבין את המשפטים האלה.

אלי אלאלוף: בצלאל, באמת.

אלי אלאלוף: כן, כולם רוצים לנהל את המדינה.

אלי אלאלוף: אתה לא רוצה?

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לתת לכל משרד לנהל את שלו.

אלי אלאלוף: זאת אפילו חובתך לנהל.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן משרד אחד שרוצה לנהל את הכול.

מיקי לוי: אני מגן עכשיו על הפקידים שעושים את עבודתם נאמנה.

<אורי שיינין: אני אבהיר.

<אורי שיינין: נאמרו כאן כמה אמירות קשות.

<אורי שיינין: ראשית, החוק כבר קובע בצורה מאוד ברורה ופשוטה מי זה שמחליט כמה תקנים ילכו לכל משרד וזה סעיף 22(ג)(1) לחוק.

<אורי שיינין: הממשלה היא זאת שעושה את זה ולא משרד החינוך, לא משרד הרווחה ולא משרד האוצר.

<אורי שיינין: התפיסה היא בדיוק מאותה הבנה עליה דיברנו, שמשרד ממשלתי אחד יכול להביא עוד ועוד ועוד תקני שירות ולפתות אותם בתנאים קצת יותר טובים, אם זה שי לחג ואם זה דיור.

<אורי שיינין: כולם סביב השולחן לא יכולים להסכים שדווקא אצלו היה כדאי לשים את תקן השירות השולי.

<אורי שיינין: בדיוק בשביל זה בא החוק ומגדיר בצורה מפורשת ואומר הממשלה ולא אף משרד.

<אורי שיינין: השאלה העניינית היא איך אתה עושה את זה בצורה פשוטה, מהירה, עם קביעת סטנדרטים פשוטים ואחידים, שקופים, שכולם יכולים לעקוב אחריהם, שלא יהיו דיווחים כפולים, שלא יהיה משרד אחד שבא ומפתה בת שירות בעוד איזושהי הטבה קטנה ומשרד אחר לא יכול להתמודד עם זה.

<נעה בן שבת: אבל זה לא קשור למכרז.

<אורי שיינין: זה לא כצעקתה.

<אורי שיינין: לא מדובר כאן בשינוי סדרי עולם.

<אורי שיינין: אף אחד לא לוקח משום שר את הסמכויות שלו.

<אורי שיינין: הסמכות כתובה היום בחוק.

<אורי שיינין: בסך הכול באים ואומרים איך מסדירים את זה בצורה שקופה וקלה כדי שאפשר יהיה ליישם את אותו סעיף שמגדיר את סדרי העדיפויות בצורה פשוטה.

<אורי שיינין: זה הכול.

<אורי שיינין: אין כאן שום דבר אחר.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם, אני רוצה לסכם את הנקודה הספציפית הזאת.

אלי אלאלוף: אנחנו נפסיק את הדיון כאן.

אלי אלאלוף: לא סגרנו את הנוסחה ואני אקח לעצמי זמן והתייעצות עם מי שצריך ונחזור עם הצעה יותר מגובשת.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<נעה בן שבת: היינו בסעיף 54.

<אורי שיינין: אדוני, אני צריך להשתתף בדיון בוועדת כספים.

<אורי שיינין: אני אצא ואחזור.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<נעה בן שבת: לסעיף 54, אני מבינה שנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ביקשה להעיר.

<ישראל הבר: האמת שכבר הקראנו את סעיף 55.

<ישראל הבר: רציתי רק להעיר שאותה הערה שהערנו לגבי 54, היא נכונה גם לגבי 55.

<נעה בן שבת: מה עוד יכול להיות?

<נעה בן שבת: אמרנו שנוסיף סעיף על הפליה גם של אנשים עם מוגבלות, את אותו נוסח שקיים בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וחוק שוויון הזדמנויות בעבודה.

<נעה בן שבת: כלומר, איסור הפליה, בין השאר זה יהיה גם של אנשים עם מוגבלות אבל גם מחמת גזע, מין וכולי, כפי שכתוב בחוק שוויון הזדמנויות בעבודה.

<נעה בן שבת: תהיה הוראה של התחשבות בטיבו ומהותו של התפקיד.

<נעה בן שבת: אתה רוצה לחזור על זה בכל סעיף או שמספיק סעיף אחד?

<ישראל הבר: רציתי בסעיף 55 להוסיף גם את הגופים המפעילים כי כרגע סעיף 55 מתייחס רק לגופים המוכרים.

<נעה בן שבת: אנחנו נעשה את זה בהוראה נפרדת שתתייחס לשני הגורמים כי זה כמובן לא יכול להיות בפרק של הגופים המוכרים.

אלי אלאלוף: דוד, רצית להעיר?

<דוד שלמה פלבר: אנחנו דנים על סעיף 55?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: קראנו אותו.

<דוד שלמה פלבר: המגבלה, בלי קשר למספר שלה, אתם מחליטים ללכת על מגבלה לגודל של גוף?

<דרור גרנית: זה יישאר בתכנית הרב שנתית כאחד השיקולים שייכללו בתוך מערך השיקולים.

<נעה בן שבת: אנחנו דיברנו על כך שלא תהיה הגבלה מלכתחילה בחוק למכסה, אבל בתכנית הרב שנתית, אחת לארבע שנים, הרשות תציע, המועצה תמליץ והשר יכול לאשר מכסה מרבית של מתנדבים לכל גוף מוכר.

<נעה בן שבת: הוא יכול לאשר, הוא לא חייב לאשר.

<נעה בן שבת: זה יכול להיות איזשהו משחק במספר גופים, במספר המתנדבים.

<דוד שלמה פלבר: למה בכלל צריך להיות דבר כזה?

<דוד שלמה פלבר: מה ההיגיון?

<נעה בן שבת: דיברנו על זה.

אלי אלאלוף: לא חוזרים לזה.

אלי אלאלוף: יש לנו כאן חברה, מרים לסר, נציגת גוף ששמו קעליטא שמעודד ועוזר בקליטת עולים במיוחד מצרפת ויש לה התייחסות לחוק.

<מרים לסר אלמליח: אני רוצה להתייחס לשכר שמקבלות בנות השירות הבודדות בארץ, שהן עולות חדשות.

<מרים לסר אלמליח: השנה יש כ-300 עולות חדשות, בין 250 ל-300, וחצי מהן באות מצרפת, כך שאנחנו רואים שיש גידול משמעותי באוכלוסייה הזאת בקרב המתנדבים.

<מרים לסר אלמליח: אותו אחוז אפשר למצוא גם אצל החיילים הבודדים שמשרתים בצבא.

<מרים לסר אלמליח: יש לנו כאן אוכלוסייה מאוד ערכית.

<מרים לסר אלמליח: הטענה שלנו ואני כאן כי אני רוצה לקדם את המעמד של הבנות האלה ואני רוצה שתבינו את הצרכים המיוחדים שיש להן.

<מרים לסר אלמליח: אמנם הן לא נערות בסיכון והן לא עם מוגבלויות מסוימות, אבל אין להן משפחה בארץ, הן באות לכאן, עוזבות את כל מה שהן ידעו והכירו ונמצאות כאן לבד.

<מרים לסר אלמליח: אין להן משפחה ואין להן לאן לחזור בשבתות והן צריכות להתקיים עם ה-800 שקלים שהן מקבלות כל חודש ועם אותו כסף לאכול בבוקר – צהרים בדרך כלל הן מקבלות במקום בו הן עובדות – ובערב.

<מרים לסר אלמליח: הדירות שהן מקבלות מהשירות לא מספיק מצוידות ולא עונות לצרכים שלהן כפי שצריך להיות.

<מרים לסר אלמליח: אין להן את התנאים המינימליים להישאר בשבת ובחגים כאשר בנות שירות שמשפחתן בארץ כן יכולות לקבל בבית.

<מרים לסר אלמליח: אנחנו כאן כדי להעלות את הנושא הזה ולראות איך ניתן לפעול כמו שחיילים בודדים בצבא לפי פקודת מטכ"ל יש להם תנאים מיוחדים וזה מוסדר לפי החוק בצבא.

<מרים לסר אלמליח: אנחנו היינו רוצים שגם להן יהיה מעמד מסוים ומותאם לצרכים.

<מרים לסר אלמליח: תודה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין נקודה, לאור ההיכרות שלי עם העלייה מצרפת.

אלי אלאלוף: אני ממרוקו.

<מרים לסר אלמליח: גם אני ממרוקו.

אלי אלאלוף: רוב הבנות שמגיעות לשירות הלאומי מצרפת לא באות ממשפחות מבוססות.

אלי אלאלוף: זה ברור.

אלי אלאלוף: אלה פרברי הערים הגדולות, היכן שהן מרגישות סכנה, המשפחות מרגישות סכנה וזאת דרך להציל אותן מהסכנות האלה .

אלי אלאלוף: לכן ההתייחסות שלהן מבחינה כלכלית צריכה להתחשב בסביבה אותה הן עוזבות שלא תמיד יכולה לתמוך בהן.

אלי אלאלוף: זאת נקודה מאוד חשובה בשיקולים שלכם.

שלום ג'רבי: אני רק אוסיף שגם בצהרים הן לא מקבלות אוכל אלא הן צריכות לקנות אוכל.

שלום ג'רבי: כך זה ברוב המקומות, בתשעים אחוזים מהמקומות.

שלום ג'רבי: כך שההוצאות הן באמת גדולות.

שלום ג'רבי: אנחנו מסכימים לכל שינוי.

שלום ג'רבי: אנחנו גם דיברנו על זה עם יושב ראש הוועדה שיזם את זה בצורה רצינית.

שלום ג'רבי: אני חושב שהבנות הבודדות העולות שמגיעות צריכות לקבל גם תעריף שונה.

שלום ג'רבי: הדירות שלהן ממילא כתוצאה מזה שהתעריף שונה והשכר יהיה שונה, גם התעריף של הדירות שלהן יהיה שונה, כך שבאמת יהיה אפשר להכניס שם ציוד נדרש, אם זאת מכונת כביסה, מייבש, WIFI וכל דבר אחר שהבת צריכה שיהיה לה כשהיא נשארת שם והיא לא צריכה להיות תלויה שאולי מישהו יזמין אותה לשבת.

<מרים לסר אלמליח: זה צריך להיכנס בחוק או בתקנות.

אלי אלאלוף: בחוק זה לא יכול להיות.

אלי אלאלוף: אמרנו שכללנו את זה כאשר מדובר בעולות חדשדות.

שלום ג'רבי: זה סעיף 89.

אלי אלאלוף: נמצא כאן נציג משרד הקליטה?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אנחנו נפנה למשרד הקליטה.

אלי אלאלוף: למשרד הקליטה יש לתקציב לקליטה טובה יותר של העולים בשנה-שנתיים הראשונות.

אלי אלאלוף: כדאי לבדוק שזה לא על חשבון מה שהם מקבלים אחר כך כמו לימודים אבל צריך להתחשב באוכלוסייה הזאת שבאמת מגיעה עם אמצעים מאוד דלים.

אלי אלאלוף: אנחנו חושבים שכולם יכולים לקנות דירות בנתניה או באשדוד, אבל זה לא המצב.

אלי אלאלוף: ההורים, כשהם מגיעים, הם מחכים לדיור ציבורי.

<מרים לסר אלמליח: איך הדבר הזה יבוא לידי ביטוי?

<נעה בן שבת: אדוני, בעמוד 65, סעיף 89(ב) יש רשימת נושאים שהשר באישור הוועדה יוכל לקבוע לגביהם הוראות.

<נעה בן שבת: הוא יכול לקבוע, הוא לא חייב לקבוע.

<נעה בן שבת: אחד הוא תנאי השירות של מתנדבים.

<נעה בן שבת: אמרנו שככל שלא נקבעו בתוספת כי בתוספת כבר נקבעו תנאי שירות.

<נעה בן שבת: רשאי לקבוע הוראות כאמור לגבי סוגי מתנדבים שונים לרבות מתנדבים עולים חדשים בהתאם למאפייניהם המיוחדים כפי שיקבע.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, הוא יקבע את התנאים, את המאפיינים, מה התנאים לקבלת תנאי השירות המיוחדים ככל שהוא ימצא לנכון.

<נעה בן שבת: אני רוצה להזכיר שלגבי התעריף וגם לגבי דירות השירות, לגבי התעריף יש אפשרות לקבוע תעריפים שונים לסוגים שונים של מתנדבים ולגבי דירות השירות התנאים לקבלת דירות השירות הם תנאים שייקבעו גם הם בתקנות ואפשר יהיה במסגרת זאת להתייחס גם לצורך של מתנדבים בודדים, מתנדבים עולים חדשים.

בצלאל סמוטריץ': יש כאן שגיאת כתיב.

בצלאל סמוטריץ': חסרה י'.

<נעה בן שבת: נכון.

אלי אלאלוף: אנחנו מסכים שאתה שר שלום, פונה למשרד הקליטה.

אלי אלאלוף: במידה שאתה צריך את התערבותי, אני אשמח לעמוד לרשותך.

<שירה לורנץ: אני מעמותת בשבי"ל.

<שירה לורנץ: אנחנו עמותה שדואגת לבנות שירות בודדות כאן בארץ ואנחנו מתעסקות עם הקשיים שלהן ביום יום.

<שירה לורנץ: הקושי הכלכלי הוא חד משמעית הקושי המרכזי.

<שירה לורנץ: הבנות האלה כיום כן מקבלות מענק נוסף ממשרד הקליטה אבל הוא בכלל לא מספיק להן.

אלי אלאלוף: כמה?

<שירה לורנץ: 433 שקלים.

אלי אלאלוף: לחודש.

<מרים לסר אלמליח: לבת שירות, לחודש.

שלום ג'רבי: אגב, גם זה מלפני ארבע שנים.

שלום ג'רבי: צריך לומר לזכותו של דימה אפרצב שהיה מנכ"ל משרד הקליטה שבהתחלה היו לנו המון ויכוחים בעניין ובסוף הוא נענה לבקשתנו והבנות העולות מקבלות את התקציב הזה.

<שירה לורנץ: אני רוצה להסביר למה המענק הזה לא מספיק לבנות האלה.

<שירה לורנץ: הבנות האלה שמגיעות לבד לארץ עם המזוודות שלהן והן מגיעות לדירת השירות, הן צריכות לקנות מחדש כרית ושמיכה ביום הראשון שהן נמצאות שם.

<שירה לורנץ: זה דבר שהן לא מביאות מהבית כמו כל בת שירות ישראלית.

<שירה לורנץ: כבר הדבר הזה גורם להן לסיים חצי מהמשכורת שלהן בחודש הראשון.

<שירה לורנץ: להישאר שבתות, לקנות ארוחות, בנות ישראליות חוזרות הביתה לשבת, לוקחות אוכל מאימא.

<שירה לורנץ: התקציב של בת שירות כאן בלי שיש לה תמיכה הוא קטן מאוד.

אלי אלאלוף: בסוכנות היהודית יש ארגון לאימוץ חיילים בודדים כאשר מחברים אותם למשפחות ולא רק כדי לחסוך את העלות של האוכל אלא בגלל האווירה.

אלי אלאלוף: לא התחברתם לסוכנות היהודית?

<שירה לורנץ: בנושא של המשפחות אנחנו לא עובדים דווקא עם הסוכנות אבל כל בחורה שרוצה מקבלת משפחה מאמצת.

<שירה לורנץ: יש לנו מערך מסודר.

<שירה לורנץ: אנחנו משתדלים גם לעזור להם בעוד הרבה דברים אחרים.

אלי אלאלוף: שם לפעמים יש גם כסף ולהוציא כסף מהסוכנות זאת מצווה.

<שירה לורנץ: נשמח לכל חיבור.

<שירה לורנץ: אני חושבת שכדי שהבנות האלה באמת יקבלו את הצרכים שלהן, לא מספיק להגיד רק לדאוג דרך משרד הקליטה.

<שירה לורנץ: כנראה שהמענק שהם נותנים הוא לא מספיק.

<שירה לורנץ: אני חושבת שצריך ללכת במחשבה רצינית כאן איך עוזרים לבנות האלה שנקלעות לקשיים רציניים ואני מבקשת לא להקל ראש בזה.

<שירה לורנץ: אני רק אומר שאנחנו שלחנו הצעה לתיקון בחוק ואני מקווה שהיא תקבל כאן התייחסות.

<נעה בן שבת: כרגע מה שמוצע זה התיקון בסעיף 89 ולא הצעה רחבה יותר.

<נעה בן שבת: התיקון בסעיף 89 שמאפשר לשר לקבוע הוראות לגבי תנאי שירות בנוסף להוראות הקיימות.

<דרור גרנית: ברשותך אדוני, שתי הערות.

<דרור גרנית: הערה ראשונה.

<דרור גרנית: אני חושב שהשאלה של קבוצת הבנות האלה, המוקד שלה הוא בכלל – כפי שאדוני בתבונה רבה ציין ואני לחלוטין מסכים עם אדוניו כבר הפעם השנייה היום – שהשאלה היא בנקודה של העלייה ולא בשאלה של השירות.

<דרור גרנית: השאלה כאן בעצם היא הקשיים שמאפיינים אדם שמהגר ממדינה אחת למדינה אחרת ומוצא את עצמו כמי שצריך לטעת שורשים שאין לו.

בצלאל סמוטריץ': סליחה, רק תיקון.

בצלאל סמוטריץ': הם לא מהגרים.

בצלאל סמוטריץ': אלה יהודים שעולים לארץ ישראל ולא מהגרים.

<דרור גרנית: בסדר גמור.

<דרור גרנית: אנשים שעולים לארץ ישראל.

<דרור גרנית: האמירה היא רחבה יותר.

<דרור גרנית: היא נכונה בכלל.

<דרור גרנית: כאשר אדם כלשהו עובר ממדינה כלשהי למדינה אחרת כלשהי, הוא מוצא את עצמו כמי שצריך לטעת שורשים במקום החדש ולהתמודד עם הקשיים שכרוכים בדבר.

אלי אלאלוף: האמן לי שהדבר הלאומי הוא הדבר הכי טוב.

בצלאל סמוטריץ': הכי קולט.

אלי אלאלוף: האיש מיד בפנים והוא הופך לחלק מהמדינה.

<דרור גרנית: אני מסכים.

<דרור גרנית: אני כמובן מסכים על החשיבות של השירות.

<דרור גרנית: אני בוודאי לא חולק על זה.

<דרור גרנית: אני אומר שחלק ניכר מהקשיים שמתוארים כאן, ההקשר שלהם והקונטקסט שלהם נובע מעצם המעבר לארץ חדשה.

<דרור גרנית: לכן המוקד שלהם באמת צריך להיות כפי שאדוני ציין במישור של קליטה.

בצלאל סמוטריץ': אבל בצבא זה לא כך.

בצלאל סמוטריץ': בצבא חייל קרבי מקבל מעטפת שלמה מהצבא.

<דרור גרנית: אתה מיד מקפיץ אותי להערה השנייה שלי.

<דרור גרנית: ההערה הראשונה אם כן מתייחסת לשאלה האם המיקוד של זה צריך לבוא לידי ביטוי בתעריפים שמתקבלים דווקא במסגרת של השירות הלאומי או שהמסגרת הנכונה לתת את המענה לצרכים היא עולם התוכן וההקשר של סל הקליטה.

<דרור גרנית: האמירה השנייה שלי מתחברת להערתו של חבר הכנסת סמוטריץ והיא אמירה כללית לגבי סעיף 89(ב)(1) והיא שבהחלטת ממשלה התפיסה של הממשלה אומרת שככלל חייבת להישמר עדיפות לשירות הצבאי בכל התנועות המקבילות.

<דרור גרנית: זאת אומרת, חייל בודד יקבל תנאים טובים יותר מאשר מתנדב שירות לאומי בודד.

<דרור גרנית: חייל רגיל יקבל שכר טוב יותר מהתעריף שמקבל מתנדב רגיל וכדומה.

<דרור גרנית: תפיסה שאומרת שכאמירה ערכית השירות הצבאי קודם בכל המישורים ולכן את ההערה הזאת שיש בה ביטוי בהחלטת הממשלה, היא צריכה לקבל ביטוי.

<נעה בן שבת: למה היא קשורה?

<נעה בן שבת: למה זה קשור?

<נעה בן שבת: אנחנו מאפשרים לשר לקבוע תנאי שירות נוספים לכל עניין.

<נעה בן שבת: זה לא סעיף חדש.

<נעה בן שבת: זה סעיף שהיה בנוסח הכחול שהגישה הממשלה.

<דרור גרנית: נכון, אבל הסעיף הזה הולך ומתרחב כאן באמירה מאוד מרחיבה שאומרת שאפשר לקבוע לגבי סוגי מתנדבים שונים ובעצם ללכת אקסטרה מעבר לתעריף.

<נעה בן שבת: לא תעריף.

<נעה בן שבת: אני מבקשת לדייק.

<נעה בן שבת: התעריף מוסדר בסעיף אחר ושם יש אפשרות להתייחס לסוגי המתנדבים.

<נעה בן שבת: שם בתעריף אפשר להגיד שהתעריף לא יעלה על שירות שמשולם למתנדבים בצה"ל.

<נעה בן שבת: אפשר לקבוע כזאת הוראה.

<נעה בן שבת: אין בעיה.

<דרור גרנית: הדברים באים יד ביד.

אלי אלאלוף: אני אוהב את ההבהרות שלך.

אלי אלאלוף: במקרה זה הן משמחות.

אלי אלאלוף: אני אומר לך שהבנות שמגיעות לכאן הן מגיעות עם ידע בשפה,.

אלי אלאלוף: עם ניסיון, עם חינוך יהודי מדהים.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת נקודה שכדאי שנדע אותה.

אלי אלאלוף: שנית, אנחנו לא אמרנו שכדאי להגיד להן שילכו לשירות הלאומי במקום לצבא.

אלי אלאלוף: אף אחד לא עושה את זה.

שלום ג'רבי: הן מגיעות וצריכות לקבל פטור.

שלום ג'רבי: זה רק אחרי שהצבא פטר אותן.

אלי אלאלוף: אם כן, אין כאן תחרות.

אלי אלאלוף: לא ביקשנו לתת להן תנאים אופטימליים ומוגזמים.

אלי אלאלוף: מה שקורה היום זה שאין מספיק תשומת לב גם במשרד הקליטה.

אלי אלאלוף: אני הגעתי לכאן כסטודנט ישר ממרוקו, חיכו לי וישר הכניסו אותו למינהל הסטודנטים ודאגו למלגות.

אלי אלאלוף: כאן הבנות מגיעות רק לשירות הלאומי, אז אתה צריך להשלים להן בלי לאכול או לנגוס בזכויות שלהן בהמשך.

אלי אלאלוף: החשש שלי הוא החוקים שאתה לפעמים מוביל כאשר אתה אומר שברגע שהוא קיבל כל מיני הטבות, הוא לא רשאי יותר לקבל אחרי השחרור.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: את זה אני לא אומר.

אלי אלאלוף: אני אומר לך שזאת לא תחרות, לא עם הקריטריונים, לא עם עדיפות צה"ל, לא בתחרות עם משרד הקליטה אבל כדאי שיהיו כמה פרמטרים שייכנסו.

אלי אלאלוף: עמותות לא יכולות היום להשלים – וגם ההתנדבות הנפלאה של הצעירים כאן שמנסים לשלב אותם – וזה לא יכול לכסות את הדרישות הקבועות שיהיו עבור כל הבנות.

אלי אלאלוף: 250 בנות שיבואו כל שנה, לא מספקים 400 שקלים שהן מקבלות ממשרד הקליטה.

אלי אלאלוף: הם לא יכולים לשנות את התנאים, אז בואו נבקש את הגמישות הנדרשת כדי שנטפל בבנות כי המספר לשמחתי, אני אומר לשמחת מי שרוצה, ילך ויגדל.

אלי אלאלוף: תבינו את זה.

אלי אלאלוף: מי שמסתובב בין הגופים שמתעסקים ביהדות צרפת, המספרים הולכים וגדלים.

אלי אלאלוף: גם אם בעלייה אבסולוטית לא, בשאר המערכות כולל בחינוך – המספרים הולכים וגדלים וכדאי שנהיה קשובים למצב הזה.

בצלאל סמוטריץ': כן ירבו.

אלי אלאלוף: ועוד איך.

אלי אלאלוף: בית הספר הצרפתי שתוכנן לפני שש-שבע שנים, במקרה תכננו אותו ל-210 תלמידים.

אלי אלאלוף: אתה יודע כמה יש בו היום?

אלי אלאלוף: 450.

אלי אלאלוף: פשוט לא להאמין.

אלי אלאלוף: כבר גויס עבורו תקציב שהמדינה לא מצאה אותו.

אלי אלאלוף: אם כן, אל תהיו כל כך זהירים.

אלי אלאלוף: כאשר מדברים על עלייה, לצערנו מתחילים להיות מדי רציונליים ופחות מדי עם הלב.

<נעה בן שבת: אדוני, אם אפשר להעיר ואולי להרגיע את החשש שדרור העלה.

<נעה בן שבת: התקנות המוצעות הן באישור הוועדה.

<נעה בן שבת: כיוון שאני רואה שיש כאן הסכמה שהעדיפות נשמרת בסך הכול לצבא, ואנחנו כנראה לא מתקרבים לא לתנאי השירות בצבא, התקנות יהיו באישור הוועדה וזה לא יהיה משהו שהוא פרוץ והשר יוכל לקבוע ככל העולה על רוחו.

<ידעיה לוין: בת עמי.

<ידעיה לוין: הייתה כאן הערה לגבי הסוכנות.

<ידעיה לוין: חשוב לי לומר שכאשר הקמנו את התכנית הזאת לפני לדעתי כחמש שנים, הסוכנות הייתה שותפה במשך שנתיים ואחר כך היא יצאה בגלל שיקולים כלכליים.

<ידעיה לוין: אנחנו עובדים הרבה עם עמותת בשבי"ל, עם שירה, ואני רוצה להגיד שיש כאן דברים שהם דברים קבוצתיים ולכן הפתרון שכאילו הכסף יהיה דרך משרד הקליטה הוא בעייתי.

<ידעיה לוין: אם הוא לא יהיה בתעריף, הוא בעייתי כי למשל, מכונת כביסה.

<ידעיה לוין: מכונת כביסה היא לדירה ואנחנו נשתדל לשים ולתת לדירה הזאת תנאים עודפים כמו מכונת כביסה, כמו ראוטר, כמו דברים שבדירת שירות לאומי רגילה אין.

<ידעיה לוין: תוספת ארונות וכולי.

<ידעיה לוין: חשוב לי להגיד שהיום בחלק מהעלויות אנחנו נושאים ובחלק מהעלויות הם נושאים ואלה עלויות כבדות.

<ידעיה לוין: בסופו של דברר מדובר בעלויות כבדות כי אם יש כמה דירות כאלה, זה עוד מכונות כביסה, עוד ארונות, עוד מדריכה לפעמים מעבר לרכזת הרגילה.

<ידעיה לוין: אנחנו מממנים מדריכה רגילה.

<ידעיה לוין: זאת תכנית ייחודית לפעמים כי חלק מהן עולות ישר ואז אתה צריך לעשות תכנית של שייכות, של הכרות עם הארץ, עם העם, עם החברה.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, יש כאן תכניות נוספות והיום אין מי שמממן את זה.

שלום ג'רבי: אנחנו מדברים על תעריף.

שלום ג'רבי: זה מה שאמרתי.

שלום ג'רבי: אנחנו מדברים על תעריף לאותם עולים.

<ידעיה לוין: זה צריך להיות.

אלי אלאלוף: מי יוזם הגדלת תעריף לעולות?

אלי אלאלוף: יש אפשרות?

שלום ג'רבי: אנחנו עכשיו נבנה את זה.

<נעה בן שבת: סעיף 11 עוסק בקביעת התעריף.

<נעה בן שבת: בהסכמת שר האוצר ובאישור הוועדה קובע את התעריף.

שולי מועלם-רפאלי: אני שמחה שהגעתי בדיוק בנקודה הזאת.

שולי מועלם-רפאלי: אני מתנצלת על האיחור אבל הייתי בפגישה במשרד המשפטים עם כל כך הרבה אנשים שאי אפשר היה להזיז אותה.

שולי מועלם-רפאלי: הסיפור הזה, אני רק רוצה לחזק, של בנות שירות לאומי העולות הבודדות, הוא חייב להיות כמו שאמרת והוא נמצא גם היום, גם במינהלת וגם בעמותות וגם בפעילות הברוכה של שירה ושל ארגונים נוספים בליבנו.

שולי מועלם-רפאלי: כולנו יודעים שהן באות לשירות הלאומי אחרי הפטור מהצבא.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו לא מדברים על שום סיטואציה קודמת.

שולי מועלם-רפאלי: לכן כל הבהלות שעולות תמיד סביב הדבר הזה, הן יורדות מהשולחן.

שולי מועלם-רפאלי: המטרה היא מבחינתנו להשוות את התנאים שלהן לתנאי החיילים הבודדים.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שידוע היום שחיילים בודדים מקבלים מאתיים אחוזים במשכורת שלהם, שהם מקבליים סיוע ממשרדי הממשלה השונים, יש רשות שחושבת ומאמינה שזה הדבר הנכון.

שולי מועלם-רפאלי: סביב השולחן הזה בטח אין ויכוח על העידוד שצריך לעשות בנקודה הזאת של בנות עולות שנשארות וגם אם הן חוזרות ללימודים, הן אחר כך חוזרות ומקימות כאן את המשפחה ומביאות אחריהן את כל המשפחה שלהן או חלק מהמשפחה שלהן.

שולי מועלם-רפאלי: בטח במקום הזה כולנו נמצאים בהבנה שלא נכון להסתכל על זה דרך החור של הגרוש אלא נכון להרחיב את הראייה על הדבר העקרוני והטוב שזה מביא בשיתוף הפעולה המצוין שיש בין הרשות לבין העמותות לבין הארגונים האזרחיים שנמצאים שם.

שולי מועלם-רפאלי: ברור לגמרי שיש לנו הרבה מאוד לאן לקדם אותן גם מבחינת הזכויות שלהן וגם מבחינת השכר שלהן וגם מבחינת סיוע ממשרדי הממשלה השונים.

שולי מועלם-רפאלי: יש לנו דוגמה מצוינת איך זה מתנהל מול חיילים בודדים בצבא.

שולי מועלם-רפאלי: הלוואי שנגיע לזה גם כאן.

שלום ג'רבי: אני רק רוצה להעיר אדוני, שזה לא יחול על הגוף המפעיל.

שלום ג'רבי: אנחנו צריכים לממן את זה מהמדינה.

שלום ג'רבי: זאת אומרת, אם הגוף המפעיל יצטרך לספוג את העלות, הוא לא ייקח אותן.

שולי מועלם-רפאלי: זה ברור.

שולי מועלם-רפאלי: אני מסכימה.

שלום ג'רבי: זה דבר שצריך להיות ברור כאן

שלום ג'רבי: כי אחרת הבת שהוא מצוינת ורוצה ללכת לגוף מסוים, הוא לא ייקח אותה כי זה יעלה לו יותר.

אלי אלאלוף: אני מציע שתעשו הערכה תקציבית פרופורציונאלית לתקציב.

שולי מועלם-רפאלי: בממוצע יש 300 בנות בשנה.

<קריאה: דיברו על 250.

שלום ג'רבי: אנחנו רוצים שיגיעו כמה שיותר.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו מדברים על 250 בנות מתוך 15 אלף.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נמשיך.

אלי אלאלוף: אורי, לא מכרנו אותך.

<אורי שיינין: אני רק רוצה לוודא.

<אורי שיינין: מה זאת אומרת שהתקציב יבוא מהאוצר?

<אורי שיינין: אין תקציב שלנו לחוק.

אלי אלאלוף: עד כדי כך אתה תופס אותנו בורים ועמי הארץ?

<אורי שיינין: לא.

<אורי שיינין: אני שואל מה הכוונה תקציב.

אלי אלאלוף: לא ביקשנו תקציב.

אלי אלאלוף: רק ביקשנו לקלוט טוב מאוד עולות חדשות.

<נעה בן שבת: דובר על כך שקיימת כבר אפשרות לקבוע בתעריף תעריף שונה לסוגים שונים של מתנדבים, התנאים לדירות שירות ייקבעו בתקנות וגם הוצע כאן סעיף 89, סעיף שאומר שהשר באישור הוועדה יכול לקבוע תנאי שירות שונים לסוגים שונים של מתנדבים לרבות לעולים החדשים כדי לאפשר סוגים שונים של מתנדבים.

<נעה בן שבת: דובר כאן גם על העניין הזה שבסך הכול אנחנו מדברים על מצב שאנחנו עדיין רחוקים מאוד מתנאי השירות של המשרתים בשירות הצבאי.

<נעה בן שבת: יש כאלה שאומרים שצריך להגיע להם, אבל אני מניחה שלא מדברים על תנאים יותר טובים מהתנאים של המשרתים בשירות הצבאי.

שלום ג'רבי: כל זה לא יושת על הגוף המפעיל.

<אורי שיינין: על מי זה יושת?

בצלאל סמוטריץ': זה יהיה חלק מהתקן.

שולי מועלם-רפאלי: חלק מהתקן הכללי.

בצלאל סמוטריץ': יהיה לך פרמטר בתקן.

<קריאה: תקן עולה חדשה יעלה יותר.

בצלאל סמוטריץ': מצוין.

בצלאל סמוטריץ': כל הכבוד.

בצלאל סמוטריץ': אורי, זה לא יותר בשקל אלא זה קצת יותר.

בצלאל סמוטריץ': תתכוננו.

<נעה בן שבת: אם זה גוף שהוא לא משרד ממשלתי והוא משלם את התעריף, הוא ישלם את התעריף.

אלי אלאלוף: תקרא את הפרוטוקול ואם תמצא שם משהו שלא נראה לך, נדבר.

אלי אלאלוף: אורי, באמת, היינו מספיק זהירים במה שאמרנו וזה ברור שזה דורש כסף יותר לבחורות האלה מאשר התקן הרגיל.

אלי אלאלוף: מאיפה יבוא הכסף, נשב ונחשוב.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<ענבר הרשקוביץ: 56.

<ענבר הרשקוביץ: גוף מוכר – גוף מבוקר גוף מוכר יהיה גוף מבוקר כמשמעותו בסעיף 9(6) לחוק מבקר המדינה, התשי"ח-1959 (נוסח משולב).

<ענבר הרשקוביץ: 57.

<ענבר הרשקוביץ: דיווח לרשות גוף מוכר ידווח לרשות, במועד ובאופן שיקבע השר, על כל אלה: לגבי כל מתנדב שהוא הפנה לגוף מפעיל - פרטיו האישיים של המתנדב ואם המתנדב קיבל פטור משירות ביטחון – מועד הפטור.

<קריאה: מה זה "אם"?

<קריאה: הוא חייב.

<נעה בן שבת: יכול להיות שהוא לא נקרא לשירות.

<נעה בן שבת: מתנדב שלא נקרא לשירות.

שלום ג'רבי: המגזר הלא יהודי.

שולי מועלם-רפאלי: כן.

שולי מועלם-רפאלי: המגזר הלא יהודי לא נקרא לשירות.

<דרור גרנית: אני רק רוצה לציין שאנחנו סיכמנו שם לגבי הסיפור של בני המיעוטים שאינם נקראים מראש לשירות שיהיה איזשהו מנגנון שהצבא יוציא להם איזשהו מכתב שאומר שפלוני לא נקרא ולא צפוי להיקרא לשירות.

שלום ג'רבי: למה?

שלום ג'רבי: אני מתנגד.

שלום ג'רבי: כל דבר שקשור לצבא או למשרד הביטחון לגבי המגזר הלא יהודי, זה ידפוק כאן את כל הסיפור הזה.

אלי אלאלוף: אל תשתמש במלים כאלה.

שלום ג'רבי: סליחה.

שלום ג'רבי: זה ישבש.

שלום ג'רבי: אני חוזר בי.

שלום ג'רבי: זה יסבך וישבש.

שלום ג'רבי: הדבר הזה לא שייך ולא נכון.

שלום ג'רבי: המספר הולך וגדל בגלל שאנחנו באים ואומרים שאין קשר למשרד הביטחון והצבא.

שלום ג'רבי: המתנגדים שחלק גדול מהם הם חברי הכנסת כאן, קוראים להם מצורעים מעל גבי דוכן הכנסת, באים ואומרים שיש קשר רציף לצבא, למילואים, למדים ונשק, והם חייבים לישון מחוץ לבית.

שלום ג'רבי: אשר על כן אני לא מציע לתת שום תחמושת ושום כלים ושום דבר שיכול לתת להם טיעונים שיש כאן קשר לצבא ולמשרד הביטחון.

שלום ג'רבי: לכן אני חושב שעד עכשיו המספרים הלכו וגדלו בלי שום בעיה.

שלום ג'רבי: אני לא רואה את הצבא מוציא צווי גיוס כאלה ואחרים למגזר הלא יהודי.

שלום ג'רבי: אשר על כן מה שהיה עד עכשיו, יהיה.

<נעה בן שבת: בכל מקרה, אנחנו מדברים על דיווח לרשות של הגוף המוכר.

<נעה בן שבת: אם יש בת שקיבלה פטור משירות, הוא צריך לציין את הפטור.

<נעה בן שבת: הוא צריך להראות את מסמך הפטור ולציין את מועד הפטור בדיווח שהוא מוסר.

שלום ג'רבי: אם יש פטור.

מיקי לוי: הוא צודק.

מיקי לוי: אסור שזה יהיה.

<נעה בן שבת: זה לא משהו שהגוף המוכר יקבל.

<נעה בן שבת: זה לא משהו שהגוף המוכר לא יקבל איזה פתק.

שולי מועלם-רפאלי: אפילו כשהם מסיימים, חלק מבקשים שלא יהיה כתוב.

שולי מועלם-רפאלי: למה לקלקל משהו שמצליח?

מיקי לוי: ראש הרשות צודק.

שלום ג'רבי: תודה.

שלום ג'רבי: לקבל מחמאה ממך ביום ראשון.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו כאן ברוח חודש אלול.

<ענבר הרשקוביץ: שם הגוף המפעיל שמפעיל את המתנדב, והמקום שבו המתנדב מבצע את השירות בפועל.

<ענבר הרשקוביץ: הפעילות שמבצע המתנדב במסגרת שירותו.

<ענבר הרשקוביץ: מועד תחילת השירות ומועד סיום השירות לאחר השלמתו, או מועד הפסקת השירות של המתנדב.

<ענבר הרשקוביץ: מספר ימי החופשה ומספר ימי המחלה שהמתנדב ניצל בתקופת השירות.

<ענבר הרשקוביץ: רשימת הגופים המפעילים שאליהם הפנה מתנדבים ומספר המתנדבים שהפנה אל כל גוף מפעיל.

<ענבר הרשקוביץ: שמות כל העובדים בגוף המוכר האחראים על ליווי מתנדבים, דרכי ההתקשרות עמם ורשימת המתנדבים שאותם מלווה כל עובד.

<ענבר הרשקוביץ: נודע לגוף מוכר, שחדל להתקיים בגוף מפעיל תנאי מן התנאים למתן אישור גוף מפעיל לפי פרק ז', או כי גוף מפעיל או מתנדב אינם מקיימים הוראה מהוראות חוק זה, יודיע על כך לרשות, בתוך זמן סביר בהתחשב בנסיבות העניין.

<ענבר הרשקוביץ: גוף מוכר ימסור לרשות כל מידע שהגיע לידיו הקשור למתנדב או לפעילותו של גוף מפעיל, שהוא בקדר מידע חריג ובעל חשיבות שיש לו יסוד סביר להניח כי הוא דרוש לרשות לשם מילוי תפקידיה.

<ענבר הרשקוביץ: (ג1) גוף מוכר יגיש לרשות לפי דרישתה דין וחשבון בדבר פירוט הכנסותיו והוצאותיו וימסור לה כל מידע הקשור לפירוט זה.

<ענבר הרשקוביץ: השר רשאי לקבוע כללים בדבר פרטי הדיווח ומסירת המידע לפי סעיף קטן זה, לרבות אופן עריכתו, דרכי הכנתו, מועדי מסירתו, וגורמים שיפעלו מטעם הרשות לבדיקת הדיווחים והמידע.

<ענבר הרשקוביץ: גוף מוכר ידווח לרשות, לפי דרישתה, על כל עניין הקשור לפעילותו, הנוגע להוראות חוק זה.

<נעה בן שבת: אדוני, יש לנו כאן דיווחים שוטפים לגבי המתנדבים, לגבי הגופים המפעילים וגם העובדים בגוף המוכר, כל הפועלים במסגרת הגוף המוכר.

<נעה בן שבת: אחרי כן יש לנו הוראות לגבי מצבים של חריגות שידוע עליהן לגוף המוכר לגבי הגוף המפעיל או לגבי המתנדב.

<נעה בן שבת: לאחר מכן יש הוראות כלליות.

<נעה בן שבת: אחת ההוראות הכלליות שהייתה קיימת היא לדווח לרשות לפי דרישתה על כל עניין הקשור בפעילותו, זה עניין אחד, והסעיף הקטן שמבקשים להוסיף הוא סעיף קטן שמדבר על פירוט ההכנסות וההוצאות.

<נעה בן שבת: בעצם להעמיד את הדברים לבדיקה כספית של הרשות, את כל הפעילות לבדיקה כספית של הרשות.

<נעה בן שבת: אני מניחה שהיא תעשה את הבדיקה הזאת באמצעות החשב הכללי והשר יוכל לקבוע הוראות בנושא הדין וחשבון.

<נעה בן שבת: הוא לא יהיה חייב.

<נעה בן שבת: ההוראה עומדת בפני עצמה ויוכלו לקבוע דרך מסוימת.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין כאן משהו.

אלי אלאלוף: אם העמותות מדווחות לרשות, אחר כך הרשות מדווחת לחשב הכללי?

<נעה בן שבת: היא לא מדווחת.

<נעה בן שבת: היא מבצעת את הבדיקה באמצעות החשב הכללי.

<נעה בן שבת: הרי הרשות היא חלק ממשרדי הממשלה.

אלי אלאלוף: הבדיקה שברשות תהיה באמצעות החשב הכללי?

שלום ג'רבי: לא חייב.

שלום ג'רבי: אני יכול להחליט שאת הבקרה עושה הרשות.

שלום ג'רבי: קודם כל, יש לנו חברות בקרה שלנו.

שלום ג'רבי: יש לנו מפקחים וחברת בקרה.

אלי אלאלוף: מה הקשר שלכם בבקרה עם החשב הכללי?

שלום ג'רבי: לדוגמה, בסיטואציה הנוכחית החשב הכללי החליט לעשות מיוזמתו בקרה.

אלי אלאלוף: אבל על סמך חומר שקיבל ממי?

שלום ג'רבי: הוא מחליט.

<מרדכי אלישע: אחת לתקופה אנחנו עושים ביקורת כל הזמן.

בצלאל סמוטריץ': זה כמו כל משרד.

שלום ג'רבי: גם אנחנו מבוקרים עכשיו.

שלום ג'רבי: גם הרשות.

אלי אלאלוף: אבל אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: אתם לא מעבירים שיטתית לחשב הכללי?

שלום ג'רבי: לא.

<נעה בן שבת: אבל אם החשב הכללי מורה לכם, אתם מעבירים?

<קריאה: ברור.

<קריאה: זה משרד ממשלתי.

שלום ג'רבי: כמו כל משרד.

שלום ג'רבי: הוא גם מורה לנו.

אלי אלאלוף: למשרד ממשלתי יש בתוכו נציג החשב הכללי.

שלום ג'רבי: אמר סגן החשב הכללי עת ישבנו אבל סגן החשב הכללי יושב כאן והוא מוסמך לבקש ולקבל כל מידע ודבר ואנחנו חייבים לתת.

אלי אלאלוף: אבל החשב שיש במשרד החקלאות מסתכל על זה כל הזמן?

שלום ג'רבי: סגן החשבת במשרד החקלאות נמצא אצלנו קבוע.

<מרדכי אלישע: אני אסביר איך זה עובד.

<מרדכי אלישע: החשבות במשרד החקלאות, בו נמצא השירות הלאומי, כפופה אלי מקצועית.

<מרדכי אלישע: שם למעשה מתופעלים הכספים של השירות הלאומי.

<מרדכי אלישע: רק התקציב שלהם.

<מרדכי אלישע: כלומר, כל מה שקורה במשרד החינוך, כל התשלומים שעוברים ממשרד החינוך לגופים המוכרים, או משרד הרווחה, הם לא רואים.

<מרדכי אלישע: כלומר, זאת התחשבנות שלא רואים אותה.

<מרדכי אלישע: ההתחשבנות, החשבונית שמגישים הגופים המוכרים לגופים.

שולי מועלם-רפאלי: אבל החשב של המשרד רואה.

שולי מועלם-רפאלי: למשרד החינוך יש חשב משל עצמו.

שולי מועלם-רפאלי: יש נציג חשב כללי במשרד החינוך.

<מרדכי אלישע: אני מסביר.

<מרדכי אלישע: המטרה היא באמת להיות בתמונה כוללת כי כיום זה מפוזר בין הרבה מאוד חשבים.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה ימשיך לעבור דרך אותם חשבים.

בצלאל סמוטריץ': איך זה יעבור לפי הסעיף הזה?

<נעה בן שבת: צריך להבדיל בין ההתקשרויות של המשרדים עם הגופים המפעילים כשהם מתקשרים עם גוף אחד ספציפי.

אלי אלאלוף: כל הסעיפים האלה לא גורמים לשום שינוי.

בצלאל סמוטריץ': הדבר היחידי הוא שמוסרים כל מידע.

בצלאל סמוטריץ': .

בצלאל סמוטריץ': מישהו מתנגד לזה?

שלום ג'רבי: אדוני היושב ראש, אני רוצה להוסיף.

בצלאל סמוטריץ': שר שלום יכול לפנות לכל גוף מוכר ולהגיד לו שיעביר לו מאזן בוחן וכולי.

בצלאל סמוטריץ': זה מצוין.

בצלאל סמוטריץ': כך צריך להיות.

בצלאל סמוטריץ': זה א'-ב' של בקרה.

שלום ג'רבי: אולי זאת ההזדמנות כשמרדכי כאן, סגן בכיר לחשבת הכללית, לומר שיהיה חשב לרשות השירות הלאומי.

שלום ג'רבי: אנחנו צריכים להבין שאנחנו עברנו כבר שישה משרדים וכל פעם החשב לוקח לו זמן לחשוב מה זה השירות הלאומי ואז הוא מעכב את התשלומים לגופים המוכרים והגופים המוכרים נתקעים בלי כספים ואז יש בעיה לשלם לבנות ולמתנדבים.

שלום ג'רבי: זה גורם לבלגן גדול מאוד.

אלי אלאלוף: אנחנו המלצנו אבל לא הסכימו אתי.

אלי אלאלוף: אני ביקשתי שהרשות תמיד תהיה באותו משרד.

שולי מועלם-רפאלי: או שיהיה לה חשב משלה.

מיקי לוי: זה לא קשור לחוק.

מיקי לוי: הם ישנו אחר כך.

מיקי לוי: זה מה שסוכם.

שולי מועלם-רפאלי: לא סוכם.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: אני הגשתי הסתייגות.

בצלאל סמוטריץ': הגשת הסתייגות והיא לא התקבלה.

בצלאל סמוטריץ': כשהייתם במשרדים, גם ביקשתם שדברים יישארו אצלכם כי אתם אנשים פוליטיים ואתם רוצים להשפיע על מדינת ישראל ובשביל זה נבחרתם וזו הדמוקרטיה.

מיקי לוי: הן מגדלות חסה בשטחים?

מיקי לוי: אדוני, בעניין הזה אפשר לשאול את סגן החשבת הכללית?

מיקי לוי: אם תקציב שניתן עבור ביקורת ובקרה, האם אי אפשר להפריד בעניין הזה תקן לחשב כי הכסף כבר ניתן ובעניין הזה למסד את זה ואז כולנו נירגע?

<מרדכי אלישע: אני ארצה להסביר.

<מרדכי אלישע: כרגע זה לא משנה אם ההגדרה היא חשב או סגן חשב.

<מרדכי אלישע: כרגע יש פונקציה שנותנת מענה.

<מרדכי אלישע: התקציבים לא מאוגדים.

<מרדכי אלישע: התקציב היחיד שמאוגד אצלו זה למעשה בני מיעוטים והאוכלוסיות המיוחדות.

<מרדכי אלישע: כלל התקציבים, כמו שאמרתי, הבוסט הגדול הוא במשרדי הממשלה ואין לו קשר חשבותי לכלל משרדי הממשלה.

<מרדכי אלישע: כך שזה לא אמור לתת איזשהו פתרון.

אלי אלאלוף: הבעיה שמעלה מנכ"ל הרשות היא בעיה אמיתית.

אלי אלאלוף: היא נוגעת ישר למתנדב למטה.

אלי אלאלוף: אם יהיה שינוי כלשהו במשרדים בשנים הבאות, אי אפשר שתהיה כתובת אחת בחשבות?

<מרדכי אלישע: ודאי.

<מרדכי אלישע: אם יהיה שינוי כזה מהותי שבו כל התקציבים יאוגדו, אני מאמי שזה יהיה.

בצלאל סמוטריץ': אלי שאל מה קורה אם מחר הוא עובר ממשרד החקלאות למשרד הרווחה.

<דרור גרנית: התשובה שניתנה היא התשובה המדויקת.

<דרור גרנית: אומר סגן החשבת הכללית שכאשר בעצם ההוצאה הכספית מבוזרת בין משרדי הממשלה השונים מבחינת תקנון כוח האדם וחלוקת המשאב האנושי, אין הגיון כאשר הרשות מרכזת בידיה רק חלק קטן מתוך סך התקציב להקצות לזה תקן.

בצלאל סמוטריץ': ארבעים אחוזים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא חלק קטן.

<דרור גרנית: אם ישתנה המבנה ההקצאתי וכל התקציבים ירוכזו - - -

בצלאל סמוטריץ': אבל זה לא יקרה.

בצלאל סמוטריץ': חבר'ה, אתם עכשיו מפנטזים.

בצלאל סמוטריץ': זה לא יקרה.

אלי אלאלוף: זה באמת לא קשור לחוק אבל זה קשור לחיים הרגילים.

אלי אלאלוף: תמצאו את הנוסחה שתמיד יהיה אותו אדם אליו ניתן יהיה לפנות.

<נעה בן שבת: לפני שאנחנו מסיימים את הפרק של הגוף המוכר, יש עניין אחד.

<מרדכי אלישע: יש לי כאן הערה.

<מרדכי אלישע: אם אנחנו מגלים שהיו שינויים, אנחנו עושים קיזוז.

<מרדכי אלישע: אנחנו מקזזים את הכספים מהעמותות.

<מרדכי אלישע: זה דבר מאוד לא בריא לא לעמותות ולא לנו.

<מרדכי אלישע: אני חושב שכן לבקש שזה לא יהיה זמן סביר אלא לתחום את זה בזמן.

<מרדכי אלישע: סעיף (ב).

<מרדכי אלישע: סעיף 57(ב).

<מרדכי אלישע: זה לטובת העמותות.

<מרדכי אלישע: שיהיה תוך 14 ימים ואם יש שינוי, שיודיעו ואז אנחנו מתחשבנים.

<מרדכי אלישע: אז לא נמשך איזשהו חשבון ואז מקזזים בבת אחת.

<נעה בן שבת: אני רוצה להציע.

<נעה בן שבת: יש לנו כאן כמה סעיפי דיווח.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים ידווח לרשות במועד ובאופן שיקבע השר – בסעיף קטן (א), אחרי כן יש שנודע לו והוא יודיע על כך בתוך זמן סביר.

<נעה בן שבת: אתה רוצה גם כאן בתוך זמן סביר.

<נעה בן שבת: אולי גם בסעיף קטן (ד) נגיד בתוך זמן סביר.

<נעה בן שבת: בכל מקום יהיה בתוך זמן סביר.

שולי מועלם-רפאלי: מה זה זמן סביר במונחים?

בצלאל סמוטריץ': זמן סביר, זה מאוד תלוי מה האירוע.

בצלאל סמוטריץ': יש אירוע שזמן סביר הוא שלושה ימים ויש אירוע שזמן סביר זה 14 ימים.

שלום ג'רבי: יש גם משהו שהוא באותו יום.

שלום ג'רבי: אם יש מקרה חריג, אנחנו דורשים באותו רגע.

שלום ג'רבי: אבל לגבי נושא של גוף מפעיל כזה או אחר, אני דווקא תומך - - -

<נעה בן שבת: לא גוף מפעיל אלא גוף מוכר.

שלום ג'רבי: גוף מוכר שמצא אצל גוף מפעיל בעייתיות.

שלום ג'רבי: אני חושב שסגן החשבת הכללית צודק ואכן צריך שיהיה כתוב תוך שלושה שבועות או איזשהו משהו.

אלי אלאלוף: מה נראה לכם סביר?

שלום ג'רבי: 21 ימים.

שלום ג'רבי: עד 21 ימים.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על סעיף קטן (ב).

שלום ג'רבי: זה אמור לכלול גם את (ג).

<מרדכי אלישע: אולי יש דברים שצריכים להיות יותר מוקדם.

<מרדכי אלישע: אם קרה משהו חריג, צריך בו במקום.

שלום ג'רבי: אמרתי.

אלי אלאלוף: עד 21 ימים.

<דרור גרנית: תוך זמן סביר ולא יאוחר מ-.

<נעה בן שבת: אנחנו צריכים לבדוק את המועדים.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג), המידע על המתנדב או על פעילותו.

שלום ג'רבי: זה במידי.

<נעה בן שבת: זה מידי.

שלום ג'רבי: באותו יום.

שלום ג'רבי: אנסו ילדה, אנחנו רוצים לדעת באותו יום.

<נעה בן שבת: מקרה של דין וחשבון על פירוט ההוצאות, גם כאן אתם רוצים להגביל ל-21 ימים.

<נעה בן שבת: בתוך זמן שיידרש, בזמן שתקבעו.

<מרדכי אלישע: בעניין הזה אנחנו מבקשים שאם עמותה עוסקת בעוד תחום מסוים, אנחנו רוצים שתהיה הפרדה תאגידית, הפרדה חשבונאית.

<נעה בן שבת: תוך כמה זמן אתה רוצה את הדיווח?

<דרור גרנית: ב-(ג1) הכנסתם את המועדים.

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: אני לא הבנתי.

<מרדכי אלישע: אנחנו העברנו בקשה כזאת למשרד המשפטים, שהחוק יכלול את זה שכל עמותה שעוסקת בדברים אחרים מלבד בנות שירות לאומי, שתהיה הפרדה תאגידי, הפרדה חשבונאית.

בצלאל סמוטריץ': אבל זה לא קשור.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא כאן.

אלי אלאלוף: זה שינוי גדול.

אלי אלאלוף: אל תכניס לנו את זה מהדלת האחורית.

מיקי לוי: אבל זה קשור להסתייגות שאני ביקשתי האומרת כל עיסוקם ולא עיקר עיסוקם.

שולי מועלם-רפאלי: אבל אומר לך דרור שהוא רוצה דיון נפרד.

מיקי לוי: אני הגשתי הסתייגות.

אלי אלאלוף: בואו נחזור קודם כל לסעיפים.

<נעה בן שבת: לגבי המועדים.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ג1) אנחנו אמרנו דין וחשבון והשר יכול לקבוע הוראות לעניין מועדי מסירה.

<נעה בן שבת: אתה רוצה שיהיה מראש, גם בלי תקנות של השר וייאמר בתוך זמן שייקבע בדרישה, כי הזמן שייקבע בדרישה הוא צריך להיות זמן סביר.

<דרור גרנית: זה לפי דרישתם.

<דרור גרנית: סעיף (ג1) מנוסח בסדר גמור.

<ידעיה לוין: בעיני זה תלוי באירוע כמו שאמר בצלאל.

<ידעיה לוין: אני אתן דוגמה.

<ידעיה לוין: יכול להיות שלגוף מפעיל התחילה השנה והיה לו אישור ניהול תקין, הוא זכאי להפעיל את מתנדבי השירות הלאומי ותוך כדי השנה כבר לא נתנו לו אישור ניהול תקין.

<ידעיה לוין: לי אין יכולת לדעת את זה בטווח כזה קצר.

בצלאל סמוטריץ': נודע לגוף מוכר.

בצלאל סמוטריץ': מהרגע שנודע, תדווח.

<ידעיה לוין: ברור שברגע שנודע אבל השאלה אם הדרישה ממני היא לדעת.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': לא.

מיקי לוי: רק מרגע שנודע לך.

בצלאל סמוטריץ': מהרגע שנודע לך.

<דרור גרנית: כאן אנחנו נכנסים גם להערה של חבר הכנסת לוי וגם לבקשה של נציגי החשבת הכללית, כל סיפור ההפרדה התאגידית.

אלי אלאלוף: עוד לא הגענו לזה.

אלי אלאלוף: אל תכניסו נושא כל כך כבד ורציני ככה בדרך אגב.

<דרור גרנית: אני רק אומר מבחינת הסדר הלוגי.

<דרור גרנית: אני חושב לפחות שהסדר הלוגי הוא המסגרת.

<דרור גרנית: אנחנו הגענו עכשיו לכותרת פרק ז', גוף מפעיל.

<דרור גרנית: בעצם זה שייך למסגרת של פרק ו', הגוף המוכר.

אלי אלאלוף: אני מציע שהיועצת המשפטית שלנו תפתח את הסעיף ואז נתייחס.

<נעה בן שבת: לפני שאנחנו מסיימים את הפרק של הגוף המוכר, רצינו להזכיר בקשר להערה שנאמרה כאן.

<נעה בן שבת: מופיע כבר בעמוד 39 – מטרתו של התאגיד.

<נעה בן שבת: זה לא עיקר מטרתו כפי שהיה כתוב קודם.

<נעה בן שבת: "מטרתו של התאגיד מבקש ההכרה לעסוק בהפניית מתנדבים, באיתורם והפנייתם במסגרת השירות הלאומי או השירות הקהילתי והוא התחייב כי עיסוקו של מבקש ההכרה יהיה באיתור, בהפניה ובליווי של מתנדבים בשירות הלאומי ובשירות הקהילתי לביצוע תפקידי גוף מוכר לפי חוק זה ובנושאים הקשורים לשירות הלאומי או הקהילתי כפי שתאשר הרשות בלבד".

<נעה בן שבת: זה יהיה כל עיסוקו.

<נעה בן שבת: זאת התוצאה של הדיון הקודם.

<נעה בן שבת: זה באמת יחייב הפרדה גם תאגידית כי ממילא זאת המטרה של התאגיד וגם עיסוקו בפועל של התאגיד.

<נעה בן שבת: זה מחייב גם היערכות.

<נעה בן שבת: כך ביקשו הגופים המוכרים.

<נעה בן שבת: הם אמרו שאם לפעמים זה ידרוש, לפחות בחלק מהגופים, שינוי של מבנה התאגיד.

אלי אלאלוף: כמה זמן ניתן להיערך מחדש?

<נעה בן שבת: הזמן שניתן להיערך, זאת אומרת, ניתנו שנתיים לגופים הקיימים להמשיך לפעול אבל השאלה היא כרגע לא רק זמן ההיערכות.

<נעה בן שבת: הם דיברו על כך שיתכן שיצטרכו להעביר נכסים, נכסי מקרקעין, התחייבויות מהעמותות הקיימות לעמותות החדשות או חברות לתועלת הציבור שיפעלו במקומן כי אותן עמותות קודמות לא יוכלו להמשיך לפעול.

<נעה בן שבת: בנושא הזה אנחנו כבר פנינו לרשות המסים, פנינו לרשות התאגידים ואנחנו נצטרך עדיין להשלים.

<נעה בן שבת: לא הצלחנו להשלים את הנושא הזה.

<נעה בן שבת: לפי הנחיה של אדוני בדיון הקודם, ביקשת מאתנו לדבר עם אותם גופים מוכרים וזה מה שעלה בדיון.

<נעה בן שבת: אנחנו פנינו כאמור למשרדי הממשלה ואנחנו רוצים לבקש להשלים את המהלך הזה ולהביא הצעה לוועדה בדיון הבא.

<מרדכי אלישע: כלומר, יהיה על זה דיון נפרד נוסף.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: אני אשמח אם תעזרו לנו, אגף החשב הכללי ומשרד המשפטים וכל הגופים שנכנסים.

אלי אלאלוף: לפני עשור במקום העבודה הקודם שלי העברנו את הנכסים על פי דרישתו אז של רשם העמותות ועשינו את כל המהלך הזה.

אלי אלאלוף: ראשית, זאת הייתה הורדה מאוד משמעותי בנושא המיסוי, אם בכלל, ושנית, נתנו לנו את הזמן הנדרש כדי לעשות את זה.

אלי אלאלוף: אנחנו חושבים שכדאי שתתערבו כדי שזה יתאפשר.

אלי אלאלוף: אנחנו המלצנו על שנתיים היערכות חדשה ודבר מאוד חשוב שכאילו עבר בלי דגש הוא שכל פעולה שתאגיד כזה יעשה, יעשה את זה באישור הרשות.

אלי אלאלוף: אבל הוא יגדיר.

<יואב ארבל: סוגיות נוספות שהוא שירצה לעסוק בהן שלא קשורות לשירות הלאומי.

אלי אלאלוף: כן.

<נעה בן שבת: בנושאים הקשורים כפי שתאשר הרשות.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, יש כאן מנגנון די סביר כדי לאפשר את המעבר אבל אנחנו רוצים שהעמותות יתעסקו אך ורק במטרה לשמה מתקשרים אתן.

בצלאל סמוטריץ': אני מבקש להעיר לפרוטוקול.

בצלאל סמוטריץ': כל מה שאמרתם עכשיו, זאת הנחה שאתם דורשים את אותה הפרדה תאגידית ואז לא שאלה של איך.

בצלאל סמוטריץ': אנחנו מתנגדים לזה בצורה נחרצת.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שזאת שגיאה.

בצלאל סמוטריץ': זאת גם סתירה קוהרנטית בתוך החוק עצמו כי אתה דורש כתנאי סף מהגופים להוכיח איתנות פיננסית, יכולת כלכלית לממש את החוק אבל הוא גוף שעסוק רק בזה, אז מאיפה יש לו כסף?

בצלאל סמוטריץ': אלא אם כן אתה רוצה שהשירות הלאומי שאתה כל הזמן אומר שהוא לאומי, אתה רוצה שהוא יחיה מתרומות.

בצלאל סמוטריץ': בהנחה שהוא לא חי מתרומות, מישהו צריך לממן.

בצלאל סמוטריץ': עד היום הגופים – דיברנו על עולים וכבר שנים יש בנות עולות ומישהו מממן מכונת כביסה והוא צריך שיהיה לו מאיפה לממן את זה.

מיקי לוי: מה זה קשור לשירות הלאומי?

בצלאל סמוטריץ': לתת שירות לבנות עולות כך שבדירת השירות שלהן תהיה להן גם יכולת לחיות כי אין להן משפחה שהן עלו יחד אתה, זה משהו שהשירות הלאומי צריך לתת אותו והיום הוא לא מתוקצב והעמותות עושות זאת מכספן ועוד המון פעולות אחרות שמעודדות התנדבות ומעודדות רוח של התנדבות בקהילה.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, כדי שבסוף בת תתנדב, צריכה להיות אווירה של התנדבות בכל החברה בה היא גדלה והעמותות לאורך השנים עושות את הקמפיינים.

בצלאל סמוטריץ': אני לא פותח את הדיון, אמרת שנקיים דיון, אבל אני אומר שאנחנו מתנגדים לזה ואנחנו נדרוש שהנוסח יחזור להיות כמו שהוא היה בנוסח של הצעת החוק הממשלתית.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר לך אדוני שזאת גם עמדת שרת המשפטים, כבר שוחחתי אתה לפני הדיון.

בצלאל סמוטריץ': אני לא יודע איזו עמדה אתה מציג, אבל עמדת משרד המשפטים, בוודאי עמדת משרד החקלאות, ולהערכתנו גם עמדת משרדים אחרים, היא שצריך לחזור לנוסח שאושר בוועדת שרים לחקיקה, קרי, רוב עיסוקו אבל בפירוש לאפשר לגופים לעשות עוד דברים, לייצר הפרדה חשבונאית כדי שאפשר יהיה להיות ברור, לראות שכסף שנכנס עבור דמי כיס אכן ילך לדמי כיס וכולי וכמובן לפקח ולאכוף שהבנות יקבלו את כל מה שמגיע להן, או הבנים.

מיקי לוי: אם יש על זה עכשיו דיון, אז יש דיון.

מיקי לוי: בצלאל הופך את זה לדיון.

מיקי לוי: זאת הערה?

מיקי לוי: זה חצי נאום מדיני.

בצלאל סמוטריץ': היה כאן סיכום של היושב ראש וביקשתי לומר את הדברים.

אלי אלאלוף: יהיה דיון ברגע שנקרא את החוק ספציפית.

אלי אלאלוף: אני אומר שכרגע ההמלצה שלנו ושלי היא ללכת על הפרדה מוחלטת, שעיסוקו הוא רק השירות הלאומי.

בצלאל סמוטריץ': יהיה על זה דיון.

אלי אלאלוף: לא הפסקתי אותך ואתה יכול לומר את הדברים.

אלי אלאלוף: מיקי, אם אתה רוצה להתייחס, בבקשה.

מיקי לוי: לא.

<נעה בן שבת: אני מבינה שלא יהיה דיון כי בדיון הקודם כבר דנו בכל הסוגיה הזאת.

<נעה בן שבת: כך הבנתי את התוצאה של הדיון הקודם אבל אני מבינה שהצבעות כמובן יהיו על הסעיפים כולל ההסתייגויות ולכן תהיה עוד הצבעה על הסעיף הזה.

אלי אלאלוף: ושם זה יהיה סופי.

בצלאל סמוטריץ': יהיה דיון או רק הצבעות?

בצלאל סמוטריץ': יהיה דיון ולא רק הצבעות.

אלי אלאלוף: אתה או נציגך, מי שייצג את הסיעה שלך, אחר כך יש רביזיה ואנחנו יודעים שיהיה דיון מורכב שם.

<דוד שלמה פלבר: הערה אחת שבשעתו נדמה לי אתה העלית אותה.

<דוד שלמה פלבר: ככל שיוחלט שזה כל עיסוקו, ההפרדה לא תפגע בוותק ובניסיון שצבר הגוף הקיים.

אלי אלאלוף: זה היה הסיכום.

<דרור גרנית: לפחות להבנתי ובמענה לאמירתו של חבר הכנסת סמוטריץ, אני מהדיונים הקודמים יצאתי בההבנה שעמדתה הדי ברורה - - -

אלי אלאלוף: אתה קיבלת את רשות הדיבור?

אלי אלאלוף: אתה תקבל את רשות הדיבור ממני.

<דניאל פרג: אני רוצה לומר שאנחנו העברנו טיוטה של נוסח לגבי ההפרדה.

<נעה בן שבת: למי העברתם?

<דניאל פרג: ליועצת המשפטית של הוועדה.

<נעה בן שבת: אני לא קיבלתי.

<דרור גרנית: מה פתאום אתם מעבירים עמדות?

<דרור גרנית: מכוח מה אתם מעבירים באופן עצמאי?

בצלאל סמוטריץ': לא שכחת שמשרד האוצר מנהל את הממשלה?

בצלאל סמוטריץ': אני לא מבין.

מיקי לוי: אפשר לתת לדרור להתייחס?

אלי אלאלוף: לא ידעתי שמשפטיזציה הופכת לדיקטטורה.

אלי אלאלוף: דניאל, תסיימי את הדברים.

<דניאל פרג: בכל מקרה, גם לגבי הקטע החוקי וגם מה אפשר לעשות בתקופת הביניים על מנת כן להסדיר את ההפרדה החשבונאית והכספית של הגופים המוכרים משאר הפעילויות במידה והם עוסקים בהן.

שולי מועלם-רפאלי: נשמח לקבל את חוות הדעת.

<דניאל פרג: זאת לא חוות דעת.

בצלאל סמוטריץ': לא.

בצלאל סמוטריץ': את ההצעה.

<דניאל פרג: חוות דעת לא העברנו.

אלי אלאלוף: העברתם אלינו התכתבות בין החשבות לבין היועץ המשפטי.

אלי אלאלוף: לזה הכוונה?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: מה שהועבר אלינו, אלה שלושה סעיפים.

<נעה בן שבת: שלוש בקשות.

אלי אלאלוף: אם כן, את זה קיבלנו.

אלי אלאלוף: דרור, מה יש לך להגיד?

אלי אלאלוף: הצטרף אלינו חבר הכנסת אמיר אוחנה.

<נעה בן שבת: קבענו גם פגישה כדי לתאם בין כל הגורמים.

<נעה בן שבת: אנחנו מנסים לתאם את אותה פגישה גם עם רשות המסים וגם עם רשות התאגידים וגם עם החשב הכללי וגם משרד המשפטים.

אלי אלאלוף: את זה קיבלנו.

<דרור גרנית: ברשות היושב ראש, אם אפשר כעת להתייחס.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<דרור גרנית: אני רוצה להגיד שהרושם שאני יצאתי אתו מהדיונים הקודמים הוא שעמדתה הדי ברורה של הוועדה היא שיש דרישה ברורה ונחרצת להפרדה תאגידית.

<דרור גרנית: אני אומר את זה במענה לחבר הכנסת סמוטריץ ואמירתו על עמדתה של שרת המשפטים.

<דרור גרנית: משהבנו שזאת עמדת הוועדה, אמרנו שנחזור הביתה, ננסה לגבש נוסח של סעיף או של סעיפים או של הסדר שיענה אל הדרישה שהציבה הוועדה.

בצלאל סמוטריץ': מה עמדתכם?

<דרור גרנית: עמדתנו הבסיסית, וגם הצגתי את זה בדיונים קודמים, הייתה עמדת הממשלה כפי שהוצגה בכחול, שזה צריך להיות עיקר עיסוקו ולא כל עיסוקו.

<דרור גרנית: ברם, משהוצגה עמדת הוועדה, אמרנו שנחזור הביתה ונעשה שיעורי בית כדי להציג נוסח מוצע שלא יהיה דיון בעלמא ובדיוק כדי שלא להגיע למצב דברים שבו כל גוף כאן מעביר עמדות בנפרד בניירות שאינם נוסחים של חקיקה.

<נעה בן שבת: אולי תפתור את הבעיה בממשלה, בבית.

<נעה בן שבת: אני לא מבינה למה אתה בא בטענות כאן למישהו בוועדה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: הוא לא בא בטענות אלינו.

<דרור גרנית: חס וחלילה, נעה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני היושב ראש, האם אפשר למרקר את החלק הזה בפרוטוקול שבו משרד המשפטים ואני מסכימים?

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: הוא לא הסכים אתך.

מיקי לוי: הוא אמר שהוא הביא את עמדת הוועדה והייתה כאן עמדת ועדה.

שולי מועלם-רפאלי: לא נכון.

מיקי לוי: אין בעיה.

מיקי לוי: תצביעי נגד.

שולי מועלם-רפאלי: זאת עמדתך ולא עמדת הוועדה.

מיקי לוי: בסדר גמור.

מיקי לוי: אנחנו נביא את זה להצבעה.

בצלאל סמוטריץ': להערכתי יהיה לזה רוב.

מיקי לוי: אני לא בטוח.

בצלאל סמוטריץ': אני מזכיר לך ששר החקלאות יכול גם למשוך את החוק.

מיקי לוי: שימשוך אותו.

מיקי לוי: אני אשמח.

מיקי לוי: אני הראשון שאמחא לו כפיים.

שולי מועלם-רפאלי: מיקי, אין עמדת ועדה.

שולי מועלם-רפאלי: כשיש מחלוקת פנימית בקרב חברי הוועדה, לא יכולה להיות עמדת ועדה.

מיקי לוי: אז נביא את זה להצבעה.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

מיקי לוי: נשמח אם שר החקלאות ימשוך את החוק.

<דרור גרנית: אין לי כל טרוניה לוועדה.

אלי אלאלוף: כאן אתה דווקא נכנס עם שתי הרגליים במרק, כמו שאומרים.

<דרור גרנית: חס וחלילה.

<דרור גרנית: כל הכוונה הייתה שזאת דרישה שהגיעה מהוועדה.

אלי אלאלוף: גם למשרד האוצר יש עמדה עצמאית.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

אלי אלאלוף: לא רק למשרד המשפטים.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

שולי מועלם-רפאלי: כדאי שתהיה לו.

בצלאל סמוטריץ': למרות שאם אתה רוצה מכרז, יש גם איזו סברה שאומרת גם עמדה אחידה.

בצלאל סמוטריץ': לכן אני בעד שכל משרד תהיה לו עצמאות, גם בהבעת דעותיו וגם בניהול ענייניו.

<דרור גרנית: זה בניגוד לתקנון הממשלה, חבר הכנסת סמוטריץ.

אלי אלאלוף: יש לי קצת ניסיון במכרזים המפוצלים לעומת האחידות.

<נעה בן שבת: אדוני, יש עוד שני עניינים שהם יותר קטנים.

<נעה בן שבת: האחד הוא נושא של תקופת התליה.

<נעה בן שבת: הייתה אפשרות עד עכשיו ובהצעת החוק דובר על כך שהשר יכול במקרים של בעיות גם להתלות את ההכרה או לבטלה.

<נעה בן שבת: אנחנו חשבנו שאם מאפשרים התליה שהיא בעצם הפסקת פעילות של הגוף, אולי לא צריך להגביל אותו בזמן אבל אני מבינה שהרשות הודיעה לנו שהיא בעצם מוותרת על האפשרות של התליה.

<נעה בן שבת: היא תערוך את הבירורים שלה.

<נעה בן שבת: היא לא יכולה באמצע השנה להתלות סתם כך אלא צריך יהיה לדעת לאן להעביר את המתנדבים ולאן להעביר את ההתקשרויות.

<נעה בן שבת: לכן ההצעה היא להסיר את ההוראה של ההתליה.

<נעה בן שבת: עוד תיקון לגבי הנושא של ההסכמים שהגוף המוכר צריך לחתום עליהם.

<נעה בן שבת: הוא צריך לחתום גם על הסכמים עם המתנדב.

בצלאל סמוטריץ': איזה סעיף?

<נעה בן שבת: סעיף 53 בעמוד 44.

<נעה בן שבת: מדובר על הסכם ההתקשרות.

<נעה בן שבת: הגוף המוכר צריך לחתום על הסכם התקשרות עם הגוף המפעיל וגם הסכם התקשרות עם המתנדב.

<נעה בן שבת: דובר בדיון הקודם על כך שאולי ההסכמים יאושרו על ידי הרשות או שההסכמים יהיו בנוסח שתקבע הרשות, בנוסח שהשר יקבע, ואנחנו רוצים להציע נוסח, כפי שכתוב כאן בסעיף קטן (ד) בעמוד 46: "הסכם לפי סעיפים קטנים (א) או (ב) יהיה לפי נוסח עליו יורה המנהל".

<נעה בן שבת: זה יהיה דינאמי, זאת אומרת, אפשר יהיה לתקן את זה לא רק בתקנות אלא בהוראות של המנהל אבל יהיה איזשהו נוסח שלפחות התמצית שלו, עמוד השדרה שלו, יוכתב על ידי הרשות.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שסוכם בדיון הקודם.

<נעה בן שבת: עוד מחלוקת שנשארה.

<נעה בן שבת: בעמוד 44, בסעיף 52(17).

<נעה בן שבת: יש כאן איזו אי בהירות.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על כך שהגוף המוכר יצטרך בין השאר לבצע כל פעולה אחרת שהטיל עליו המנהל בקשר למילוי תפקידיו לפי חוק זה או שאישרה הרשות.

<נעה בן שבת: אדוני, אתה דיברת גם על העניין הזה.

<נעה בן שבת: האם אנחנו מדברים על פעולה אחרת או שמנהל הרשות הטיל עליו בקשר למילוי תפקידיו לפי חוק זה או פעולה אחרת שמאשרת לו הרשות.

<נעה בן שבת: אני חושבת שאולי שהטיל עליו המנהל, זה יותר טוב.

<יואב ארבל: שאישרה הרשות - קישרנו את זה לפעולות הנוספות שהוא יכול לעשות מעבר לפעילות שירות לאומי.

<נעה בן שבת: זה שאישרה הרשות.

<נעה בן שבת: אז כאן אנחנו מדברים על שהטיל עליו המנהל.

<נעה בן שבת: נשארים בנוסח הראשוני.

אלי אלאלוף: אם המנכ"ל מאשר בנימוקים, הוא חייב לנמק למה הוא מאשר?

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: הוא לא חייב.

שולי מועלם-רפאלי: בפני מי לנמק את זה?

אלי אלאלוף: המועצה.

אלי אלאלוף: הוועד המנהל.

<נעה בן שבת: ההחלטה צריכה להיות סבירה.

שולי מועלם-רפאלי: יש הוראות חוק שחלות על ראש הרשות?

<נעה בן שבת: זה כמו הביצוע של פעולה מינהלית שצריכה להיות סבירה, היא צריכה להיות ללא משוא פנים, היא צריכה להיות עניינית.

אלי אלאלוף: לא צריך להגדיר.

אלי אלאלוף: זה מובן בחוק.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: אדוני, אתה היית מציע שפעולה אחרת שהוא הטיל עליו, נגיד בכתב, מטעמים שיירשמו?

אלי אלאלוף: אני בעד לתת לו סמכויות אבל שינמק למה הוא מחליט להכניס משהו שהוא חיצוני לשירות הלאומי לתוך השירות הלאומי.

<נעה בן שבת: לא ברור שאלה דברים דווקא חיצוניים.

<נעה בן שבת: אלה דברים שהטיל עליו המנהל בקשר למילוי תפקידיו לפי חוק זה והדוגמאות שניתנו כאן הן בדיקת מתן זכויות למתנדבים וכולי.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אלה כל מיני הוראות.

<נעה בן שבת: אלה דברים שקשורים למילוי התפקידים שלו.

<נעה בן שבת: המנהל לא יכול להטיל עליו איזו פעולה שלא קשורה לנושא השירות הלאומי.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: זה ברור.

<ישעיהו אברהם: בת עמי.

<ישעיהו אברהם: אנחנו העלינו בישיבות הקודמות את הבקשה שעל החוזים אפשר יהיה לחתום דרך האינטרנט.

<ישעיהו אברהם: הדרישה שעם כל בת יהיה הסכם בכתב, כשיש לך 3,000 או אלפיים מתנדבים, שזה יהיה תנאי להתחלת השירות, בעידן המודרני היא דרישה קצת מיותרת.

<ישעיהו אברהם: זאת אומרת, היום זה המצב בפועל.

<ישעיהו אברהם: מה שהבנות חותמות, הן חותמות דרך האינטרנט ולכל אחת יש קוד שהיא נכנסת ומאשרת שמקובל עליה.

<ישעיהו אברהם: היא גם מנהלת משא ומתן לפעמים על הסעיפים דרך האינטרנט.

<ישעיהו אברהם: אין חוזים בכתב.

<ישעיהו אברהם: השאלה למה החוק מחזיר אותנו אחורנית.

<נעה בן שבת: כתב לא כולל את האינטרנט.

<נעה בן שבת: אני לא יודעת למה אנחנו מניחים את זה.

<ישעיהו אברהם: שיהיה ברור שזה כולל את האינטרנט.

אלי אלאלוף: ברוכה הבאה חברת הכנסת מירב בן ארי.

שלום ג'רבי: אני מצטרף לבקשה הזאת.

אלי אלאלוף: להשאיר חוזה גם באינטרנט.

שלום ג'רבי: זה נכון יותר.

<נעה בן שבת: אני לא בטוחה שצריך לכתוב את זה כי הכתב מאפשר כל דרך של הצגת אותיות וספרות.

<נעה בן שבת: אני אבדוק אם צריך להוסיף.

שלום ג'רבי: לבדוק אם זה נכנס לגדר כתב או לא.

שלום ג'רבי: בסדר.

<ישעיהו אברהם: שאלה שנייה.

<ישעיהו אברהם: האם הפרשנות לפי נוסח התיקון החדש של ההבהרה, האם החוזה שהמנהל מורה עליו הוא החוזה שאני חייב לחתום עליו ככתבו וכלשונו או שיש לי אפשרות להוסיף עליו דברים שנראים לי רלוונטיים ולא סותרים את הגרעין הקשה של מה שהמנהל קובע?

שולי מועלם-רפאלי: למשל כמו מה?

<ישעיהו אברהם: למשל לפעמים יש סעיף שאומר לבנות שמבקשים לאשר האם הן מסכימות או מתנגדות שלמשל ייעשה שימוש בתמונות שלהן לצורך פרסום השירות.

<ישעיהו אברהם: היא יכולה לכתוב מסכימה או לא מסכימה.

<ישעיהו אברהם: בחוזים רגילים זה לא יהיה כתוב וגם אין סיבה שזה יהיה כך או כך.

<ישעיהו אברהם: זה דבר שתלוי ברצונן של הבנות.

<יואב ארבל: אני מעריך שיהיה איזה נוסח בסיסי עליו יהיה אפשר להוסיף דברים.

שולי מועלם-רפאלי: זאת השאלה שלו.

שלום ג'רבי: אני רק אומר שגם הדברים שרוצים להוסיף מעבר למה שבחוזה, צריך את האישור של הרשות.

שלום ג'רבי: שלא תבוא עכשיו עמותה כזו או אחרת ותגיד, תשמע,.

שלום ג'רבי: אתה מקבל כך וכך אבל בתנאי שתעשה דברים שלא מקובלים עלינו.

שלום ג'רבי: תזכור שאתה לא עמותה יחידה, אם אתה מבין את כוונתי, ואשר על כן אני אומר שיהיה בסיס ומעבר לבסיס, אם כל עמותה תרצה להוסיף עוד דברים נוספים, יהיה באישור ובכפוף לרשות.

<נעה בן שבת: בעמוד 46 יש את פסקה (9) שהוספנו בעקבות הדיון הקודם.

<נעה בן שבת: סעיף 53(ב)(9):

<נעה בן שבת: התחייבות של המתנדב לעמוד בתנאים נוספים שהורה הגוף המוכר באישור הרשות.

<ישעיהו אברהם: זה כתב על התחייבות.

<ישעיהו אברהם: לפעמים זאת הסדרה חוזית של היחסים.

אלי אלאלוף: אולי אפשר להכניס בחוזה סעיפים מסוימים של שתי עמדות.

אלי אלאלוף: אתם יכולים מראש להכניס לחוזה מה כן.

<יואב ארבל: אני חושב שהפתרון הוא הסכם בסיסי שלנו שעליו העמותות יכולות להוסיף, אבל כמו שאמר המנכ"ל, על התוספת הזאת הם יקבלו אישור מראש שלנו ואז זה ברור מהחוק.

<יואב ארבל: מסעיף (ד) זה לא לגמרי ברור.

<מרדכי אלישע: ברשותכם, אני רוצה לחדד את העניין של הסמכות.

<מרדכי אלישע: דיברנו על מכרז מרכזי, אבל אם לא יהיה מרכזי, צריך לתת מקום למשרד לחתום עם הגוף המפעיל את ההסכם.

<מרדכי אלישע: אני הבנתי שהסעיפים האלה צריכים להיות בחוזה, וזה בסדר אבל צריכה להיות גם איזושהי תוספת או כל מיני הבהרות שהמשרד רואה.

<נעה בן שבת: המשרד הוא גוף מפעיל.

<נעה בן שבת: כרגע אנחנו בתחום של הגוף המוכר.

<מרדכי אלישע: תראי מה כתוב.

<מרדכי אלישע: כל גוף מפעיל – זה המשרד הממשלתי – שאליו הוא מפנה מתנדבים ואחרי כן כתוב בסעיף (ד), הסכם לפי סעיפים קטנים (א) או (ב), יהיו לפי נוסח שעליו יורה המנהל.

<מרדכי אלישע: כלומר, כאילו יש לו סמכות בלעדית לנוסח ההסכם.

<נעה בן שבת: אתה רוצה שההסכמים לפי סעיף קטן (א) יהיו בדרך אחרת?

<מרדכי אלישע: הם יהיו בדו שיח.

<מרדכי אלישע: אם זה מכרז, אנחנו שמים נוסח של מכרז.

<מרדכי אלישע: במקרה הזה אנחנו כן יודעים לדבר אתם וכן לסכם מראש, אבל בכל זאת כדאי שזה יהיה ברור.

<נעה בן שבת: אתה בעצם אומר שההסכמים לפי סעיף קטן (א) שהם בין הגוף המוכר לבין הגוף המפעיל.

<מרדכי אלישע: שיסכמו ביניהם.

<נעה בן שבת: אתה רואה למול עיניך את הגוף המפעיל שהוא משרד ממשלתי שהוא חולש על הרבה תקנים, אבל גוף מפעיל יכול להיות גם עמותה שיש לה תקן אחד.

<נעה בן שבת: לכן השאלה אם לא צריך כאן בכל זאת, ויש חובות על הגוף המפעיל וחובות על הגוף המוכר, שבאמת יהיה אותו עמוד שדרה שמוכתב על ידי הרשות.

<מרדכי אלישע: אני מסכים.

<נעה בן שבת: יכול להיות שהוא גם יחייב את ההסכמים.

<מרדכי אלישע: אני מקבל עלי את מה שכתוב כאן.

<מרדכי אלישע: חד משמעית.

<מרדכי אלישע: אני אומר שזה יהיה השלד, כן, אבל בנוסף, שוב, מה שמפריע זאת ההעברה.

<מרדכי אלישע: כתוב הנוסח שעליו יורה המנהל.

<מרדכי אלישע: כלומר, כל מה שנכתוב, יכול להיות מצב שהמשרדים לא יסכימו לחתום.

<נעה בן שבת: הוא יכלול לכל הפחות את ההוראות שיורה המנהל.

<מרדכי אלישע: בדיוק.

<מרדכי אלישע: זה נוסח מצוין.

<דרור גרנית: יש כאן שני סעיפים נפרדים.

<דרור גרנית: סעיף 53(א) מתייחס להסכם בין גוף מוכר לגוף מפעיל.

<דרור גרנית: בתוכו הוסף סעיף (6) שמדבר על התחייבות של הגוף המפעיל שהמתנדבים יפעלו אצלו ולא יפעלו אצל אחר, אבל הפעלה בקרב מקבלי שירות מהגוף המפעיל תיחשב כהפעלה אצלו.

<דרור גרנית: זה מישור היחסים הזה.

<דרור גרנית: סעיף קטן (ב) מתייחס לחוזה בין הגוף המוכר לבין המתנדב.

<דרור גרנית: לכן נדמה לי שההערה שמעלה מוטי היא בכלל שייכת לסעיף (א) ולא לסעיף (ב).

<מרדכי אלישע: אבל סעיף (א) חל על שניהם.

<דרור גרנית: אם כך, לא הבנתי את ההערה שלך בכלל.

<מרדכי אלישע: דיברתי על סעיף (א).

<מרדכי אלישע: היועצת המשפטית הבינה ורשמה והכול בסדר.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<נעה בן שבת: אנחנו מגיעים לפרק ז', לגבי הגוף המפעיל.

אלי אלאלוף: אנחנו מחדשים את הדיון.

אלי אלאלוף: כולכם קיבלתם את הנוסח החדש?

<נעה בן שבת: למעשה הנוסח הוא עם עקוב אחרי שינויים ואז אפשר לראות מה היו התוספות וזה משקף בצורה יוצר טובה את הדינמיקה.

<רועי הראל: משרד הכלכלה.

<רועי הראל: אנחנו נותני שירותים במטה לשילוב בעלי מוגבלויות בתעסוקה.

<רועי הראל: את ההצעה ראינו היום, את הצעת שר החקלאות בסעיף 16(א) לגבי שילוב של אנשים בעלי מוגבלויות.

<רועי הראל: עשינו כאן התייעצות עם גם משרד הרווחה ועם משרד המשפטים.

<רועי הראל: אנחנו לא הכרנו את ההצעה הזאת שהגיעה היום בטיוטה.

<נעה בן שבת: אני רק אומר בקצרה שההצעה היא לפי בקשה של שר החקלאות לבקש לאפשר שירות לאומי גם לגוף שלא עוסק בתחומי השירות.

<רועי הראל: נכון, אבל כמי שהיו שותפים לכל הדיונים בהקשר בעלי מוגבלויות בשירות הלאומי, בנוגע להצעה הזאת לא נעשתה כל פנייה לא אל גורמי המקצוע במשרד הכלכלה, העבודה והרווחה, בנציבות, ולא במשרד הרווחה.

<רועי הראל: אנחנו מבינים שגם משרד המשפטים לא היה שותף לזה.

<רועי הראל: אנחנו גם דיברנו עם נציגי הרשות.

<רועי הראל: בתיאום עם נציגי הרשות אנחנו מבקשים נכון לעכשיו את התוספת הזאת של פתיחת תפקידים, תחומים וגופים, להוריד כרגע.

<רועי הראל: אנחנו מבקשים לעשות על זה דיון קצת יותר מקצועי ולהבין בדיוק.

<נעה בן שבת: לא נוריד מהנוסח.

<נעה בן שבת: נשאיר את זה ונחזור לדון בזה.

<רועי הראל: לא היום.

שולי מועלם-רפאלי: ברור שלא היום.

אלי אלאלוף: אתם תעשו דיון פנימי עם כל הגורמים.

אלי אלאלוף: תתייחסו למה שכתוב.

<רועי הראל: אנחנו נתייחס ונדבר עם נציגי הרשות.

<רועי הראל: אני מבקש שזה לא יעלה היום על סדר היום.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו ממשיכים.

<ענבר הרשקוביץ: אנחנו בסעיף 58 בעמוד 62, פרק ז', גוף מפעיל.

פרק ז': 58.

פרק ז': אישור גוף מפעיל המבקש לשמש גוף מפעיל יגיש לרשות בקשה לאישור לפי הוראות שיקבע השר.

פרק ז': רשאים להגיש בקשה לשמש גוף מפעיל - רשות ציבורית.

פרק ז': תאגיד שחברים בו שבעה חברים לפחות שרובם אינם קרובי משפחה או הקדש שמרבית נאמניו אינם קרובי משפחה, שהתאגד בישראל ומקיים את הוראות הדין התאגידי החל עליו, והקיים ופועל למטרה ציבורית, ונכסיו והכנסותיו משמשים להשגת אותה מטרה בלבד.

פרק ז': לעניין זה יראו מי שהגיש אישור כי הוא מוסד ציבורי לפי סעיף 46 לפקודת מס הכנסה, כאילו עמד בתנאי פסקה זו.

פרק ז': המנהל או מי שהוא הסמיך לכך רשאי לתת אישור גוף מפעיל לרשות ציבורית המנויה בפסקאות (1) עד (6) להגדרה "רשות ציבורית", אם הפעילות שיבצעו אצלה המתנדבים תהיה בתחומים המפורטים בסעיף 4.

פרק ז': אישור גוף מפעיל לרשות ציבורית המנויה בפסקה (1) להגדרה "רשות ציבורית" יינתן לפי כללים שיורה המנהל בהסכמת נציב שירות המדינה.

<נעה בן שבת: זאת אומרת שיש לנו כאן שני סוגים של גופים מפעילים, הרשות הציבורית שאז חלים עליה התנאים של סעיף קטן (ג) שאלה הרשויות הציבוריות של משרדי ממשלה, רשויות מקומיות והתאגידים.

<נעה בן שבת: תאגידים ורשויות ציבוריות אחרות עליהם יחולו התנאים שמפורטים כאן בהמשך, בסעיף קטן (ד).

<ענבר הרשקוביץ: המנהל או מי שהוא הסמיך לכך, רשאי לתת אישור גוף מפעיל לתאגיד כאמור בסעיף קטן (ב)(2) ולרשות ציבורית המנויה בפסקה (7) להגדרה "רשות ציבורית", אם מצא כי מתקיימים בו כל אלה: עיקר פעילותו היא באחד או יותר מהתחומים המפורטים בסעיף 4 והפעילות שיבצעו אצלו המתנדבים תהיה בתחומים כאמור.

<ענבר הרשקוביץ: לגבי עיקר פעילותו, יש הסתייגות של חבר הכנסת מיקי לוי.

<ענבר הרשקוביץ: הוא היה פעיל בתחום שלגביו ביקש את האישור לפחות שנתיים לפני הגשת הבקשה.

<ענבר הרשקוביץ: הוא התחייב כי הוא מקיים את הוראות הדין התאגידי החל עליו, ואת הוראות הדין החל עליו לפי תחום השירות שבו הוא פועל.

<ענבר הרשקוביץ: אין במטרותיו או במעשיו של מבקש האישור משום שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, תמיכה במאבק מזוין או במעשה טרור של אויב או של ארגון טרור נגד מדינת ישראל, או הסתה לגזענות, לאלימות או לטרור.

<ענבר הרשקוביץ: הוא אינו מפלגה, כהגדרתה בסעיף 1 לחוק המפלגות, התשנ"ב-1992.

<ענבר הרשקוביץ: הוא הצהיר כי אינו עוסק ולא יעסוק בפעילות שיש בה משום תעמולת בחירות או פעילות בעלת אופי פוליטי-מפלגתי.

<ענבר הרשקוביץ: הוא אינו גוף מוכר.

<נעה בן שבת: יש כאן כמה עניינים.

<נעה בן שבת: כמו שאמרנו, התנאים של עיקר פעילות, בעיקר אנחנו מתייחסים לעיקר פעילות בתחומים, היה פעיל שנתיים וכולי – הם לא חלים על הרשויות הציבוריות שמנויות בפסקה (1) עד (6) אבל חלים על התאגידים ועל הרשויות הציבוריות המנויות בפסקה (7).

<נעה בן שבת: הדרישה הראשונה היא עיקר פעילות באחד התחומים.

<נעה בן שבת: כאן אני חושבת שבאמת, בניגוד לוויכוח שיש לגבי הגופים המוכרים, ראו שיכול להיות שגוף עוסק בפעילות נוספת מעבר לפעילות השירות הלאומי, אבל חלק מהפעילות שלו היא פעילות בתחום השירות הלאומי.

<נעה בן שבת: אם אנחנו מדברים על משרד ממשלתי שיש לו עניין של הסדרה ממשלתית, הסדרה על זכויות, המשרד הממשלתי עוסק בעניינים אחרים אבל הנושא של – סליחה, זה לא משרד ממשלתי אלא גוף שעוסק בפעילות נוספת, אבל יש לו את התחום של הסדרה על זכויות ממשלתיות.

<נעה בן שבת: עיקר פעילותו באחד התחומים אבל יכול להיות שיש לו פעילות אחרת נוספת.

<נעה בן שבת: זה בניגוד לגוף המוכר שכל המהות שלו היא בהפניית המתנדבים.

<נעה בן שבת: לשם זה הוא קם, כדי להפנות את המתנדבים.

<נעה בן שבת: הגוף המפעיל קיים ממילא והוא רק רוצה להיעזר בפעילות של המתנדבים של השירות הלאומי.

<נעה בן שבת: לכן אני חושבת שההערה כאן לגבי הכול פעילותו, אולי היא קצת הלכה רחוק מדי.

מירב בן ארי: את יכולה לתת דוגמה?

<נעה בן שבת: אני חושבת שהרשות תוכל לתת דוגמאות יותר טובות.

מירב בן ארי: תן דוגמה לגוף שעיקר הפעילות שלו היא בזה, אבל במה עוד הוא עוסק?"

<יואב ארבל: גוף שמתעסק בספורט ובחינוך.

מירב בן ארי: למשל משרד החינוך.

<יואב ארבל: לא.

<יואב ארבל: על משרד החינוך זה לא חל.

<יואב ארבל: על משרדי הממשלה לא חל עיקר הפעילות.

<יואב ארבל: זה חל רק על גופים מחוץ לממשלה.

<יואב ארבל: גופי המגזר השלישי.

מירב בן ארי: כמו מתנ"ס?

<יואב ארבל: לדוגמה.

<יואב ארבל: אם מתנ"ס מתעסק בעוד תחומים שהם לא בתוך התחומים, אין שום בעיה שבתוך התחומים הוא כן יפעיל, כמו תחום החינוך, כמו תחום התרבות ותחומים נוספים.

אלי אלאלוף: אבל הוא לא קם למטרה הזאת.

אלי אלאלוף: המטרה שלו היא כל תחומי הפעילות, הספורט והתרבות וכולי.

אלי אלאלוף: יש הבדל בין הארגון הזה לבין הגוף המוכר.

<ידעיה לוין: אם אני מבין נכון, יכול להיות שלא, לכאורה למשל עמידר שמפעילה תקני שירות לאומי בפעילויות רווחה, במועדוניות ועם קשישים שגרים בדיור הציבורי, בעצם לא תוכל להפעיל שירות לאומי.

<ידעיה לוין: היום יש להם שירות לאומי עם עשרות תקנים והם לא יוכלו להפעיל שירות לאומי כי אפילו לא עיקר עיסוקם.

<ידעיה לוין: התחום הוא דיור ציבורי.

<ידעיה לוין: אם אני מבין נכון, הם לא יוכלו להפעיל שירות לאומי.

שולי מועלם-רפאלי: אפילו עיקר עיסוקו זה מרחיק לכת מבחינת מה שאתה אומר?

<ידעיה לוין: כן.

<ידעיה לוין: יש לו עשרות תקנים שפעילים גם עם קשישים וגם עם ילדי משפחות חד הוריות שנמצאים במועדונים, ילדים מהקהילה האתיופית שנמצאים בדיור הציבורי.

<אפרת שפרוט: זה לא נופל להגדרות של התחומים?

<אפרת שפרוט: זאת לא פעילות שירות לאומי אלא זה עיקר פעילותו באחד התחומים.

<ידעיה לוין: כן, אבל הדיור הציבורי הוא לא אחד התחומים.

אלי אלאלוף: למה שהוא לא יקבל שירות מגוף מפעיל אחר?

<ידעיה לוין: כי מבחינתו זה סיפור.

<ידעיה לוין: לדעתי.

<ידעיה לוין: הם ניסו לעשות את זה.

<ידעיה לוין: הם ניסו לעשות את זה דרך מחלקות הרווחה של הרשויות המקומיות וליצור אפילו מצ'ינג שגם הרשות נותנת.

<ידעיה לוין: לדעתי לא בכל מקום זה צלח.

<ידעיה לוין: יש מקומות שזה לא צלח.

אלי אלאלוף: למה לא באמצעות גוף מפעיל אחר שעיקר עיסוקו יהיה רק זה?

אלי אלאלוף: למה לא לבוא אליכם ולעשות את זה דרככם?

<ידעיה לוין: לא יודע.

<ידעיה לוין: שוב, זאת שאלה טובה אליהם.

אלי אלאלוף: אני חושב שהפיזור הזה הוא גם בזבזני.

<ישעיהו אברהם: לפי הצעת החוק, גוף אחד לא יכול להפעיל מתנדבים כשבעצם גוף אחר לקח.

<ישעיהו אברהם: חלק מהדרישות בחוק הוא שאם אתה גוף מפעיל, אתה מפעיל בעצמך ולא רק מעביר את זה הלאה.

<קריאה: לא קבלן משנה.

אלי אלאלוף: אבל אתה יכול להפעיל שם.

<ישעיהו אברהם: אני לא יכול להפעיל אצלו.

<ישעיהו אברהם: גם לי בעצמי אסור להפעיל כי אסרתם עלינו את זה בחוק.

<ישעיהו אברהם: גוף מוכר לא יכול להפעיל מתנדבים.

<נעה בן שבת: זו סוגיה אחרת.

<נעה בן שבת: האם נכון שגוף מוכר יפעיל אצלו מתנדבים בשירות לאומי.

<ישעיהו אברהם: אם היה מותר לנו להפעיל מתנדבים באיזשהו אחוז מסוים, באמת מה שאדוני אומר היה פתרון הבעיה אבל אסור לנו.

<נעה בן שבת: אני רוצה להפנות את תשומת הלב.

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ה), בפסקה (1), מאפשרים לשר לקבוע תנאים נוספים לאישור גוף מפעיל ובין השאר להבין שהיחס בין היקף הפעילות בתחומי השירות לבין כלל הפעילות של הגוף המפעיל ואופי הפעילות האחרת של הגוף המפעיל.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו יכולים להשאיר את זה גם בדרישה ולהגיד שאנחנו תמיד שוקלים כמה הגוף המפעיל הזה עוסק בפעילות בתחומי השירות.

<ידעיה לוין: אבל כרגע זה כפוף לעיקר פעילותו.

<ידעיה לוין: גם התקנות הללו יהיו כפופות לעיקר פעילותו.

<יואב ארבל: זה לא יעזור כי הדרישה לתנאים נוספים.

<יואב ארבל: זה לא שזה יכול לרכך את התנאים הקודמים.

אלי אלאלוף: יש כאן שאלה.

אלי אלאלוף: דוגמה של עמידר.

אלי אלאלוף: עמידר לא קם כדי להפעיל שירות לאומי אבל עכשיו יש לו.

שולי מועלם-רפאלי: הוא מקבל בנות שירות לאומי.

<ידעיה לוין: הוא מממן.

<יואב ארבל: השאלה היא באיזה תחום הוא מתעסק.

<ישעיהו אברהם: מחלקת הרווחה של עמידר מממנת עשרות תקנים בפעילות עם דיירי עמידר, גם ילדים וגם מאוכלוסייה של מבוגרים.

<מוטי אלמליח: הניסוח כאן אומר עיקר פעילותו באחד מתחומי השירות הלאומי.

<מוטי אלמליח: זאת אומרת, אם זאת רווחה, עיקר פעילותו של אותו גוף מפעיל תהיה רווחה.

שולי מועלם-רפאלי: דרור, תציע משהו.

<דרור גרנית: יש שאלה בכלל האם עמידר צריכה להפעיל.

<יואב ארבל: אנחנו מביאים את עמידר כדוגמה.

<יואב ארבל: זאת שאלה בפני עצמה.

<יואב ארבל: אנחנו לוקחים אותה כמובן מאליו.

<קריאה: זה נכנס כרווחה.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: זה לא נכנס כרווחה.

אלי אלאלוף: למה זה לא רווחה?

אלי אלאלוף: לא קראת את דוח העוני.

<דרור גרנית: אני מודה.

<דרור גרנית: אכן לא קראתי.

אלי אלאלוף: תקרא אותו.

אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: תדע לך שמה שמדרדר לעוני, זאת הבעיה של הדיור.

<דרור גרנית: אני מסכים.

אלי אלאלוף: הדיור הציבורי הוא לא ערך בפני עצמו אלא זה מה שהוא משרת.

אלי אלאלוף: זה משרת רווחה.

<דרור גרנית: ברשות אדוני, אני רוצה להגיד משהו על תחומי השירות ועל המורכבות של הסוגיה הזאת.

<דרור גרנית: תחומי השירות מוגדרים בהצעת החלוק בכותרות מאוד רחבות.

<דרור גרנית: טייטלים מאוד גדולים.

<דרור גרנית: בריאות, חינוך, רווחה.

<דרור גרנית: לכאורה לפחות אפשר היה לבוא ולהגיד בואו נפרוט את זה לפרוטות.

<דרור גרנית: בואו נגיד בריאות זה 1, 2, 3 ו-4, רווחה זה 1, 2, 3 ו-4.

<דרור גרנית: לא כך הלכנו גם כי קשה למפות את התחומים וגם כי לא רצינו לסגור אפשרויות.

<דרור גרנית: יחד עם זאת, התפיסה שעמדה בבסיס ההגדרות הרחבות האלה, להבנתי, היא תפיסה שאמרה שזה פחות או יותר מקביל לכל מיני פעילויות שעושים משרדי הממשלה.

<דרור גרנית: זאת אומרת, למשל בתחום הרווחה הרבה מאוד פעילויות שמשרד הרווחה עושה באמצעות התקשרויות עם כל מיני גופים, למשל עמותת על"ם שעלתה כאן באחד הדיונים הקודמים כדוגמה.

<דרור גרנית: כאשר על"ם, שהיא עמותה מלכ"רית פועלת מול נוער במצוקה, באמצעותה בעצם היא עוסקת בתחום שהוא פרופר בתוך עולם התוכן של משרד הרווחה ומשרד הרווחה מתעסק בו.

<דרור גרנית: דיור ציבורי כטייטל, לא נכנס בכלל לתחומי השירות ולכן יש כאן בכלל שאלה עם עמידר לכתחילה הייתה צריכה להיכנס.

<דרור גרנית: כאשר באים ואומרים שעמידר עושה רווחה, אני אומר לעצמי, רגע, אבל עמידר, עיקר תפקידה בעולם זה להיות סוכן מנהל של נכסי המדינה, נכסי הדיור הציבורי שאלה קבוצה של דירות ונכסים שבבעלות המדינה והתפקיד שלה הוא להקצות את המשאב הציבורי הזה.

<דרור גרנית: כל הפעילויות האקסטרה שהיא עושה, שאלה אם זה לכתחילה במנדט שלה.

אלי אלאלוף: עמידר מתוקצבת על ידי המדינה?

<דרור גרנית: היא בעצם סוכן מנהל.

אלי אלאלוף: את זה אני יודע.

אלי אלאלוף: היא מתוקצבת היום בפעילות החברתית שלה בתקציב מדינה?

<דרור גרנית: אני לא יודע להגיד בוודאות.

אלי אלאלוף: בטוח.

<דרור גרנית: לא, בכלל לא בטוח.

אלי אלאלוף: ברגע שהחלטת שאלה תחומים בהגדרה רחבה ככל האפשר, תגביל אותה מיד למשרד כזה או אחר.

אלי אלאלוף: לצערי או שיש יותר מדי פיצולים או שיש ריכוז מוגבל לשירות כזה או אחר במשרד זה או אחר.

אלי אלאלוף: היום הרווחה, שר הבריאות מקבל החלטה לאפשר לכל ילד עד גיל 15 רפואת שיניים.

אלי אלאלוף: זאת לא רווחה?

<אפרת שפרוט: עמידר מטפלת בטיפול קהילתי בכל השכונות של שיקום שכונות והם הוציאו מכרז.

<אפרת שפרוט: זה לא רק בדיור אלא בכל העניין הקהילתי.

<אפרת שפרוט: בעניין הרווחה.

<אפרת שפרוט: הם מפעילים את זה עכשיו עם עמותת מפעלות.

<דרור גרנית: הכותרות האלה שהם תחומי השירות מתמלאות בכל כך הרבה תוכן שהן כמעט מתרוקנות מתוכן.

אלי אלאלוף: למה?

אלי אלאלוף: להפך.

<דרור גרנית: ברגע שאתה פורץ את גדר הפרשנות של המושג ואתה יכול להכניס לתוכו כמעט כל דבר - - -

אלי אלאלוף: תסביר לי מה זה רווחה.

<דרור גרנית: התפיסה הראשונית הייתה תחומים שמשרד הרווחה ככזה אמון עליהם.

<דרור גרנית: להגיד שמשרד הרווחה אמון גם על הדיור הציבורי ובעצם דיור ציבורי, בגלל שהוא עוסק באוכלוסיות רווחה, זה כבר מכניס את זה לתוך עולם הרווחה ולכן בעמידה אפשר להעסיק מתנדבים, בעיני זה לפרוץ את המושגיות, כאילו לרוקן את זה מתוכן כי הכול נכנס.

<דרור גרנית: כמעט הכול נכנס ברווחה.

<אוריאנה אלמסי: נגיד שעמידר הוא דבר גבולי ונתון לפרשנויות אבל יש לנו הרבה לשכות של ראשי ערים ולשכות של דוברים לפי רשימת המאפיינים של משרד המשפטים.

<יואב ארבל: אם יש לשכות של ראשי ערים, הן לא צריכות להיות שם.

<קריאה: לשכת ראש עיריית באר שבע.

<יואב ארבל: תעבירי לנו את הדיווח ואנחנו נבדוק.

שולי מועלם-רפאלי: בלשכת שר הביטחון.

שולי מועלם-רפאלי: גם בלשכת שר האוצר.

<יואב ארבל: אם אפשר להבהיר.

<יואב ארבל: אנחנו בסופו של דבר, כשבאים אלינו הגופים לאישור, הפרשנות היא לאו דווקא מרחיבה.

<יואב ארבל: מכיוון שרשימת התחומים היא כל כך גדולה, אנחנו לא מרחיבים מאוד את הפרשנות.

<יואב ארבל: לכן אני כן אומר שאם רשימת הגופים נשארת כפי שהיא, יכול מאוד להיות שעמידר לא תיכנס לתחום הרווחה.

<יואב ארבל: רוצה הוועדה שגופים כמו עמידר ייכנסו, יש להוסיף את תחום הדיור הציבורי.

<יואב ארבל: זה התחום הראשי שעמידר פועלת בו.

<יואב ארבל: כמו שאמר ידעיה, הוא הבין נכון, בנוסח הנוכחי אכן עמידר לא תיכנס.

<יואב ארבל: אם הוועדה חושבת אחרת, היא יכולה או להוסיף תחומים או להוריד את עיקר פעילותו, את הדרישה הזאת.

<יואב ארבל: אבל כל עוד שני הדברים האלה נמצאים בפנים, בהחלט סיכוי טוב שעמידר לא תיכנס.

מירב בן ארי: אם אתה מוריד את המילה עיקר ואתה כותב רק פעילותו?

<יואב ארבל: אני כן רוצה להסביר את הרציונל של עיקר פעילותו.

<יואב ארבל: רצינו למנוע מצב שבאה עמותה שכל עיסוקה הוא בנושא התיירות אבל יש לה איזו נישה קטנה בנושא חינוך.

<יואב ארבל: אפילו רווחת עובדים של העמותה והיא משרתת בתחום הקטן הזה.

<יואב ארבל: לכן היה נראה הגיוני שהמסה הגדולה של התחום תהיה אחד מתחומי השירות.

<יואב ארבל: זה היה ההיגיון.

מירב בן ארי: המילה הזאת, עיקר, היא מילה בעייתית מאוד.

שולי מועלם-רפאלי: נעה, יש איזה רעיון אחר לפתור את זה?

<נעה בן שבת: מבחינת עיקר פעילותו.

<נעה בן שבת: השאלה אם אתה מוריד לחלוטין את מבחן הפעילות, אז אתה אולי צריך להיכנס למבחנים יותר רגישים.

<נעה בן שבת: אתה בוחן את היקף הפעילות הזאת בתחומי השירות אל מול הפעילות האחרת שלו וזה לא רק בתנאים הנוספים אלא בכלל בהכרה שלו.

<נעה בן שבת: אתה צריך שיהיה בכל זאת, גם אם לא עיקר, משהו דומיננטי, משהו שהוא עושה משהו גדול ויש לו פעילות קטנה בתחום הרווחה אולי אתה רוצה לאפשר גם שם בנות שירות.

<יואב ארבל: מאוד קשה לכמת.

<יואב ארבל: כשבא אליך גוף לקבל אישור, מאוד קשה לכמת את השלושים אחוזים או ארבעים אחוזים.

<יואב ארבל: פעילות מאוד קשה.

שולי מועלם-רפאלי: אולי שפעילותו משיקה באחד התחומים?

<נעה בן שבת: חלק מהפעילות שלו צריך להיות בתחומים.

<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו רוצים חלק.

שולי מועלם-רפאלי: אם את מורידה את המילה "עיקר" ואת משאירה שפעילותו היא באחד או יותר מהתחומים המפורטים.

שולי מועלם-רפאלי: אולי חלק מפעילותו.

שולי מועלם-רפאלי: פועל באחד מהתחומים.

<ידעיה לוין: בעיני, כמו שהיושב ראש אמר, זאת פעילות רווחה נטו.

<ידעיה לוין: שוב, לעמידר יש מחלקת רווחה וזה פועל באמצעות מחלקת הרווחה של עמידר.

<ידעיה לוין: קהילה ורווחה.

<ידעיה לוין: הם הקימו את זה מתוך ראייה.

<ידעיה לוין: כשהם הקימו את זה, זה היה באמת בשיתוף עם שיקום שכונות מלכתחילה.

<ידעיה לוין: אני חושב שאחר כך שיקום שכונות קצת יצא אחר כך והיום זה נשאר רק כחלק מפעילות עמידר.

<ידעיה לוין: הם רואים בזה דגל מאוד גדול, בפעילות הרווחה שלהם והם משקיעים בזה הרבה כסף.

אלי אלאלוף: כמה תקנים יש להם?

אלי אלאלוף: מישהו יודע.

<ידעיה לוין: בשנה שעברה היה סדר גודל של שלושים והשנה זה יהיה עשרים וכמה, בכלל העמותות.

<ידעיה לוין: זה לא רק אצלנו אלא זה פועל בכל העמותות.

<יואב ארבל: ומה הם עושים?

<ידעיה לוין: עובדים בעיקר עם ילדי עמידר במועדוניות ועם הקשישים של עמידר בבוקר בכל מיני פעילויות, גם במועדוניות שלהם.

<דרור גרנית: ועכשיו השאלה למה צריכים.

<דרור גרנית: בסוף זאת השאלה המהותית.

<דרור גרנית: למה עמידר שתפקידה להיות סוכן של הנכסים עבור הממשלה עוסקת בפעילויות האלה להבדיל מאשר להתיר או להתקשר עם עמותות אחרות שזאת תהיה פעילותן כמו עמותת כן לזקן, עמותת על"ם וכולי.

<ידעיה לוין: אתה יכול לשאול למה בכלל לעמידר יש מחלקת רווחה.

<ידעיה לוין: זה בעצם מה שאתה שואל.

<דרור גרנית: נכון.

<ידעיה לוין: הם באים ואומרים אמירה מאוד מאוד ברורה, שיש כאן אוכלוסיית רווחה והם לא רואים את עצמם רק נותנים דיור אלא מתכללים איזושהי פעילות רווחה כוללת.

אלי אלאלוף: אני אהיה ציני יותר ממך.

אלי אלאלוף: היום אתה רוצה לשמור על הנכסים שלך, כדאי שהדיירים יתנהגו טוב וייהנו מהדיור.

אלי אלאלוף: אז אתה נותן להם שירותי רווחה כדי לשמור על הנכסים שלך שאתה המדינה הטלת עליה לשמור עליה.

אלי אלאלוף: אין ברירה.

אלי אלאלוף: אם אין מועדון נוער בבניין, יש פסטיבל נוער בבניין.

אלי אלאלוף: אם אין מקום לקשישים לבוא אליו, אף אחד לא מבקר אותם והם מוזנחים וכן הלאה.

אלי אלאלוף: יש כאן אימפקט בלתי רגיל על הפעילות החברתית של עמידר.

אלי אלאלוף: אני מצטער שאלה רק עשרים וכמה או שלושים תקנים ואני מצפה ליותר, אבל תבין את זה.

אלי אלאלוף: זה גם חלק אינטגרלי של שמירת הנכס.

אלי אלאלוף: אם חסר לך דוגמה, אני אשלח אותך לאחד הפרברים של פריז ותראה היכן הם נמצאים ללא שום פעילות חברתית, איך המקום הפך לג'ונגל.

מירב בן ארי: זה כמו כל חברה במדינה שבוחרת לעשות פעילות חברתית.

מירב בן ארי: אז מה, היא תיקח עמותה?

מירב בן ארי: היא הולכת ועושה את זה בעצמה.

מירב בן ארי: זה מחברת אינטל, אמדוקס ועד עמידר.

מירב בן ארי: לא לכל דבר אתה לוקח עמותה שתעשה.

מירב בן ארי: גם כך יש לנו הפרטה של עמותות עליה אנחנו יודעים.

<דרור גרנית: חברת הכנסת בן ארי מובילה אותי לקושי הבא וזה הסיפור של המלכ"ריות.

<דרור גרנית: לשם הדוגמה, בתי אבות רבים מופעלים על ידי תאגידים פרטיים שהם חברות עסקיות.

<דרור גרנית: גם שם אפשר לעשות שנת שירות?

<קריאה: לא.

מירב בן ארי: אבל אלה שיבוצים של המשרד בבתי האבות האלה, לא?

מירב בן ארי: זה לא שהחברה מקבלת אלא המשרד מקבל.

מירב בן ארי: .

מירב בן ארי: משרד הרווחה מקבל.

שולי מועלם-רפאלי: מה של המדינה, זה רווחה.

שולי מועלם-רפאלי: חלקם לא של המדינה, ממילא לא יקבלו כי זה גורם עסקי.

שולי מועלם-רפאלי: הדיור הציבורי הוא לא אלמנט עסקי.

<דרור גרנית: עמידר היא חברה בע"מ.

שולי מועלם-רפאלי: בסדר, אבל בתוכה יש את הדיור הציבורי.

<נעה בן שבת: כאן מדובר על גוף שהוא ללא מטרת רווח במשמעות אחרת שהוא לא מחלק את הנכסים שלו.

אלי אלאלוף: אני חושב שכאן בהחלט שיקול הדעת של הרשות הוא מרכזי.

אלי אלאלוף: ברגע שאפשר להגיד שזה חלק מהתחומים שאושרו ואישור הרשות.

<נעה בן שבת: השאלה היחידה היא אם זה לא יגרום לכך שהרבה עמותות שלא היו נכנסות בתחומי השירות כי זה לא עיקר פעילותן, הן ייקחו איזשהו משהו לתחומי השירות ויתחילו להיכנס לתחום הזה.

<מוטי אלמליח: עמותה שפתחה מרפאה לעובדים ורפואה זה חלק מתחומי הבריאות, זה חלק מתחומי השירות הלאומי, ובאותה עמותה שלא קשורה בכלל לתחומי השירות.

אלי אלאלוף: אם זאת בריאות ציבורית.

<מוטי אלמליח: לא, לא בריאות ציבורית.

<מוטי אלמליח: לעובדים.

מירב בן ארי: איך היא תגיע לבקש שירות לאומי?

<מוטי אלמליח: היא תלך על התחום שהוא תחום הבריאות באותה מרפאה כשזה חלק קטן מאוד ואפילו לא אחוז או שני אחוזים מאותה פעילות.

אלי אלאלוף: מי יאשר לה?

<מוטי אלמליח: זה מגיע אלינו.

שולי מועלם-רפאלי: תפעילו אצלכם את שיקול הדעת אם לאשר או לא לאשר.

<נעה בן שבת: אפשר לדבר לא על עיקר פעילותה אלא על תחום משמעותי או תחום מהותי בפעולתה.

<נעה בן שבת: זה צריך להיות משהו יותר מבוסס.

אלי אלאלוף: אחד מהתחומים המוגדרים ובאישור הרשות.

אלי אלאלוף: לדעתי זה צריך להיות מספיק.

אלי אלאלוף: הם בכל מקרה מקבלים אישור.

<נעה בן שבת: אתם לא רוצים פעילות משמעותית או פעילות מהותית?

<נעה בן שבת: או איזשהו משהו שבכל זאת מעיד על משהו שהוא לא איזה קישוט לגוף?

<נעה בן שבת: אולי אפשר לדבר על פעילות מהותית, גם אם לא עיקר פעילותו.

<נעה בן שבת: צריכה להיות משמעותית.

<נעה בן שבת: היא לא יכולה להיות משהו שהוא נוצר לקישוט או נוצר רק לצורך קבלת אותו מתנדב.

<יואב ארבל: נראה לי סביר אבל צריך להיות ניסוח מספיק ברור ולא יהיה עמום כי ברגע שזה עמום, קשה מאוד לפרש.

<יואב ארבל: אני מוכן לעשות שיעורי בית ולחשוב על איזשהו ניסוח.

<נעה בן שבת: אולי נאמר שחלק משמעותי מפעילותו היא בתחום מתחומי השירות.

<מוטי אלמליח: זה יותר טוב מ-עיקר.

<נעה בן שבת: זה פחות מ-עיקר כי אתה לא דורש שזה יהיה עיקר הפעילות שלו.

<נעה בן שבת: אתה מודד את היקף הפעילות, אתה בודק את ההוצאות התקציביות שלו ולא עיקר הפעילות שלו אבל זאת פעילות משמעותית.

<נעה בן שבת: עמידר פתחה מחלקת רווחה, זה לא שהיא מעסיקה איזה עובד סוציאלי אחד.

אלי אלאלוף: מה קורה כאשר אלה שני תחומים ביחד?

<יואב ארבל: זה בסדר.

<יואב ארבל: אחד או יותר.

<מוטי אלמליח: אם הוא נכנס לתחום, אין בעיה.

<אוריאנה אלמסי: אולי לתת עדיפות לאלה שממש עוסקים ברווחה ובחינוך, ממש לתת להם משהו בסדרי עדיפויות.

<אוריאנה אלמסי: במשרד הרווחה, כל הנושא הזה של הרווחה, אנשים שכן זקוקים לזה, יש בעיית מצ'ינג ואלה הגופים שבסוף לא מקבלים מתנדבים.

<אוריאנה אלמסי: אולי לתת להם איזושהי העדפה בחוק, איכשהו בניסוח.

<אוריאנה אלמסי: גופים שממש עוסקים, הם יקבלו עדיפות בקבלת התקנים.

<אוריאנה אלמסי: זאת המהות של השירות הלאומי בסופו של דבר.

<נעה בן שבת: כאן מדובר בתהליך ההכרה, אם אתה מוכר או אתה לא מוכר.

<יואב ארבל: אוריאנה אומרת שרווחה מממנים רק חצי תקן.

<אוריאנה אלמסי: כן.

<אוריאנה אלמסי: הרבה לשכות רווחה שכן צריכות ורוצות, הן לא מקבלות כי אין כסף.

<יואב ארבל: אלה סדרי עדיפויות של הממשלה, מה שאת אומרת, כמה כסף לתת.

<יואב ארבל: זה עולם אחר.

<יואב ארבל: אנחנו מדברים עכשיו על תנאי הסף לאישור גופים מפעילים.

<אוריאנה אלמסי: אני אומרת שתנאי הסף, אנחנו רואים מה קורה במציאות.

<אוריאנה אלמסי: האם הגופים המפעילים שכן צריכים להגיע אליהם מתנדבים, ובעיני בעיקר זה נושא הרווחה, האם הם מקבלים מתנדבים לעומת גופים מפעילים חזקים שמקבלים מתנדבים ואולי הם לא צריכים.

<אוריאנה אלמסי: לא שהם לא צריכים.

<דרור גרנית: זה מתחבר לחלק הראשון של הדיונים שלנו היום על הקצאת המשאב.

<אוריאנה אלמסי: אני יודעת אבל מצטערת, לא נותנים לזה מענה.

אלי אלאלוף: לדעתי הגענו להבנה.

אלי אלאלוף: אני מציע שתנסחו משהו.

<יואב ארבל: אני רושם.

<יואב ארבל: חלק משמעותי מפעילותו או הגדרה יותר מדויקת שנצליח לדייק.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: משהו כזה.

<דרור גרנית: לעניין סעיף 58(ב)(2), שהתאגיד לא למטרות רווח.

<נעה בן שבת: זה כתוב.

<נעה בן שבת: משמשים להשגת אותה מטרה בלבד.

<נעה בן שבת: נכסיו והכנסותיו משמשים לאותה מטרה בלבד.

<נעה בן שבת: זה אומר שהם לא מחלקים את הנכסים שלהם.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, זה לא למטרת רווח.

<נעה בן שבת: ברגע שהתאגיד לא מחלק את הנכסים שלו, הוא לא למטרת רווח.

<נעה בן שבת: נבדוק את זה לקראת הדיון הבא.

<נעה בן שבת: אולי נחזור למה שאוריאנה דיברה עליו.

<נעה בן שבת: אנחנו התלבטנו לגבי זה.

<נעה בן שבת: יש גנים חזקי, יש גנים פרטיים שעמותות הורים מתאגדות כעמותה ומקבלות בנות שירות.

<נעה בן שבת: לעומת זאת יש גן אחר שלהורים יש פחות יכולת כלכלית טובה והם לא יכולים לקבל את אותה בת שירות ולממן את התקן.

<נעה בן שבת: אני חושבת שלכך אולי אוריאנה כיוונה.

<נעה בן שבת: מי שיש לו יותר כסף, יוכל לקבל את השירות הלאומי.

<דרור גרנית: זה טבעו של מצב הדברים בו אנחנו אומרים שגופים פרטיים יכולים לגייס במשאביהם שלהם בני ובנות שירות.

<דרור גרנית: לו היינו באים ואומרים שירות לאומי ייעשה אך ורק בגופי המדינה, בגופים ציבוריים, איזושהי הגדרה רחבה יותר, זה היה נפתר אבל ברגע שאמרנו שגם תאגיד שחברים בו שבעה חברים לפחות שרובם אינם קרובי משפחה וכדומה, אותו סעיף (ב)(2), אם קבוצה של הורים לילדים בגן מסוים מתאגדת בתאגיד כזה ואומרת שהיא שמה את הכסף והיא מתקצבת את זה והיא רוצה שתהיה לה בת שירות שתהיה בגן - - -

<נעה בן שבת: התוצאה שנוצרת היא תוצאה של פערים.

<נעה בן שבת: העמותה הזאת משרתת גן פרטי וגן פרטי מקביל לא יכול לקבל.

<נעה בן שבת: הגנים היום אולי פחות בעייתיים.

<מוטי אלמליח: פנימייה שהיא חברה למטרת רווח.

<מוטי אלמליח: תקום שם עמותת הורים באותו מעון והיא תיקח את אותה בת שירות ותפעיל אותה בתוך המעון לטובת הילדים של המעון עצמו שהוא למטרות רווח.

שולי מועלם-רפאלי: למה זה בסדר?

שולי מועלם-רפאלי: בכל מקרה זאת התארגנות פרטית.

אלי אלאלוף: אתם אישרתם דבר כזה?

<מוטי אלמליח: לא.

<מוטי אלמליח: יכול להיות שאני רואה שזאת עמותה ואני מאשר.

<נעה בן שבת: אבל איך תמנע את זה?

<נעה בן שבת: זאת עמותה וגם מחר היא תהיה עמותה.

שולי מועלם-רפאלי: בסוף כולן הן עמותות.

שולי מועלם-רפאלי: כל הגופים הפרטיים הן עמותות.

שולי מועלם-רפאלי: לא בא לכאן איזה גוף למטרת רווח והציג את עצמו ואמר שהוא רוצה בת שירות לאומי.

אלי אלאלוף: הוא נותן דוגמה של גוף למטרות רווחו.

<מוטי אלמליח: עסקיות.

אלי אלאלוף: עסקיות.

אלי אלאלוף: מקים עמותה כביכול לא למטרות רווח.

אלי אלאלוף: זאת בעיה, אבל אתם צריכים להכיר את הגופים האלה ולבדוק אותם לפני שתחליטו.

אלי אלאלוף: לכן זה לא אוטומטית שעמותה מקבלת.

אלי אלאלוף: ממילא אין לכם מספיק מועמדים, אין לכם מספיק מתנדבים.

אלי אלאלוף: אני יודע כמה הביקוש הוא גדול על כל אחד ואחד.

<אוריאנה אלמסי: בעיית המצ'ינג עם משרד הרווחה נפתרה?

<יואב ארבל: לא.

<יואב ארבל: זאת בעיה תקציבית.

<יואב ארבל: היא אמורה להיפתר.

<יואב ארבל: ברגע שיהיה לנו סעיף של סדרי עדיפויות ממלכתיים, תחליט הממשלה שתחום הרווחה דורש יותר משאבים, יוכל משרד הרווחה למלא את התקנים ולקבל יותר תקנים.

<יואב ארבל: זאת החלטה שתגיע בסופו של דבר לממשלה.

אלי אלאלוף: גם אם תקבל תקנים, תידרש תקנה של 25 אחוזים.

<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול לגבי פסקה (3).

<נעה בן שבת: בפסקה (3) אנחנו אומרים שהוא התחייב שהוא מקיים את הוראות הדין התאגידי החל עליו, זה לעניין קבלת אישור ניהול תקין, ואת הוראות הדין החל עליו לפי תחום השירות שבו הוא פועל.

<נעה בן שבת: השאלה אם אנחנו מדברים גם על שאלה של פעילות שאינה מנוגדת לדין.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, לא רק לפי תחום השירות, שהוא גם לא עושה פעילויות שמנוגדות לדין, וגם הפעילות שלו צריכה להתאים לאיזו מדיניות ממלכתית כתנאי סף או שלא, שהוא יכול לפעול אפילו בתחום נגיד של צער בעלי חיים, אם הוא פועל בפעילות שהיא לא תואמת את המדיניות הממשלתית והפוכה למדיניות הממלכתית.

מירב בן ארי: איזה גוף פועל בניגוד למדיניות ממשלתית?

<דרור גרנית: אני אתן דוגמה.

<דרור גרנית: אני לא יודע אם זה עדיין בתוקף, אבל ניקח לדוגמה מהמישור של צער בעלי חיים.

<דרור גרנית: אי אז, מזמן, כי הייתי מתמחה, הייתה מדיניות ממשלתית שדיברה על המתה של חתולי רחוב בהיקף כזה וכזה.

<דרור גרנית: גופי זכויות בעלי חיים ועתרו כנגד הדבר הזה.

<דרור גרנית: המדיניות הממשלתית הייתה להמית חתולי רחוב עודפים.

מירב בן ארי: זה צריך להיות משהו מאוד מאוד ספציפי.

<דרור גרנית: היה הסבר וטרינרי ארוך ומפורט שלא ניכנס אליו כאן כי אני ממילא גם לא אזכור את כל פרטיו, אבל זאת דוגמה אחת.

<דרור גרנית: דוגמה אחרת שאפשר לדבר עליה היא עמותות שמקדמות לגליזציה של שימוש בקנאביס בצורה רחבה.

מירב בן ארי: יש שם שירות לאומי?

מירב בן ארי: עמותה שמקדמת לגליזציה, זאת עמותה פרטית.

מירב בן ארי: היא לא כפופה למשרד הבריאות.

<דרור גרנית: לכן אמרתי שכל הסעיף הזה, 58(ב)(2), עוסק בגופים פרטיים.

<דרור גרנית: שלא תהיה טעות.

<דרור גרנית: הוא עוסק בגופים פרטיים, ביי דפנישן.

<דרור גרנית: אלה גופים פרטיים.

<יואב ארבל: גופים שלא למטרות רווח.

<דרור גרנית: אלה תאגידים שמתכוננים מכוח הסכמה חוזית של אנשים פרטיים.

אלי אלאלוף: למה לעמותה אתה אוטומטית קורא גוף פרטי?

<דרור גרנית: אני אומר באיזה מובן הם פרטיים.

<דרור גרנית: אולי אני אחדד.

<קריאה: הם לא ממשלתיים אבל הם לא פרטיים.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: הם פרטיים במובן הזה שהמקור הנורמטיבי לקיומם הוא לא דין חקוק כלשהו אלא התאגדות חוזית, תוצר של רצון להתקשרות חוזית של הצדדים.

<דרור גרנית: זאת המשמעות של עמותה.

<דרור גרנית: התקנון של כל חברה ושל כל עמותה, לרבות חברה שלא למטרת רווח, התקנון הוא חוזה בין החברים המקימים והוא נרשם ברשם העמותות או ברשם החברות לפי העניין אבל בבסיסו הוא חוזה בין החברים המקימים אותו.

<דרור גרנית: הוא תוצר של התקשרות.

אלי אלאלוף: עמותה יכולה לחלק דיבידנדים?

<דרור גרנית: עמותה לא יכולה לחלק דיבידנדים אבל היא פרטית כי היא תוצר של ההתקשרות של החברים.

<דרור גרנית: היא גוף פרטי.

<דרור גרנית: היא לא מגיעה מעולם המשפט הציבורי שהמחוקק מסדיר.

אלי אלאלוף: בעמותות בהן אני הייתי, אף פעם לא הייתה פרשנות משפטית כזאת.

<דרור גרנית: להבנתי זאת פרשנות די סבירה.

מירב בן ארי: לא רק זה.

מירב בן ארי: אתה גם יודע שלפי הפסיקה, ואנחנו שנינו למדנו משפטים, יש כללים שחלים במשפט הציבורי על עמותות וזאת דואליות נורמטיבית.

מירב בן ארי: אתה לא יכול לבוא ולהגיד.

מירב בן ארי: יש עמותות, נכון, פרטיות אבל יש עמותות שרובן גם גוף מפעיל, סוג של, של המשרדים הממשלתיים.

מירב בן ארי: אתה לא יכול להגיד שהיא התארגנות פנימית של בעלי המניות שהם בעצם לא בעלי מניות.

<נעה בן שבת: אני רוצה לתת דוגמה שאולי תסביר את הבעיה.

<נעה בן שבת: יש עמותה שעוסקת בנושא של הגנת הסביבה והפעילות שלה בהגנת הסביבה - - -

מירב בן ארי: כמו אדם טבע ודין.

מירב בן ארי: אדם טבע ודין שמגישים בג"ץ נגד המדינה.

מירב בן ארי: על זה אתה מדבר.

מירב בן ארי: באדם טבע ודין יש בנות שירות?

<קריאה: נבדוק.

<נעה בן שבת: נניח שהם פועלים גם בדרכים אלימות, נניח נגד בתי חיות או נגד ספינות או נגד אסדות.

<נעה בן שבת: האם פעילות כזאת נכנסת בתחומי השירות?

<נעה בן שבת: זה גוף מפעיל שעומד בתנאים.

<דרור גרנית: את מעלה את השאלה אם זו מניעה.

מירב בן ארי: אם כבר מדברים, "בצלם" יש בני שירות.

מירב בן ארי: אני שואלת מה הגבול כאן.

מירב בן ארי: מי מחליט.

<נעה בן שבת: זאת בדיוק השאלה.

<דרור גרנית: כאן, ברשותכם, צריך לעשות זום אאוט לגבי הגופים המפעילים.

<דרור גרנית: יכולנו באופן תיאורטי לנסח תפיסה שאומרת - - -

<נעה בן שבת: אם משאירים את זה פתוח או משאירים את זה לשיקול דעת של הרשות, אם אנחנו לא קובעים זה שיקול דעת של הרשות והרשות צריכה להפעיל את שיקול הדעת שלה ולעשות את האיזונים.

<יואב ארבל: אם אין לרשות מקור לאסור על גוף מפעיל, היא תצטרך לאשר אותו.

<יואב ארבל: אין לה שיקול דעת לפסול מישהו כשאין לה סיבה בחוק לפסול אותו.

מירב בן ארי: נכון, אבל היא יכולה להחליט לאן לשלוח את בני ובנות שירות.

<יואב ארבל: אנחנו לא מדברים על זה.

<יואב ארבל: אנחנו מדברים על אישור מקדמי.

<נעה בן שבת: אם אומרים שזה הדין החל עליו לפי תחום השירות בו הוא פועל, הוא עומד בהוראות התע"ש אם הוא פועל בתחום הרווחה?

<יואב ארבל: למשל.

<יואב ארבל: או למשל שומר על - - -

<נעה בן שבת: הוא לא עושה פעילות שהיא מנוגדת לדין.

<נעה בן שבת: אם אנחנו אומרים שהפעילות שלו לא מנוגדת לדין, הפעילות שלו בתחום השירות לא מנוגדת לדין.

<אפרת שפרוט: ברור שהארגונים שפועלים נגד החוק, לא צריכים להיות אבל אני חושבת שמדינה דמוקרטית צריכה לעודד את הארגונים גם שמבקרים את הפעילות של הממשלה ושל המדינה.

<אפרת שפרוט: זה מחייה את החברה האזרחית וזאת הפעילות הדמוקרטית.

<אפרת שפרוט: זאת עשייה לגיטימית לגמרי ללכת לבג"ץ.

<אפרת שפרוט: שזה לא יהיה השוט.

<אפרת שפרוט: אני חושבת שכדאי לעודד ארגונים חיוביים – חיות, טבע, צעירים, קשישים וכולי – ולא להגביל אותם.

אלי אלאלוף: לפעמים גם בני אדם.

<נעה בן שבת: הפעילות שלו לא מנוגדת לדין.

<נעה בן שבת: זה לא אומר שהוא לא עבר איזו עבירת מס או משהו.

<יואב ארבל: לאור פניות שכל הזמן מגיעות אלינו, מגיעות כל מיני פניות שמצביעות על כך שגופים מפעילים עוברים על הוראות דין כזה או אחר כמו מס, אלף ואחד דברים, אנחנו לא הרשות שיש לה את הכוח לבדוק האם הגוף המפעיל עובר על הדין או לא.

<יואב ארבל: יש את רשם העמותות שצריך לסגור עמותות שעוברות על הדין ויש את משטרת ישראל.

<יואב ארבל: אנחנו לא יכולים להיות השער שיבדוק ואין לנו גם את הכלים לבדוק האם גוף מפעיל עובר על הדין או לא.

<יואב ארבל: זה רק יגרום להרבה מאוד פניות שלא נוכל באמת לבדוק אותן.

<יואב ארבל: לכן לגבי הדרישה הזאת שהוא לא עובר על הדין, אני חושב שזאת דרישה בלתי אפשרית מבחינתנו.

<נעה בן שבת: אולי צריך להגיד הפעילות.

<נעה בן שבת: הוא לא מפעיל את הבנות בפעילות שהיא מנוגדת לדין.

<נעה בן שבת: גם את זה אי אפשר להגיד?

<דרור גרנית: אם אני ארגון שמקדם שימוש לגליזציה של קנאביס ואני בא ומצהיר שהמטרה שלי היא לשנות את הדין, ביי דפנישן אני חושב שהדין פסול, שגוי וכולי, ואני בא לשנות אותו ולקדם שינוי שלו באמצעים חוקיים במובן הזה של הפגנה, עתירות משפטיות כאלה ואחרות, לובינג בכנסת, אמצעים מוכרים בדין.

<דרור גרנית: אבל זה במפורש כדי לשנות את הדין הפלילי.

מירב בן ארי: אבל אתה לא עובר על הדין בזה שאתה עושה את זה.

מירב בן ארי: אתה רוצה לשנות.

מירב בן ארי: הפעילות שלך היא בתחום הלגיטימי.

מירב בן ארי: אגב, אני הולכת דווקא לחבר'ה מהגנת הסביבה, אדם טבע ודין, אותם חבר'ה שמגינים על בעלי חיים או על הסביבה.

מירב בן ארי: הם עושים פעילות, נגיד חוסמים וכולי, שזה בניגוד אבל הם לא עוברים על החוק.

מירב בן ארי: גם הלגליזציה, אתה לא עובר על החוק.

מירב בן ארי: אתה רוצה לשנות.

מירב בן ארי: אותם גופים ירוקים רוצים לשנות את ההחלטה.

<דרור גרנית: ביום העצמאות, לפני שנה-שנתיים כמדומני, באו ופיזרו ראשי בקר כדי לזעזע את הממנגלים.

מירב בן ארי: כתוב לך בחוק שאסור לפזר ראשי בקר?

מירב בן ארי: השאלה אם דבר כזה תעשינה בנות שירות לאומי.

<דרור גרנית: הדיון כאן הוא מאוד עדין.

אלי אלאלוף: תן לנו פתרון.

<דרור גרנית: אני לא בטוח שיש לי.

<דרור גרנית: אמרנו על דעת פניות ודיונים שהיו לבטל את אישור הגוף המפעיל ל"בצלם" ול"שוברים שתיקה".

<דרור גרנית: יצאה חוות דעת שאמרה שתיאורטית היה אפשר ללכת בשתי גישות.

<דרור גרנית: גישה אחת היא מאוד צרה ומצמצמת ואומרת שרק בגופים ציבוריים פרופר, במשרדי ממשלה, אולי ברשויות מקומיות, אולי בעוד אי אילו גופים פרופר ציבוריים, ואז החיים שלנו קלים ורק הם מקבלים בני שירות לאומי.

<דרור גרנית: אפשר היה ללכת, וזו השיטה שבה הלכו עד היום, ולמעשה משם זה צמח, זה התחיל מגופים בעצם פרטיים ולאט לאט צמח גם לתוך המגזר הציבורי וחלק במגזר הציבורי הלך והתרחב אבל עדיין התפיסה היא שגופים פרטיים למיניהם, כל העמותות השונות והמגוונות שבאות ומבקשות, באופן כמעט גורף מקבלות בלי שהרשות נוטלת לעצמה את הכוח להגיד אתה כן ואתה לא כשאין לה באמת קריטריונים מאוד חדים וברורים איך לעשות את זה.

<דרור גרנית: מה שאנחנו רואים כאן עכשיו בסעיף (ד), בעצם לשמר את הקיים, את הבחירה הזאת שהייתה עד היום ולהגיד אלא אם כן יש משהו שהוא ביי דפנישן קריאה לשנות את טבעה היהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל, מעשה טרור וכדומה, כל אותו סעיף 4.

<דרור גרנית: מה שלא נופל בתוך הגדרים המאוד צרים האלה, יכול להיות גוף מפעיל.

<נעה בן שבת: אתה מציע להישאר כאן בנוסח של פסקה (3).

<נעה בן שבת: השאלה אם צריך להיות גם שיקול דעת בכל זאת לא לתת גם לגוף שעומד בכל התנאים האלה, לא לתת לו אם הפעילות שלו נוגדת.

<דרור גרנית: זו בעיה מאוד קשה כי אם נותנים שיקול דעת, צריך לתחום היטב את שיקול הדעת כדי למנוע שרירות ו/או פוליטיזציה.

<דרור גרנית: אנחנו יודעים – ולא בכדי אני אומר את זה – שעד היום הרבה מהקריאות היו דווקא מהצד הימני של המפה, לפסול את "בצלם", לפסול את "שלום עכשיו" וכולי אבל מחר זה יכול לבוא מהצד השמאלי של המפה.

<דרור גרנית: הדיון הזה התחיל אצלנו בסוגיה של עמותת אפרת.

<דרור גרנית: עמותת אפרת היא עמותה שמבקשת למנוע הפלות.

<דרור גרנית: מסתבר שגם אצלם יש בת שירות לאומי.

<דרור גרנית: באו ואמרו מה פתאום שעמותה שמבקשת למנוע מנשים את זכות הבחירה והשליטה בגופן תוכל להחזיק בנות שירות לאומי וכי זה לא ראוי.

<דרור גרנית: אז נכנסנו שם לאלה איך קובעים מי ראוי ומי לא ראוי להחזיק בת שירות לאומי.

<דרור גרנית: קבענו שלא קובעים.

אלי אלאלוף: מה זה לא קובעים?

אלי אלאלוף: יש לעמותה בת שירות לאומי או אין לה?

<דרור גרנית: יש לה.

אלי אלאלוף: אז קבעת.

<דרור גרנית: לא.

<דרור גרנית: לא קובעים קריטריונים שמונעים.

<דרור גרנית: סעיף (ד) כפי שהוא עכשיו, בעצם קובע קריטריונים מאוד מאוד צרים.

<דרור גרנית: הוא אומר שאם אתה תאגיד ואם אתה לא עושה דברים שהם מתנגדים לקיום היהודי והדמוקרטי, עשיית טרור וכולי והוא לא עוסק באופי מפלגתי, שאלה מגבלות מאוד צרות, אתה במשחק.

<דרור גרנית: אתה יכול להיכנס למשחק ואתה יכול לבקש לקבל אישור לבנות שירות.

אלי אלאלוף: מה אתה מציע?

<דרור גרנית: ההצעה הממשלתית דבקה במודל הזה כפי שהוא היה עד היום מתוך הבנה שמאוד מאוד קשה, שאנחנו לא יודעים להציע הצעה קונקרטית באופן שגם יתחום את שיקול הדעת וימנע פוליטיזציה.

<דרור גרנית: חוץ מהמודל האלטרנטיבי האחר שאומר רק גופים ציבוריים פרופר, פרופר, פרופר.

<דרור גרנית: נניח גופי ממשלה ורשויות מקומיות.

<אוריאנה אלמסי: למה במשרד הביטחון יש 295 תקנים?

<נעה בן שבת: זה משרד ממשלתי, זה סיפור אחר.

<אוריאנה אלמסי: חינוך, רווחה ובריאות.

<קריאה: לא.

<קריאה: יש גם ביטחון.

<אייל יסוד: הנוער העובד והלומד, הפורום לקידום השירות האזרחי.

<אייל יסוד: יש כאן עניין של חוקי משחק דמוקרטי.

<אייל יסוד: אינני משפטן אבל יש כאן עניין של חוקי משחק.

<אייל יסוד: כל עוד גוף מפעיל לא עובר על כללי המשחק הדמוקרטי, על חוקי מדינת ישראל, הוא יכול ורצוי שהוא פועל במסגרת זאת.

<אייל יסוד: גם הפגנה היא כלי דמוקרטי למרות שהיא נגד מדיניות ממשלתית.

<אייל יסוד: זה הכלי של האזרח להביע את עמדתו ודעתו.

<נעה בן שבת: אם כן, אנחנו נשארים במה שכתוב כאן בפסקה (3) - יקיים את הוראות הדין התאגידי החל עליו ואת הוראות הדין החל עליו לפי תחום השירות שבו הוא פועל.

<אלי יפה: מגן דוד אדום.

<אלי יפה: הערה שלא קשורה למגן דוד אדום.

<אלי יפה: גופים או מלכ"רים מחולקים לשני חלקים עיקריים, גופים שנותנים שירות וגופי האינטרס כאשר עיקר העבודה של גופי האינטרס היא להציע לממשלה להקצות תקציבים, לשנות מדיניות וכולי.

<אלי יפה: אני לא מבין, רוצים שבנות שירות לאומי ילכו להפגנות?

<אלי יפה: אני מבין שזה לא הכיוון שרוצים ללכת בו, אבל אם היו לי מאה בנות שירות לאומי והייתי גוף אינטרס, זה מה שהייתי עושה, הייתי רושם את הבנות האלה ברישיון המשטרה.

<אלי יפה: לכן אני חושב שכל גופי האינטרס שלא נותנים שירות, למה לתת להם בנות שירות לאומי?

<אלי יפה: לאן נגיע?

<דרור גרנית: החלוקה שאתה מציין בין גופי רווחה וגופי אינטרס היא חלוקה שפשוט אין לה קיום במציאות.

<דרור גרנית: אני חושב שהרבה מאוד מהגופים שאנחנו מכירים, ראשית, עושים גם וגם, ובדרך כלל גם אם הם התחילו כגוף שעיקר מטרתו לתת שירות, לאורך השנים - - -

<אלי יפה: אם זה גם וגם, צריך לאסור עליהם.

אלי אלאלוף: כמו שלחייל אסור להפגין, גם לבן שירות לאומי אסור להפגין.

<אלי יפה: זה לא כתוב כאן.

<אלי יפה: לא מביאים את הבנות להפגין אלא מביאים אותן לארגן את ההפגנה.

<דרור גרנית: ההשתתפות של חיילים בהפגנה היא שאלה מאוד מורכבת בפני עצמה.

<דרור גרנית: יש לזה פסק דין ישן שאני תכף אזכר בשמו משנות ה-90.

<דרור גרנית: האיסור על חיילים קבוע בפקודות הצבא והאיסור בפקודות הצבא, גם הוא עכשיו עומד לשינוי.

<דרור גרנית: כל מה שהוא אוסר זה שהם יגיעו למקום עם המדים.

<דרור גרנית: זאת אומרת, שלא יזוהו כחיילים.

<דרור גרנית: בקיצור, גם האיסור על חיילים להשתתף בהפגנות הוא לא כל כך פשוט ונקי.

<דרור גרנית: הוא לא מוחלט כפי שאדוני מצייר אותו.

<דרור גרנית: שנית, שזאת האמירה הבאה, אנחנו סבורים שבנות שירות זה מעמד – אמרתי את זה בשלב מוקדם יותר של היום בהקשר של הזכויות ועכשיו אני אומר את זה בהקשר של החובות והמגבלות – פחות מחייב מאשר של חיילים.

<דרור גרנית: המסגרת היא פחות מקיפה, היא פחות כופה, היא פחות חזקה, היא פחות 24/7 במשך 365 ימים.

<דרור גרנית: היא הרבה פחות.

<נעה בן שבת: אבל גם כאן אתה לא רוצה שישתלבו בפעילות פוליטית.

<דרור גרנית: של הגופים.

<דרור גרנית: היא יכולה ללכת להפגנה.

<נעה בן שבת: אבל אם היא מחלקת חומר תעמולה?

<יואב ארבל: אני רוצה להבהיר משהו.

<יואב ארבל: כשאנחנו מאשרים גוף מפעיל, אנחנו מאשרים שני דברים.

<יואב ארבל: האחד, רואים שהוא פועל בתחום אבל אנחנו מאשרים תיאור תפקיד ספציפי שמעבירים לנו ואם יהיה כתוב על תיאור התפקיד הזה שהבת מארגנת הפגנות או עושה דברים, ודאי שהוא לא יקבל אישור.

<יואב ארבל: יש תיאור תפקיד וזה תיאור התפקיד שאחר כך נבדק שאכן זה מה שעושה הבת.

אלי אלאלוף: אבל לא תמיד מה שכתוב, זה מה שמתבצע.

אלי אלאלוף: מה אנחנו מסכמים?

אלי אלאלוף: אני מבולבל לגמרי.

<נעה בן שבת: אני חושבת שנישאר עם פסקה (3) כפי שהיא כתובה כאן.

<נעה בן שבת: גם קיום הוראות הדין התאגידי, שזה למשל רישיון ניהול תקין, וגם הוראות הדין החל עליו לפי תחום השירות שבו הוא פועל.

אלי אלאלוף: בסדר.

מיקי לוי: אני יכול להעלות משהו ביחס למה שעברנו?

מיקי לוי: זה מטריד את מנוחתי.

מיקי לוי: אם תגידו לי לא, בסדר, אבל אני את שלי מבחינה מצפונית אעשה.

אלי אלאלוף: תגיד.

מיקי לוי: עברנו על סיפור הגבלה של מספר המתנדבים בכל עמותה ועמותה ואמרנו שלא מגבילים את זה.

מיקי לוי: אני הייתי במיעוט.

מיקי לוי: כשאני רוצה להגביל את מספר המתנדבים בכל עמותה ועמותה, זה לא בגלל ההיקפים הכספיים אלא זה כדי לאפשר לעמותות חדשות להיכנס.

מיקי לוי: אני רוצה להביא לתשומת לבך שעמותת שלומית הלכה לבג"ץ כי לא נתנה לה להיכנס כעמותה ורק אחרי איום בבג"ץ מצאו את הדרך לאפשר.

מיקי לוי: שתי עמותות נוספות נכנסו בזמנם של השרים מ-ש"ס.

מיקי לוי: נכנסו כשזה היה באחריות משרד אחר.

מיקי לוי: שתי עמותות כאלה נכנסו בהיסטוריה ועמותת שלומית נכנסה אחרי שהיא איימה בבג"ץ.

מיקי לוי: אם כן, איך אנחנו הוועדה, גברתי היועצת המשפטית ואדוני נציג משרד המשפטים, מבטיחים כניסה של עמותות חדשות כדי להגביר את התחרות?

מיקי לוי: תסבירו לי את זה.

<נעה בן שבת: אם אנחנו אומרים שאנחנו רוצים להגדיל את היצע הגופים המוכרים?

מיקי לוי: מי יאשר אותם?

מיקי לוי: השר.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: השר צריך לאשר.

מיקי לוי: הבנתי.

מיקי לוי: מתי זה יקרה?

<נעה בן שבת: זה לא באישור הוועדה.

<דרור גרנית: אדוני, המנגנון שאנחנו מציעים כדי לאפשר את אותה דינמיות בתוך השוק הזה, אנחנו מדברים רגע על הגופים המוכרים, חזרנו לגופים המוכרים, המנגנון שאנחנו מציעים הוא מנגנון של תכנית רב שנתית שמדי מספר שנים – כרגע אנחנו מדברים על ארבע שנים – בעצם צריך להסתכל, הגופים המקצועיים, קרי, קודם הרשות, לאחריה המועצה ורק לאחר מכן השר, מה הצרכים של מגזר הפעילות הזה, של עולם התוכן הזה, לאן פניו מועדות, מה הכיוונים והמגמות שרוצים ללכת אליהם.

<דרור גרנית: בהתאם לדבר הזה לקבוע את מספר הגופים המוכרים שיוכלו להיכנס לפרק הזמן הבא.

מיקי לוי: אני מסכים אבל תבין שאם לא הגבלנו, כל עמותה יכולה להיות גם עם 7,000 מתנדבים.

אלי אלאלוף: ברשותך, אנחנו קבענו שגופים קיימים במערכת בעת המכרזים או אחרי תקופה של ארבע שנים, בכל מקרה מתחילים רק בחמישים אחוזים מהגודל שקיים עכשיו.

<נעה בן שבת: אני מבינה שהנושא הזה של חמישים אחוזים הוא נושא של התקשרויות.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על העניין של הכרה של גוף מוכר.

<נעה בן שבת: אנחנו לא מבטיחים לו תקנים.

<נעה בן שבת: הרי הצעת החוק לא מבטיחה תקנים.

<נעה בן שבת: היא אומרת מי יכול לעסוק בתחום של שירות לאומי.

<נעה בן שבת: השאלה של חמישים אחוזים מהתקנים, היקף הפעילות שלו, זו שאלה של התקשרות של הגופים המפעילים או המשרדים אתו.

אלי אלאלוף: ברגע שגוף קיים לא יכול לקבל יותר מחמישים אחוזים, מובטחים לו חמישים אחוזים - - -

<נעה בן שבת: אבל אנחנו לא יכולים להבטיח כאן.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים לגוף שפעם בשבע שנים, לפי מה שמוצע כרגע, בודקים האם אתה יכול להמשיך להיות גוף מוכר, ואם לא נמצא שאתה לא ראוי לקבל, כנראה תמשיך להיות גוף מוכר.

<נעה בן שבת: זאת בדיקה שנעשית פעם בשבע שנים.

<קריאה: כל שנה הוא מתמודד במכרזים.

<נעה בן שבת: כל שנה הוא מתמודד במכרזים של הגופים המפעילים כדי לנסות לקבל תקנים ולנסות לאתר בנות או מתנדבים.

אלי אלאלוף: אם הוא משתתף במכרז, זה מבטיח לו חמישים אחוזים מהגודל שהיה לו לפני כן.

<נעה בן שבת: תלוי מה המכרז.

<נעה בן שבת: תלוי מה יקבע המכרז אבל זה לא משהו שהחוק אומר.

<קריאה: לא כובלים מראש.

<נעה בן שבת: החוק רק אומר שאתה יכול לפעול בשוק.

<נעה בן שבת: הוא לא מבטיח לך שום דבר והוא גם לא מבטיח לך תקנים.

<נעה בן שבת: אתה צריך ללכת ולאתר את המתנדבים, אתה צריך להתקשר עם גופים מפעילים, ואם יש גוף מפעיל שעורך מכרז לגבי התקנים שהוא מחלק, אתה יכול לזכות במכרז הזה.

<נעה בן שבת: אבל זה לא משהו שאפשר להבטיח מעצם ההכרה של גוף מוכר.

<נעה בן שבת: מה שכן, פעם בארבע שנים יצטרכו בתכנית הרב שנתית להתייחס גם לשאלת מספר הגופים המוכרים שפועלים בשוק.

מיקי לוי: אני רוצה להביא לידיעתך ששתי העמותות שנכנסו היו כאשר בניזרי היה שר וכשבוז'י היה שר.

מיקי לוי: תבדקו אותי.

<נעה בן שבת: עכשיו יש שתי עמותות חדשות.

שולי מועלם-רפאלי: בינואר האחרון נכנסו שתי עמותות.

<קריאה: ויש פניות נוספות.

מיקי לוי: אדוני יודע כמה קשה היה לו להיכנס.

אלי אלאלוף: כל פעם אני חוזר ויוצא חזרה לשיעורים פרטיים.

אלי אלאלוף: כל פעם אני מאמין שאני לא מתקדם.

מיקי לוי: אני אשמח להתיר את הקשרים האלה.

מיקי לוי: אני משתדל כמיטב יכולתי ואני לא לוביסט של אף אחד.

<נעה בן שבת: הבעיה מבחינתך היא שהשר הוא זה שקובע, שבעצם הרשות היא היוזמת.

מיקי לוי: איך אנחנו כוועדה נבטיח בחוק כניסתן של עמותות חדשות ראויות.

<נעה בן שבת: אם אנחנו מחייבים בתכנית השנתית לקבוע את מספר העמותות, אם יש קביעה שנראית בעייתית, אפשר אז לפנות לבג"ץ ולהגיד שיש כאן קביעה שלא תואמת את הצרכים והיא לא סבירה.

<יואב ארבל: יש גם מועצה.

שולי מועלם-רפאלי: יש היררכיה שלמה של הקביעה הזאת.

<יואב ארבל: בסוף השר קובע.

שולי מועלם-רפאלי: אם נקודת המוצא הייתה שהשר הוא בן אדם שמקשיב להמלצות, מכיר את המטריה הציבורית ויש לו גם איזו אחריות.

שולי מועלם-רפאלי: אתה יודע, זאת נקודת המוצא של שרים במדינת ישראל.

שולי מועלם-רפאלי: אם נקודת המוצא היא אחרת, אז נראה לי ששום דבר בעצם לא נותן מענה.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהעובדה היא שנכנסות עמותות חדשות כל הזמן.

מיקי לוי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: לא כל שבוע.

מיקי לוי: גם לא כל שנתיים.

<יואב ארבל: לפי המצב המשפטי היום באמת כל מי שרוצה יכול להיכנס.

<יואב ארבל: אנחנו גם נוכחנו בזה במסגרת עתירה לבג"ץ.

<יואב ארבל: כל אחד שעמד בתנאי הסף, יכול להיכנס.

<יואב ארבל: בהחלט נעשה כאן שינוי משמעותי שמכריח את השר ואת הגורמים המקצועיים ואת המועצה פעם בכמה שנים לבחון את הסוגיה הזאת לעומקה.

<יואב ארבל: זה בהחלט שינוי מהמצב הנוכחי.

<נעה בן שבת: אם זאת תהיה קביעה של הממשלה ולא תכנית רב שנתית שהשר בסופו של דבר קובע, זה יהווה מבחינתך הבדל?

מיקי לוי: זה הרבה יותר סביר.

<דרור גרנית: לטעמי בהקשר לדיוני נוהל סנכרון זה צריך להתכתב גם עם משך ההכרה בגופים כדי שלא יהיה מצב דברים שההכרה נפסקת או פוקעת באמצע תקופת חומש.

<דרור גרנית: שלא יהיה מצב דברים שבאמצע תקופת חומש אמורים להיות לי לצורך הדיון שמונה גופים ובאמצע תקופת החומש שלי אחד מהשמונה יורד.

אלי אלאלוף: מה תעשה אם אין לך ברירה?

אלי אלאלוף: תדע להפסיק את הפעילות של אותה עמותה?

<דרור גרנית: גם על זה דיברנו קודם בהפסקה.

<דרור גרנית: צריכה תהיה הרשות לפתח איזושהי מחשבה על הדבר הזה ומה היא עושה במקרה כזה.

<דרור גרנית: אפשר לחשוב על כל מיני צורות מה עושים.

<דרור גרנית: אפשר להגיד שהדברים שהיא ניהלה באופן פרופורציוני בין הגופים האחרים.

<דרור גרנית: אפשר לחשוב על זה בכל מיני צורות.

<דרור גרנית: אני לא בטוח שזה מחייב שזה דווקא יהיה בחקיקה כמענה לפתולוגיות אבל המבנה הבסיסי לטעמי כן צריך להסתנכרן במובן הזה שההכרה, תכנית החומש, היעדים הממשלתיים, כולם מסתנכרנים לאותו לוח זמנים והתכנית הרב שנתית, מסתנכרנים לאותו לוח זמנים שלי נראה שהמושג חומש הוא הכי נכון.

<נעה בן שבת: דיברנו על זה גם בהפסקה.

<נעה בן שבת: אולי אפשר לבקש אם תוכל להציע איזשהו מודל של זמנים, מה שנראה לך מסונכרן, שיוכל לתת מענה.

<דרור גרנית: לגבי השאלה ששאל חבר הכנסת לוי.

<דרור גרנית: המענה לשאלה שלך בעיני היא בכך שאנחנו באים ואומרים מדי נניח חמש שנים, כל המערכת מסתנכרנת לאיזשהו יישור קו .

<דרור גרנית: כולם יודעים שבשנת 2015, 2020, 2025, נניח, ייקבע מספר נתון של גופים שיוכלו לשחק במשחק, הגופים ייבחרו שוב במכרז, הגופים יוכרו או לא יוכרו מחדש, אלה הישנים, אלה החדשים שירצו להשתתף, והשאלות האלה הן חלק, כלומר, הכנסנו היום את הסיפור של המכסה לתוך מערך השיקולים בקביעת תכנית החומש או הארבע שנים.

<נעה בן שבת: יש כאן כמה שאלות שמתערבבות.

<נעה בן שבת: .

<נעה בן שבת: יש את השאלה ששאל חבר הכנסת מיקי לוי, למה שהשר הוא זה שיקבע.

<נעה בן שבת: אם אנחנו מכניסים את זה לסדרי עדיפויות, את קביעת מספר הגופים ויכול להיות שגם את המכסה המרבית של המתנדבים לסדרי עדיפויות של הממשלה, אז הממשלה היא זאת שקובעת.

<נעה בן שבת: נכון, יש שם תהליך מקדים שהרשות והמועצה וכולי, אבל בסופו של דבר הממשלה היא זאת שקובעת את סדרי העדיפויות.

<נעה בן שבת: זה עניין אחד.

<נעה בן שבת: עניין אחר.

<נעה בן שבת: אתה אומר סנכרוניזציה של כל המועדים שאנחנו קובעים, מתי אנחנו קובעים, זה עניין אחר.

<נעה בן שבת: שאלה אחרת היא האם אנחנו מהתחלה בוחרים כל פעם את הגופים המוכרים שיכולים לפעול.

<נעה בן שבת: אני הבנתי הבוקר מיושב ראש הוועדה שהכיוון שהוועדה הולכת אליו הוא כזה שאנחנו לא סוגרים קו - - -

שולי מועלם-רפאלי: לא מוציאים עמותות קיימות ומתחילים מהתחלה.

מיקי לוי: אנחנו לא רוצים לאבד את הידע.

מיקי לוי: שלא תבינו אותי לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: רוצים להעשיר את הידע.

שולי מועלם-רפאלי: לפתוח אפשרות לכניסה של עמותות חדשות.

מיקי לוי: יכול להיות שבעשרים שנים נכנסו שלוש עמותות?

<דרור גרנית: מה זה מוציאים?

<דרור גרנית: אם באים ואומרים שבתכנית החומש הבאה צריכים שיהיו עשרה שחקנים במקום שמונה, אז עורכים הליך תחרותי, מכרזי כלשהו, על כל עשרת התקנים, יכול שייכנסו כל השמונה הוותיקים ועוד שניים, יכול להיות שתבוא הרשות ותגיד שמבין השמונה הוותיקים, שתיים לא היו טובות.

שולי מועלם-רפאלי: אם הן לא היו טובות, לא צריך לחכות לתכנית חומש.

שולי מועלם-רפאלי: הרי על זה דיברנו.

<קריאה: מגבילים את זה.

שולי מועלם-רפאלי: במה מגבילים את זה?

<קריאה: במספר המשתתפים.

שולי מועלם-רפאלי: אם יש להם פחות מ-250 תקנים - - -

מיקי לוי: אם יש 3,000 והיו לי 15 אלף, אז יהיו עוד חמש עמותות.

מיקי לוי: אם 3,000 והיו לי שלושים אלף, אז היו לי עשר עמותות.

מיקי לוי: זה המפתח שאני ביקשתי.

<נעה בן שבת: השאלה אם נכון לקבוע מראש בחקיקה ראשית 3,000 מתנדבים.

מיקי לוי: תגידו אתם.

מיקי לוי: ברגע שאת משאירה את זה פרוץ, לא ייכנסו ולא תהיה תחרות ולא יהיה ניסיון לייטב את הנושא הזה.

מיקי לוי: הדרישה שלי היא להכניס 3,000.

מיקי לוי: אני רציתי פחות אבל אמרו לי אובדן ידע ולכן שתקתי.

מיקי לוי: זה היה איזשהו מפתח.

מיקי לוי: הייתי בא עם עמותה חדשה, היו אומרים סליחה, אי אפשר את העמותה ה-11 כי יש שלושים אלף תקנים.

מיקי לוי: זהו.

מיקי לוי: סתם לדוגמה.

מיקי לוי: אז אני הייתי מחכה עד שמישהו לא ימלא את חובתו או עד שמישהו יפרוש, זה עניין אחר.

מיקי לוי: אתם לא סוגרים לי את הפינה הזאת של איך ייכנסו עמותות חדשות, להגביר את התחרות, ואיך נייטב את העניין.

<נעה בן שבת: אולי אתה רוצה שתהיה הגבלה שלא יהיה מונופול, שלא ייקח יותר מארבעים אחוזים מהתקנים ואז אתה מדבר על כלל התקנים.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על כלל תקני השירות הלאומי.

<נעה בן שבת: אני רק זורקת את זה כהצעה.

<נעה בן שבת: אתה מקבל את זה כאחוז מכלל התקנים ולא כמספר.

מיקי לוי: אדוני, אני מוכן שהיועצת המשפטית ונציג משרד המשפטים, אני מניח שהם הבינו את הבעיה שאני מעלה.

מיקי לוי: יכול להיות שצריך לחשוב מחוץ לקופסה איך פותרים את זה.

מיקי לוי: אני ידעתי איך פותרים את זה אבל לא הייתה הסכמה להגביל ל-3,000.

מיקי לוי: אם הייתה הסכמה כזאת, המפתח של מספר העמותות היה נפתר ממילא.

שולי מועלם-רפאלי: נניח שמספר העמותות ייקבע ממילא במספר הזה ואז יהיו לך עמותות לא טובות.

מיקי לוי: הן יצאו.

שולי מועלם-רפאלי: ומי ייקח את התקנים שלהן?

שולי מועלם-רפאלי: זה דבר גרוע.

שולי מועלם-רפאלי: מה תעשה עם התקנים שלהן?

מיקי לוי: זה לא שייך.

שולי מועלם-רפאלי: בטח שזה שייך.

מיקי לוי: גם אם לא הגדרת כמה והן יצאו, מישהו צריך לקחת את התקנים.

מיקי לוי: מה זה שייך?

שולי מועלם-רפאלי: כך אתה לא מגביל את האחרים.

מיקי לוי: מה זה שייך?

שולי מועלם-רפאלי: זה בדיוק מה ששייך.

אלי אלאלוף: יש הבדל בין מצב חירום לבין תכנון.

אלי אלאלוף: את יכולה לעשות תכנון של איקס ואחר כך לפי מצב חירום בהחלטת הרשות להעביר לפי מצב החירום לעמותה זו או אחרת או לפרסם בין העמותות.

אלי אלאלוף: זה לא מפריע.

שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שההגבלה במספר, אין לה.

מיקי לוי: לפי מפתח אחר.

אלי אלאלוף: מה המספרים היום בשלושת העמותות הגדולות ביותר?

<קריאה: יש אחת עם 5,000, אחת עם 3,500.

<מוטי אלמליח: 5,500 היא העמותה הכי גדולה.

<מוטי אלמליח: שלומית עם 3,800 אנשים.

<דניאל פרג: הגדולה ביותר היא בסביבות 5,300 אנשים.

<דניאל פרג: אחר כך 3,000 בשני הגופים המוכרים ולאחר מכן המספר יורד.

אלי אלאלוף: זה ברור שאם יש מצב חירום, אין טעם ללכת לגופים הגדולים אלא ללכת לקטנים ולבדוק אצלם את האפשרות כי אולי הם לא בנויים לזה.

אלי אלאלוף: במצב חירום צריך להשאיר את ניתוח המצב לרשות והרשות תחליט על הפתרונות.

אלי אלאלוף: מראש להגביל ל-3,000?

שולי מועלם-רפאלי: זה מאוד בעייתי.

מיקי לוי: אין לי בעיה, אבל תשבו שניכם.

שולי מועלם-רפאלי: תגידו איך מאפשרים כניסה של עמותות חדשות.

מיקי לוי: בדיוק.

שולי מועלם-רפאלי: בלי לפגוע בעמותות קיימות.

מיקי לוי: מתאים לי.

מיקי לוי: תסבירו לי איך במשך 15 שנים נכנסו שתי עמותות.

שולי מועלם-רפאלי: אני ביררתי.

שולי מועלם-רפאלי: בעשרים שנים נכנסו חמש עמותות חדשות.

אלי אלאלוף: שתיים בשנה האחרונה.

שולי מועלם-רפאלי: נכון.

שולי מועלם-רפאלי: את זה אנחנו יודעים.

שולי מועלם-רפאלי: בינואר האחרון אורי אישר שתיים.

<אברהם מאיר: ויש פנייה נוספת של עמותה נוספת שאנחנו ממתינים לחוק על מנת לדעת כיצד לאשר אותה.

מיקי לוי: אדוני, כל מה שתחליט היועצת המשפטית עם נציג משרד המשפטים, ברשותך, אני מבקש את רשותך, אם זה יהיה מקובל עליך, זה יהיה מקובל עלי.

שולי מועלם-רפאלי: מתקנים אותי כאן שאלה שבע עמותות בעשרים שנים.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: בכל מקרה הרשות צריכה כל חמש שנים לחדש את הרישיון.

<נעה בן שבת: דיברנו על חמש שנים, על שבע שנים.

<קריאה: יש גם את סעיף 23(ב).

<קריאה: אלאל

אלי אלאלוף: אם תעשו את הסינכרוניזציה הנדרשת בכל השנים.

אלי אלאלוף: לדעתי זה יותר קרוב לחמש שנים מאשר לשבע שנים.

<נעה בן שבת: חמש שנים.

<נעה בן שבת: תשבו על זה.

<אפרת שפרוט: אנחנו מסדירים את הכול חוץ מזה שהרשות ממשיכה לעבור ממשרד למשרד ואז ה-לופ הזה נשאר ספיראלי.

<אפרת שפרוט: אם השר הוא זה שאחראי על הדבר הזה וזה זז עם השר, נשארת בעיה.

מיקי לוי: אני מאוד מודה לך.

מיקי לוי: הבהרת את דברי.

<אפרת שפרוט: כנציגת האזרח הקטן.

מיקי לוי: את צודקת.

<נעה בן שבת: אדוני, אם אפשר לחזור לעמוד 63 לפסקה (7).

<נעה בן שבת: אחת השאלות היא מה אנחנו עושים כאשר יש מעברים בין שירות אחד למשנהו והגוף המוכר בינתיים מפעיל את בנות השירות אצלו.

<נעה בן שבת: השאלה אם יש פתרון למצב הזה, כי בגדול אני חושבת שצריך להגיד שגוף מוכר לא צריך להעסיק אצלו את בנות השירות.

<יואב ארבל: זה בוודאי שלא.

שולי מועלם-רפאלי: זה חלק מההגדרות של גוף מוכר שהוא לא מפעיל אותן בעצמו.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: השאלה מה אנחנו עושים במקרים של מעברים של הבנות.

שולי מועלם-רפאלי: שאיזשהו גוף מפעיל נסגר פתאום ואז מי אחראי עליהן?

<נעה בן שבת: היום זה דבר שקורה?

<נעה בן שבת: שבת עוזבת והיא נמצאת בתקופת הביניים, בשבוע או שבועיים אלה, ועושה שירות לאומי בגוף המוכר.

שולי מועלם-רפאלי: אולי אפשר להגדיר את תקופת הביניים הזאת בזמן?

אלי אלאלוף: מה קורה במצב כזה?

<קריאה: הן עוברות מיידית.

אלי אלאלוף: למה היא נמצאת במצב כזה בין גוף לגוף?

<קריאה: לפעמים זה קורה בין השנה הראשונה לשנייה בעיקר.

<קריאה: לא הסתדרה, לא התאים לה.

<קריאה: יש אלף ואחת סיבות.

<יעקב עמר: אתה מתכוון למעברים.

<יעקב עמר: בתחילת שנה יש 10-15 אחוזים.

<קריאה: 12 אחוזים.

<יעקב עמר: אחר כך זה מתיישר והיא מתאפסת על המקום שהיא רוצה וזה רץ.

אלי אלאלוף: זאת החלטה אישית שלה?

<יעקב עמר: ברוב המקרים היא מחליטה.

<יעקב עמר: זאת התנדבות.

<יעקב עמר: זאת הבעיה שלנו.

אלי אלאלוף: מתי שנוח, זאת התנדבות, מתי שלא נוח, זה כמו אצל החיילים.

<דוד שלמה פלבר: בעניין הזה יש לנו באמת תנועה של קצת פחות מעשרה אחוזים בחודש הראשון, עד שנוצרת התייצבות.

<דוד שלמה פלבר: בסך הכול אלה בנות שפעם ראשונה יוצאות מהבית.

<דוד שלמה פלבר: לפעמים הן בחרו ללכת מחוץ לבית למגורים והסתבר להן שהן לא מסתדרות, לפעמים הן רצו חינוך מיוחד וחשבו שיסתדרו אבל הן לא מסתדרות.

<דוד שלמה פלבר: לפעמים, סתם אני אומר, ילדים אוטיסטים מכים אותן.

<דוד שלמה פלבר: יש בנות שיודעות להשתלט על זה ויש בנות שלא יודעות.

<דוד שלמה פלבר: הדברים האלה קורים ואנחנו סופגים את זה.

<דוד שלמה פלבר: בדרך כלל עד אחרי החגים יש התייצבות ואז במהלך השנה אלה כבר תנודות קלות.

<דוד שלמה פלבר: בסוף זאת התנדבות וכל בת יכולה כל יום וכל רגע לקום וללכת גם על שטויות.

<דוד שלמה פלבר: למשל, תפסו לה את המיטה ליד החלון.

<דוד שלמה פלבר: אז זה מיותר וזה לא נכון וזה לא הוגן אבל בהרבה מקרים זה עניין של הסתגלות.

<דוד שלמה פלבר: אנחנו מקבלים את זה וסופגים את זה.

<מוטי אלמליח: לפעמים מפעילים משקיעים הכשרה ארוכה וכולי.

<דוד שלמה פלבר: בהכשרות זה לעבור מהתנדבות למחויבות, לדעת שהבת, ברגע שהיא התייצבה במקום, לוקחת על עצמה מחויבות.

<דוד שלמה פלבר: אבל יש אחוזים מסוימים שזה לא עובד.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך.

<ידעיה לוין: לא הבנתי לגבי פסקה (7).

<ידעיה לוין: לא הבנתי למה זה נדחה.

<נעה בן שבת: שאלתי על הסעיף הזה כי אני הבנתי שיש מצבים כאלה שהבנות נמצאות בגוף מוכר, אבל אני ראיתי כאן מבטי תמיהה.

<ידעיה לוין: לא.

<ידעיה לוין: זה קיים אבל אני רוצה לחדד את זה.

<ידעיה לוין: יש מצבים בהם מתנדבים מסיימים שירות במסגרת התפקיד שלהם ונוצר מצב שבקיץ הן צריכות להשלים ואין לי מקום להשלמה הזאת מסיבות כלשהן והרבה פעמים אנחנו אומרים להן שיבואו לעשות במקום כאילו אנחנו לוקחים אחריות כגוף מוכר כדי שיסיימו שנה, שתהיה להן שנת שירות.

<ידעיה לוין: לא תמיד יש דרך אחרת כי המוסד נסגר.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, יש מצבי ביניים כאלה.

אלי אלאלוף: שלום אדוני השר.

אורי אריאל: שלום לכולם.

אורי אריאל: באתי כדי שאני אוכל לשמוע את ידידי חבר הכנסת מיקי לוי במלוא עוצמתו.

מיקי לוי: היית מזמין אותי ביום רביעי, אז היית שומע בדיוק.

מיקי לוי: עשית איזו ועדת משנה.

מיקי לוי: מירב שאלה אותי אם לא הוזמנתי ואמרתי שאני לא הוזמנתי.

מיקי לוי: אני מצורע.

אורי אריאל: טרחתי לבוא כדי לשמוע אותך, מיקי.

אורי אריאל: אני לא יכול לוותר על זה.

מיקי לוי: היית מזמין אותי ליום רביעי והיית שומע אותי.

אורי אריאל: אני אזמין אותך.

אלי אלאלוף: נסיים את הנקודה בה התחלנו.

שולי מועלם-רפאלי: האם אפשר לתחום את הזמן הזה?

שולי מועלם-רפאלי: האם אפשר להגדיר שהדבר הזה יכול להיות עד חודש?

<קריאה: אפשר.

שולי מועלם-רפאלי: אם מדובר על הקיץ ובמוסדות שנסגרים לפני סוף השנה.

<מוטי אלמליח: הם הרי מוצבים באיזה גוף מפעיל.

<מוטי אלמליח: הם לא נמצאים אצלכם בתוך המשרדים.

<מוטי אלמליח: אין מצב כזה.

<מוטי אלמליח: באותו גוף מפעיל שהם יהיו, הם יירשמו שם.

אלי אלאלוף: בדרך כלל כמה זמן הם צריכים להשלים?

אלי אלאלוף: עד חודש?

שולי מועלם-רפאלי: עד חודש.

<ידעיה לוין: עד חודש ולא כל מוסד מוכן לקבל מתנדב לחודש.

אלי אלאלוף: אבל בגוף שהם היו?

<ידעיה לוין: הגוף שהם היו בו סיים את העבודה שלו בסוף יוני והמתנדב צריך להשלים עוד חודש, ביולי.

<ידעיה לוין: הרבה פעמים קשה לקחת לחודש, למצוא מקום לחודש.

<קריאה: מה הן עושות?

<ידעיה לוין: הן עושות קייטנות.

שולי מועלם-רפאלי: הן לא עובדות כפקידות.

שולי מועלם-רפאלי: אלאל

אלי אלאלוף: באמצעות איזה גופים הן מופעלות?

<ידעיה לוין: באמצעות גופים שמפעילים קייטנות.

אלי אלאלוף: גופים אחרים.

אלי אלאלוף: הגוף המוכר הוא אחראי על מפעילים אחרים?

<ידעיה לוין: לא.

<ידעיה לוין: חס וחלילה.

<ידעיה לוין: שאלו אותי במה הן מופעלות בכלל.

<ידעיה לוין: אני אומר שבדרך כלל אלה קייטנות.

אלי אלאלוף: מי מקבל את המתנדבים האלה לחודש?

<ידעיה לוין: לפעמים גופים כלשהם שמפעילים קייטנות.

<ידעיה לוין: אלה יכולות להיות רשויות מקומיות.

שולי מועלם-רפאלי: זאת רשות מוכרת לצורך שירות לאומי?

<ידעיה לוין: כן.

<ידעיה לוין: רשויות מקומיות, בתי ספר.

מיקי לוי: מה זאת אומרת מפעילים קייטנות?

<ידעיה לוין: הסברתי לפני רגע.

מיקי לוי: לא, לא הסברת.

מיקי לוי: תסביר לי מה זאת אומרת מפעילים קייטנות.

מיקי לוי: בנות השירות הלאומי הולכות להפעלת קייטנות?

<ידעיה לוין: לא.

<ידעיה לוין: בנות השירות הלאומי מתנדבות ברשויות מקומיות.

מיקי לוי: לא אדוני.

מיקי לוי: הרשויות יוצאות למכרזים כדי להרוויח כסף.

שולי מועלם-רפאלי: מיקי, אל תיקח את זה כל כך רחוק.

מיקי לוי: רגע.

מיקי לוי: תני לי לדבר בבקשה.

מיקי לוי: יש מכרזים שהם קייטנות.

מיקי לוי: מדריכה עולה פי שלוש ופי ארבע.

מיקי לוי: האם בנות שירות לאומי יכולות ללכת להיות בקייטנה אצל מפעיל פרטי?

<ידעיה לוין: לא.

<ידעיה לוין: מדובר ברשויות מקומיות, בבתי ספר ובמתנ"סים.

מיקי לוי: יש לי הבנה בינונית.

מיקי לוי: אני רוצה לשמוע אותך.

<ידעיה לוין: הסברתי ואמרתי.

<ידעיה לוין: אני לא חושב שיש איזשהו גוף מוכר שניגש להפעלת קייטנות, ודאי לא אנחנו.

<ידעיה לוין: מדובר ברשויות מקומיות במתנ"סים, בבתי ספר, במסגרת מוסדות חינוך במסגרת הקיץ.

<ידעיה לוין: יש תכנית של משרד החינוך.

<ידעיה לוין: אלה לא בתי הספר של החופש הגדול.

מיקי לוי: אני אסביר משהו.

<קריאה: זה דווקא כן.

מיקי לוי: אם זה כן, אין לי בעיה עם זה.

מיקי לוי: כולכם רוצים להסביר לי ואני רוצה לשאול.

מיקי לוי: החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי מפרסמת בכל שנה קייטנות.

מיקי לוי: אני שואל האם בנות השירות הלאומי הולכות לקייטנות האלה.

<ידעיה לוין: אנחנו נדרשים במסגרת העבודה שלנו - - -

מיקי לוי: אם אתה לא יודע, תגיד שאתה לא יודע.

<ידעיה לוין: אני עונה.

<ידעיה לוין: אנחנו נדרשים במסגרת הדיווחים שלנו למשרד החינוך ולרשות לשירות לאומי בכל קיץ, בהתחלת הקיץ, להגיש דיווח מסודר על כל מתנדבת, לאן היא הולכת.

<ידעיה לוין: אנחנו מגישים את זה.

<ידעיה לוין: כל מתנדבת, לאיזו קייטנה, איפה היא משובצת, באיזה מקום, בעמידה לפי הכללים.

<ידעיה לוין: נקודה.

מיקי לוי: אני שואל שאלה פשוטה.

מיקי לוי: האם למיטב ידיעתך בנות השירות הלאומי הלכו לקייטנות של השלטון המקומי שהוא מוציא אותן החוצה לקבלנים כדי שיבצעו עבורו את הקייטנות?

מיקי לוי: והם מרוויחים כסף על זה.

מיקי לוי: בת שירות לאומי, עלותה לא מיועדת לדבר הזה למיטב הבנתי.

מיקי לוי: עלותה היא גם עשרות מונים פחות מעלות מדריכה.

מיקי לוי: האם הבנות הלכו כמדריכות לקייטנות השלטון המקומי?

<ידעיה לוין: אני חושב שלא, אבל אין לי מושג.

מיקי לוי: אני שואל אתכם, את הרשות.

מיקי לוי: האם למיטב ידיעת

מיקי לוי: כם הלכו בנות השירות הלאומי לקייטנות של השלטון המקומי, של החברה הכלכלית?

<מוטי אלמליח: למיטב ידיעתנו, לא.

<מוטי אלמליח: אנחנו לא יודעים על דבר כזה.

<ידעיה לוין: אני העליתי נקודה אחרת לחלוטין.

<ידעיה לוין: בנות שסיימו את הקייטנות, היו במהלך יולי בקייטנות וצריכות גם כן להתנדב באוגוסט ובאוגוסט יש פחות מקומות שמפעילים.

<ידעיה לוין: הן לא יכולות להיכנס בדרך כלל לגוף מפעיל כזה או אחר כי הוא לא רוצה אותן.

אלי אלאלוף: מה ההצעה?

<נעה בן שבת: אבל יש להן חופשה, לא?

<ידעיה לוין: ההצעה היא שתהיה דרך שהגוף המוכר לטווח קצר, כדי שמתנדבות יוכלו להשלים התנדבות, תהיה לו יכולת להפעיל מתנדבות.

<דרור גרנית: אבל מה לעשות?

<ידעיה לוין: מדברים על סדר גודל של עד חודש.

<דרור גרנית: אבל מה הן יעשו שם?

<דרור גרנית: מה הן יעשו אצלכם?

<דרור גרנית: אתם גוף שהתפקיד שלו הוא להשים מתנדבות ולספק להן את השירותים.

<דרור גרנית: מה הן יעשו אצלכם?

אלי אלאלוף: אפשר שאלות פשוטות?

אלי אלאלוף: מה יעשו בחודש הזה?

<ידעיה לוין: הן יכולות לעשות הרבה דברים, החל מעבודה בעזרה להכנה של שנה הבאה בקטע האדמיניסטרטיבי, דרך כל מיני פעילויות שקשורות בהדרכה.

<ידעיה לוין: אנחנו עושים סמינר, אז עזרה בסמינר.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, פעילויות כאלה ואחרות.

אלי אלאלוף: נראה לי טוב מאוד להפעיל אותן.

שולי מועלם-רפאלי: מדובר רק על מי שצריכה להשלים.

אלי אלאלוף: אני מבקש שנסכם את זה.

אלי אלאלוף: אם מתנדבים צריכים להשלים את התקופה שלהם בעבודה בגוף מבוקר, בתחומים, כמה שיותר קרוב לתחומים המאושרים, טוב מאוד.

אלי אלאלוף: אני מציע שזה לא יהיה יותר מחודש.

<נעה בן שבת: אולי צריך אישור של הרשות.

אלי אלאלוף: בהסכמת הרשות.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: תפסיקו להסתכל על כולם בחשדנות מוגזמת.

<נעה בן שבת: בעצם הרשות תהיה רשאית לאשר הפעלה של מתנדבת לשם השלמת שירות.

אלי אלאלוף: אל תשכחו שבין היתר המתנדבים והמתנדבות לומדים מהניסיון שהם צוברים בכל אחת מהתחנות האלה.

שולי מועלם-רפאלי: גם אם הם לא ישלימו שנה, יצא שכרנו בהפסדנו.

<יעקב עמר: אסור לפגוע בבנות האלה.

<יעקב עמר: הבנות האלה צריכות להשלים את השנה.

אלי אלאלוף: כדאי שישלימו את השנה כי אחרת יאבדו את כל הזכויות שלהן.

אלי אלאלוף: זה מקובל?

אלי אלאלוף: זה בסדר?

<ידעיה לוין: מצוין.

<נעה בן שבת: אם זה כפוף לאישור הרשות אבל הרשות תצטרך לראות שזה לא נעשה כשיטה.

אלי אלאלוף: ברור.

שולי מועלם-רפאלי: ברור.

שולי מועלם-רפאלי: הרי ממילא יש נוהל כזה.

שולי מועלם-רפאלי: זה לא זר לכם הדבר הזה.

אלי אלאלוף: לדעתי זה רק טוב.

אלי אלאלוף: עבדו בשטח, נגעו בכל הדברים הקשים.

אלי אלאלוף: מה רע בזה?

אלי אלאלוף: מיקי, אתה החשדן מספר אחד.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: נציג משרד המשפטים ולא אני.

אלי אלאלוף: הוא לא בא להחליף אותך אלא רק לייעץ לך.

שולי מועלם-רפאלי: הוא בעד להשאיר עיקר עיסוקו.

מיקי לוי: לא נכון.

שולי מועלם-רפאלי: אם מקבלים את עמדת המשרד - - -

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: זאת לא הייתה דעתו.

אלי אלאלוף: אדוני, אני רוצה לעמוד בהבטחה שלי.

אלי אלאלוף: ביקשת להעלות מספר נקודות.

מיקי לוי: אני העליתי את הכול.

מיקי לוי: השר בא לשמוע אותי.

מיקי לוי: אני שאלתי אותו למה הוא לא הזמין אותי ביום רביעי והוא אמר שלא מצא לנכון.

אלי אלאלוף: היות והזכרת מי אמר את זה, אני הזמנתי אישית.

אלי אלאלוף: מותר לשר להזמין.

מיקי לוי: אין ויכוח.

מיקי לוי: זה מנדט שנתון לו.

אלי אלאלוף: אדוני השר, אם הוא רוצה לתקן, יכול לתקן.

אלי אלאלוף: אני לא אפגע אם הוא יזמין אותך.

אורי אריאל: החוק הזה שתחילתו לפני כשמונה שנים, אני רוצה להודות למי שהחלו בו.

אורי אריאל: חכמים אומרים שהמלאכה נקראת על שם גומרה.

אורי אריאל: מי שגומר, אומרים שהוא עשה למרות שקודמיו עסקו בעניין.

אורי אריאל: אני מבקש להודות לך, חבר הכנסת אלי אלאלוף, על המאמץ כולל בפגרה ולחברי הכנסת הנוספים שנמצאים כאן ואלה שהיום לא כאן אבל היו בישיבות אחרות.

אורי אריאל: בסך הכול יש כאן "מפעל" או דבר שלדעתי הוא לתפארת מדינת ישראל והוא אכן ראוי לחוק ולא להיות תלוי בחלק בביטוח הלאומי וחלק פה וחלק שם אלא באמת להביא את זה לדבר מוסדר, לחוק שאתם עוסקים בו.

אורי אריאל: לא אני יזמתי אותו אלא נדמה לי שיזם אותו הרב הרשקוביץ שהיה שר המדע בזמנו והיה אחראי על כך ואחריו המשיך השר אורי אורבך זכרונו לברכה, הזכור לטוב.

אורי אריאל: אנחנו ממשיכים ובאמת אני חושב שהמשימה, ואני מקווה שנזכה במושב החורף, להעביר את החוק הזה בראשותך ולהביא את המוסד הכול כך חשוב הזה והגדול והתורם למציאות יותר מוסדרת ויותר טובה.

אורי אריאל: לפי דעתי זה ישרת אותנו בהגדלה לאורך השנים הבאות וזה יוכל גם להתרחב במספר המתנדבים המתנדבות וגם ברוחב האנושי, מבחינת יהודים, ערבים, דרוזים, כולם.

אורי אריאל: אני חושב שנוכל להגיע, ככל שהתקציב יאפשר לנו, ליותר מספרים.

אורי אריאל: אני חושב שיותר ויותר מבינים את החשיבות של המתנדבים גם למדינה וגם למתנדבים עצמם.

אורי אריאל: כולם נשכרים באופן מאוד משמעותי.

אורי אריאל: אני רוצה להיות ברור.

אורי אריאל: מבחינתי – אמרתי את זה בתחילת הדרך, באמצע הדרך ואני אומר את זה גם עכשיו – צריכה להיות שקיפות של מאה אחוזים, בקרה של מאה אחוזים.

אורי אריאל: אני לא מתכוון להרחיב על זה כי בעיני זה הדבר הכי פשוט.

אורי אריאל: אני אישית מפרסם את לוח הזמנים שלי ואני חושב שאני יותר מהשקופים ואולי לא.

אורי אריאל: אני לא בתחרות עם אף אחד אבל ברור לי ואלה דברים שהם א'-ב' של העניין ואני מקווה מאוד שנוכל לפתח את הארגון, את הרשות, יחד עם כל הגופים שחלקם כאן וחלקם לא כאן וכמובן יחד עם משרדי הממשלה האחרים.

אורי אריאל: יש כאן בעצם שיתוף פעולה רחב של משרדים שונים, הרבה מאוד משרדים, שחלקם הם שותפים בהפעלה ממש וחלקם מקבלים שירות.

אורי אריאל: בעצם כל הממשלה כאן בפנים בצורה כזאת או אחרת.

אורי אריאל: אני מאמין שזה אחד הדברים היפים ואם יש עוד משרד שעוד לא לוקח חלק או לא בפנים, צריך להכניס אותו ולהביא את זה לדבר שנותן שירות גדול למדינה.

אורי אריאל: אני רוצה לסיים בעניין של אותם צעירים וצעירות שהם יותר מוגבלים בחברה הרגילה שלנו.

אורי אריאל: אני חושב שנעשה כאן שינוי משמעותי של הרשות בשיתוף פעולה עם האוצר ועם אחרים, לתת להם הזדמנות שמגיעה להם לפני אחרים.

אורי אריאל: אני רוצה להדגיש את זה.

אורי אריאל: זה לא מגיע להם כמו לאחרים אלא מגיע להם לפני אחרים בגלל הקשיים המיוחדים, בגלל שהרבה שנים הם היו במינונים יחסית מאוד נמוכים.

אורי אריאל: עכשיו זה מאוד השתפר אבל יש עוד הרבה מקום לשיפורים.

אורי אריאל: אני חושב שמי שהרבה זמן לא היה כמו אותם בנים ובנות שהם מוגבלים, כל אחד וסיבותיו עמו, וכולל ציבורים שלא היו.

אורי אריאל: אני מכיר טוב בשנה וחצי האחרונות את החברה הבדואית בעיקר בדרום, לא בצפון ואלה שני עולמות.

אורי אריאל: שם יש חסר גדול ואני חושב שכניסה מסיבית, מתוכננת, הייתי אומר מוגברת, תעשה טוב לכולנו.

אורי אריאל: לא להם אלא לכולנו, למדינה.

אורי אריאל: לכולנו וכמובן גם להם.

אורי אריאל: זאת הנחייתי ואני מקווה מאוד שנוכל לממש את הדברים האלה ולהכפיל את כמות המשרתים בצורה יותר טובה.

אורי אריאל: שוב, תודה לכל העוסקים במלאכה ולחברי הכנסת שבסוף מביאים את זה לתוצאה יותר טובה.

אורי אריאל: את חלקכם אני לא אראה, אז שנה טובה וגמר חתימה טובה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: הרבה חוקים עוברים דרך השולחן הזה והוועדה.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין שלא הייתה מעורבות של שר בכל החוקים כמו המעורבות שלך האישית במקרה הזה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת דוגמה נהדרת והתייחסות לחוק שהוא בעייתי כי הוא מתחיל מאפס.

אלי אלאלוף: בעצם לא היה חוק וכאן אנחנו מייצרים חוק ולכן הוא גם מקום לוויכוח לא קטן בין החברים וזה גם החלק היפה.

אלי אלאלוף: ברגע זה אנחנו רק שלושה חברי כנסת, חוץ ממך, אבל כל הבוקר היו כאן עוד חברי וחברות כנסת.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה חוק שהוא מאוד מעניין.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין שכל השותפים שהם לא חברי כנסת, כל הכבוד להם.

אלי אלאלוף: הם באים ומתמידים והם בייצוג הגבוה ביותר.

אלי אלאלוף: אני חושב שאנחנו מקדמים חוק שבסוף יהיה טוב גם שאנחנו יודעים שבהמשך ניתן לתקן את החוק.

אלי אלאלוף: כמו שאמרת, אני חושב שזה חוק שבאמת המשרדים, גם לא אלה שאמורים להפעיל אותו כמו משרד המשפטים, נציגי משרד האוצר על המרכיבים השונים שלו, משתתפים בדיונים בצורה מאוד ערנית ומאוד מחייבת.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת דוגמה לחוק שאמור לשרת, כפי שאמרת, מטרה לאומית עליונה אמיתית.

אלי אלאלוף: אני באמת מודה לך אדוני השר ומודה לכל החברים בנוכחותך.

אלי אלאלוף: יש כאן אווירה – גם אם לפעמים מתקיים ויכוח ער, לא הייתי אומר סוער אלא אולי קצת כשמישהו מגיע אבל הוא זמני ולא קבוע בוועדה וגם אתו אנחנו מסתדרים – ואני חושב שזאת דוגמה טובה לחקיקת חוק חדש במערכת של הכנסת.

אלי אלאלוף: אנחנו נמשיך.

<ענבר הרשקוביץ: השר, באישור הוועדה, רשאי לקבוע תנאים נוספים לאישור גוף מפעיל לשם הבטחת ביצוע השירות באופן מיטבי ושמירת טובת המשרתים בשירות לאומי או בשירות קהילתי, בהתחשב, בין השאר, בסוגו ובתחום פעילותו, ובהוראות הדין החלות על גוף מפעיל לפי תחומי השירות שבהם הוא פועל, ובכלל זה בענייניים אלה:

<ענבר הרשקוביץ: היחס בין היקף הפעילות בתחומי השירות כאמור בסעיף קטן (ד)(1), לבין כלל הפעילות של הגוף המפעיל ואופי הפעילות האחרת של הגוף המפעיל.

<ענבר הרשקוביץ: מספר המועסקים בגוף המפעיל, מספר הפעילים בו ומספר מקבלי השירות ממנו.

<ענבר הרשקוביץ: שכרם של נושאי משרה בגוף המפעיל, בהתחשב במאפייניו, לרבות המחזור הכספי שלו והיקף מקבלי השירות ממנו.

<ענבר הרשקוביץ: מספר המתנדבים שגוף מפעיל רשאי להפעיל, לרבות בהתחשב בהיקף פעילותו ובפריסתה, ובאוכלוסייה המטופלת.

<ענבר הרשקוביץ: מאפייני הפעילות של גוף מפעיל שאינו רשות ציבורית, היקף האוכלוסייה הנהנית מהשירותים שהגוף האמור מעניק, הפיקוח הקיים על הפעילות ועמידתו של הגוף בתנאים מקובלים לגופים מסוגו.

<ענבר הרשקוביץ: היה למנהל ספק אם מבקש אישור עומד בתנאים שנקבעו לאישור גוף מפעיל לפי סעיף זה, רשאי הוא להתייעץ בעניין זה עם המועצה.

<ענבר הרשקוביץ: המנהל רשאי לתת אישור גוף מפעיל לפי סעיף זה לתקופה שלא תעלה על חמש שנים, ורשאי הוא להאריך את תוקפו של האישור לתקופות נוספות.

שולי מועלם-רפאלי: אם כן, אנחנו מתכנסים לחמש שנים.

<נעה בן שבת: כל פעם יש לנו מספרים אחרים אבל כאן - - -

<יואב ארבל: זה גוף מוכר.

<יואב ארבל: כאן מדברים על גופים מפעילים.

<יואב ארבל: אנחנו באופרציה אחרת.

שולי מועלם-רפאלי: אבל קודם הדיבור היה שננסה להסתנכרן.

אלי אלאלוף: לכן הבאנו לחמש.

אלי אלאלוף: יותר קרוב לתכנית החומש או תכנית העבודה של ארבע שנים.

<ענבר הרשקוביץ: בלי לגרוע מהוראת סעיף קטן (ה) וסעיף 59, השר רשאי, בהתייעצות עם המועצה, אם מצא כי הדבר נדרש לשם הקצאה יעילה לתועלת הקהילה, החברה והמדינה, ובשים לב לסדרי העדיפות הממלכתיים, לקבוע מבחנים ואמות מידה להקצאה או להגבלה של תקנים ושל סוגי תקנים להפעלת מתנדבים בגופים מפעילים שאינם רשויות ציבוריות.

<יואב ארבל: הערה קטנה לגבי סעיף קטן (ז).

<יואב ארבל: המצב כיום, לפי התקנות, הוא שגוף מפעיל שמקבל אישור כגוף מפעיל, הוא בעצם יכול לשמש כגוף מפעיל עד שמתברר אולי שהוא לא עומד בנהלים אבל בעצם ההכרה, האישור היום הוא לצמיתות.

<יואב ארבל: כך גם היה המצב בהצעת החוק.

<יואב ארבל: אנחנו מבינים את הרציונל בהגבלה מסוימת של האישור.

<יואב ארבל: אנחנו כן רוצים להסב את תשומת לבה של הוועדה.

<יואב ארבל: מדובר על אלפי גופים, היום מעל 5,000 ו-6,000 גופים.

<יואב ארבל: אנחנו לא בטוחים שאנחנו נצליח כל חמש שנים לעשות בדיקה מחדש של כולם.

<יואב ארבל: אנחנו כן יכולים ודאי לעשות פיקוח רציף כל הזמן ולבדוק שהגופים עומדים, אבל אנחנו כן מבקשים שהאישור האקטיבי יהיה פעם בעשר שנים ולא פעם בחמש שנים כדי שנוכל לעמוד במשימה.

<נעה בן שבת: עד פעם בעשר שנים.

<יואב ארבל: זה בנוסף כמובן על הפיקוח הרציף שלנו לוודא שהגופים עומדים בכללים.

<יואב ארבל: הרי כל הזמן אנחנו מפקחים, בודקים ומוודאים שהגופים עומדים בכללים.

אלי אלאלוף: יש אפשרות שהגוף המוכר יהיה זרוע הביצוע של הפיקוח על הגוף המפעיל?

<יואב ארבל: בהחלט.

שולי מועלם-רפאלי: הוא עושה את זה יחד עם הרשות.

<נעה בן שבת: השאלה אם לא צריך שהרשות גם תראה את הגוף המפעיל ותבדוק אותו פעם בכמה שנים.

אלי אלאלוף: הוא אומר שמדובר ב-5,000 גופים.

<יואב ארבל: בין אישור לאישור אנחנו ודאי נשתמש גם בגופים המוכרים שיסייעו לנו בבדיקה, אבל הבדיקה של הרשות עצמה, לא באמצעות הגופים המוכרים, אני חושב שפעם בעשר שנים יכולה להספיק.

אלי אלאלוף: אבל הוא לא יכול להסתמך על הבדיקות של הגוף המוכר?

שולי מועלם-רפאלי: יש היום 6,800 גופים מפעילים.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת שפעם בחמש שנים צריך יהיה לאשר כל כך הרבה גופים.

<יואב ארבל: זה ישבית מערך שלם.

<קריאה: איך אתה עושה את זה היום?

<דוד שלמה פלבר: באמצעות הגוף המוכר.

<נעה בן שבת: אבל היום, ברגע שגוף קיבל אישור גוף מפעיל, הוא מפוקח אבל הוא לא נבדק שוב ולא בודקים שוב את השאלה אם הוא בכלל יכול להיות גוף מפעיל.

שולי מועלם-רפאלי: את אומרת שלא כדאי לחכות לעשר שנים.

<נעה בן שבת: אז הרשות לא פוגשת אותו.

<נעה בן שבת: מי שפוגש אותו, אלה הם הגופים המוכרים.

<יואב ארבל: אנחנו לוקחים מאוד ברצינות את הנושא של אישור הגופים המפעילים.

<יואב ארבל: יש אצלנו ועדה.

<יואב ארבל: הוועדה ממליצה למנהל הרשות והוא מקבל את ההחלטה.

<יואב ארבל: צריך לחשוב רק על אופרציה של לקחת 6,800 גופים ולהעביר אותם בוועדה.

<יואב ארבל: זאת אופרציה לא פשוטה ולכן אנחנו אומרים שאת זה אנחנו נרווח.

<יואב ארבל: בין לבין כמובן שנשת

<יואב ארבל: מש בגופים המוכרים לצורך הפיקוח השוטף כדי לוודא שהם עומדים בכללים.

<דרור גרנית: הם לא צריכים להסתנכרן עם חמש השנים של החומש עם הגופים המוכרים.

שולי מועלם-רפאלי: לכן הוא הציע עשר שנים.

<יואב ארבל: אם אתה נותן עכשיו הוראות מעבר לכל הגופים המפעילים, הרי בתוך שנתיים יבואו כולם.

אלי אלאלוף: הרשות צריכה להתבסס על הביקורת של הגוף המוכר ובמקרים חריגים היא יכולה לדרוש או להרשות לעצמה לקיים בעצמה בקרה מיוחדת.

<נעה בן שבת: חוץ מזה, מרגע שגוף קיבל פעם אחת אישור כגוף מפעיל, האם מאז הרשות רוצה פעם בכמה שנים לעמוד ולשאול את עצמה האם בכלל הוא יכול להיות גוף מפעיל.

אלי אלאלוף: אבל באמצעות הגוף המוכר.

<נעה בן שבת: זה אומר שאף פעם הוא לא חוזר ושואל את עצמו האם עדיין הגוף הזה שהכרתי בו לפני עשרים שנים, הוא גם רוצה לבדוק ולראות מחדש האם הוא עומד בתנאים.

מיקי לוי: אם כן, מה הבקרה שיש לנו?

אלי אלאלוף: יש לך בקרה באמצעות הדוחות שלהם.

<מוטי אלמליח: יש בקרים שמגיעים לכל גוף מפעיל.

<נעה בן שבת: אבל באופן מדגמי.

<נעה בן שבת: נכון?

<נעה בן שבת: אחת לכמה שנים.

<מוטי אלמליח: לא.

<מוטי אלמליח: הם מגיעים.

<מוטי אלמליח: נכון להיום הם מגיעים אחת לשנה.

<מוטי אלמליח: חברת הבקרה שלנו, יש לנו בין עשרה ל-14 בקרים שהם כל היום מסתובבים בשטח.

<נעה בן שבת: והם מגיעים כל שנה, אבל הם בודקים את הפעילות השוטפת.

<מוטי אלמליח: הם בודקים את הגוף המפעיל ואת המתנדבים.

מיקי לוי: 14 בקרים.

מיקי לוי: בחיים הם לא יגיעו.

<מוטי אלמליח: למה לא?

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים כאן על פעילות שהיא בעצם מופרטת והרשות היא רק גורם מפקח, הקודקוד של הפירמידה.

<נעה בן שבת: יש את הגופים המוכרים אצלם נעשה כל תהליך הבקרה המעשי על הגופים המפעילים.

<נעה בן שבת: השאלה אם לא צריך שבכל זאת הרשות תפגוש את הגוף המפעיל ותראה אותו בצורה בלתי אמצעית.

שולי מועלם-רפאלי: אולי ההצעה של הרשות מאזנת.

אלי אלאלוף: תחשבו קצת על המנגנון שאתם מייצרים כאן ועל כוח האדם שאתם מייצרים ועל השטחיות שתהיה בבקרה הזאת.

אלי אלאלוף: זה לא יהיה.

אלי אלאלוף: זה לא יהיה אפקטיבי.

אלי אלאלוף: אני חושב שאם אין סינכרוניזציה בין הגוף המוכר לגוף המפעיל, זה סימן שאין לנו מערכת אמינה.

<נעה בן שבת: נכון, אבל אם אנחנו משאירים את זה למערכת כזאת שיש בדיקות והבקרים מגיעים.

אלי אלאלוף: במסגרת תכנית העבודה של הרשות.

אלי אלאלוף: הרשות יכולה לבוא ולומר שהיא רוצה השנה לשים דגש על איקס או על תחום מסוים.

אלי אלאלוף: תכנית עבודה.

<אוריאנה אלמסי: אולי אפשר לשאול בחמש השנים האחרונות עם כמה גופים מפעילים היו אתם בעיות ופסלתם אותם.

<מוטי אלמליח: היו מספר גופים מפעילים.

<מוטי אלמליח: לא יותר מדי.

אלי אלאלוף: מה זה יותר מדי?

אלי אלאלוף: מאות?

אלי אלאלוף: אלפים?

<מוטי אלמליח: לא.

<מוטי אלמליח: פחות מעשרה בשלוש השנים האחרונות שאני זוכר.

אלי אלאלוף: אתה הולך לייצר כאן מנגנון מטורף שהוא לא מייצר אלא רק מבזבז.

<נעה בן שבת: זה אומר שגוף מקבל, הוא בטייס אוטומטי.

אלי אלאלוף: לא.

שולי מועלם-רפאלי: יש בקרה של הגוף המבוקר.

<נעה בן שבת: יש בקרה שוטפת עם הבעיות שלה.

<מוטי אלמליח: יש בקרה של הגוף המבוקר.

<נעה בן שבת: הבדיקה של הפעילות, הבדיקה אם הוא שינה את המעמד שלו, כל מה שאנחנו בודקים אצלו.

<נעה בן שבת: שכרם של נושאי המשרה בגוף המפעיל, מאפייני הפעילות שלו, כל הדברים האלה שאנחנו כן בודקים אותם וקראנו אותם עכשיו.

<נעה בן שבת: השקענו כאן את הזמן לקרוא אותם וכל התנאים האלה, אף אחד לא בודק במשך הפעילות.

שולי מועלם-רפאלי: אני יכולה להציע לקבל את ההצעה של הרשות וליצור באופן הזה את האיזון בין הכלום שיש עכשיו לפעם בחמש שנים שנראה יותר מדי בהקמת מנגנון וליצור את זה פעם בעשר שנים כי פעם בחמש שנים גם רשם העמותות בודק אותם.

אלי אלאלוף: עשר שנים לא יבקרו אותם?

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: יבקרו, ברור.

שולי מועלם-רפאלי: לא יבחנו מחדש את האישור הזה.

שולי מועלם-רפאלי: גם רשם העמותות בודק אותם פעם בחמש שנים.

שולי מועלם-רפאלי: אז אם פעם בחמש שנים הרשם ופעם בעשר שנים הרשות, ובקרה קבועה של הגוף המוכר, יכול ליצור את האיזון הזה בין לא ליצור מנגנון מטורף.

מיקי לוי: איזשהו סטנסיל או דף משפטי שבו פעם בחמש שנים תצהיר העמותה שלא חלו שינויים כאלה או אחרים.

מיקי לוי: שלפחות יהיה משהו.

<יואב ארבל: זה כתוב שאם יש שינוי, היא חייבת להודיע.

<מוטי אלמליח: אם יש שינויים, היא חייבת להודיע.

מיקי לוי: אם יש שינוי, היא חייבת להודיע.

מיקי לוי: אני רוצה מיוזמתי.

מיקי לוי: אני רוצה שיהיה תצהיר.

אלי אלאלוף: לגבי תצהירים, יש שתי אפשרויות.

אלי אלאלוף: אחת לחמש שנים תצהיר של היועץ המשפטי של העמותה ורואה החשבון.

אלי אלאלוף: זה ליד חמש השנים של בקרה שאתם עושים בעזרה או יחד.

מיקי לוי: עורך הדין ורואה החשבון ייזהרו בבסיס מתצהיר שקר.

אלי אלאלוף: בואו נעשה את זה.

אלי אלאלוף: בסדר.

<נעה בן שבת: בעצם האישור ניתן לתקופה שלא תעלה על עשר שנים ולא על חמש שנים ואדוני מציע שאחת לחמש שנים הם יצטרכו לאשר שלא חל שינוי מהותי.

<נעה בן שבת: יצטרכו להגיש תצהיר לפי פקודת הראיות שלא חל שינוי מהותי.

<דרור גרנית: אני רוצה לוודא שאני מבין איך זה אמור לעבוד.

<דרור גרנית: הסעיף בעצם מדבר על קביעת מבחנים ואמות מידה להקצאה והובלה של תקנים וסוגי תקנים בגופים שאינם ברשויות ציבוריות.

<דרור גרנית: זאת אומרת, אם קודם דיברנו על הגופים הפרטיים, אותה עמותת הורים בגן ילדים שמתאגדת עמותה ואומרת שהיא רוצה בת שירות שתהיה עם הילדים שלה בגן, והיא גם באה ושמה את הכסף הפרטי, סעיף (ח) יאפשר לרשות לבוא ולומר, לא, אנחנו לא ניתן לכם בת שירות.

<יואב ארבל: בהחלט.

<יואב ארבל: הרשות יכולה לומר לדוגמה שאנחנו רוצים לתת כאן העדפה בפריפריה לאור החלטת הממשלה בסדרי העדיפויות וכן לקדם בשנים האלה יותר תקנים בפריפריה.

<יואב ארבל: זאת דוגמה של החלטה שאפשר לקבל לפי הסעיף הזה.

<יואב ארבל: בהחלט.

אלי אלאלוף: פעם ישימו דגש על הצפון ופעם על הדרום.

אלי אלאלוף: פעם על החינוך ופעם על הרווחה.

<דרור גרנית: רק שנבין את המשמעות.

<דרור גרנית: המשמעות היא שבא הגוף הפרטי, העמותה הפרטית הזאת של ההורים בגן הילדים, והיא אומרת שהיא זכאית להיות גוף מפעיל לפי כל סעיפי החוק, ואתם מכירים בה כגוף מפעיל, והיא באה והיא שמה את הכסף וגם היא מוצאת את הבחורה שרוצה להיות אצלה עם הילדים שלה בגן, ולמרות זאת הרשות כאן מוסמכת לבוא ולהגיד שההתקשרות הזאת לא תהיה כי היא רוצה את הבת הזאת במקום אחר.

<נעה בן שבת: זה השר רשאי בהתייעצות עם המועצה אם מצא כי הדבר נדרש.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, הוא צריך לקבוע מבחנים ואמות מידה.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, יש לנו כאן תקנות בהתייעצות עם המועצה.

<נעה בן שבת: זה לא שזאת החלטה שרירותית שהרשות מקבלת.

<נעה בן שבת: אלה סדרי עדיפויות שייקבעו בתקנות.

<אלי יפה: אני רק רוצה שהדבר הזה יחול גם על הממשלה.

<אלי יפה: .

<אלי יפה: אנחנו מביאים את הכסף מהבית.

<אלי יפה: אנחנו לא מקבלים כסף ממקום כלשהו ואם זה לא חל על הממשלה, הממשלה יכולה להגיד שהיא, משרד החינוך, רוצה 8,000 תקנים ולי לא יישאר.

<יואב ארבל: אל סדרי עדיפויות.

<יואב ארבל: סעיף 22.

<אלי יפה: אם אני נותן את סדרי העדיפויות רק לאלה שהם בחוץ אבל לא לאלה שהם בפנים, החתול שומר על השמנת.

<יואב ארבל: דיברנו על תכנית חומש ועל כך שהמועצה מאשרת.

<אלי יפה: אני יודע, המועצה מאשרת, אבל לא עם מתנדבים כי זה לא חל על הממשלה אלא רק על הגופים הציבוריים.

<יואב ארבל: לא כאן.

<אלי יפה: אני יודע שלא כאן, אבל תקרא את זה.

<אלי יפה: תסתכל.

<אלי יפה: אחר כך אתה תגיד שלך מותר 8,000, עליך זה לא חל, סדרי עדיפויות, אני אשים את כולם בדרום, אין בעיה.

<אלי יפה: כולם ישרתו בדרום אבל לי לא יישאר.

<אלי יפה: אני רוצה שהדבר הזה יחול גם על הממשלה.

<אלי יפה: אני קורא את סעיף (ח).

<אלי יפה: יכול להיות שאני טועה.

<דרור גרנית: סעיף (ח) מתייחס לגופים המפעילים.

אלי אלאלוף: אין שיעורים פרטיים בישיבה.

<דרור גרנית: אני חושב שאדוני כאן טועה.

<דרור גרנית: סעיף (ח) בעצם נותן לרשות המדינתית כוח למנוע או להגביל התקשרות פרטית בין אותה עמותה פרטית למתנדבת הפרטית.

<דרור גרנית: זאת שמה את הכסף וזאת רוצה להתנדב ואנחנו אומרים לממשלה שהיא יכולה למנוע את ההתקשרות הפרטית הזאת.

<דרור גרנית: לכן יש כאן סעיף מיוחד לנושא הזה.

<דרור גרנית: אבל לעניין ההקצאה של משאב ההתנדבות בין גופי הממשלה עצמם, זה בסעיפים 22 ובתכנית חומש שתהיה, סעיף 23.

<דרור גרנית: חומש – ארבע שנים, מה שיהיה.

<דרור גרנית: בתכנית הרב שנתית שמדברת על הקצאת קביעת סדרי עדיפויות וקביעת יעדים ותכנית רב שנתית של גופי הממשלה.

<דרור גרנית: זה בעולם אחר.

<דרור גרנית: כלומר, בסעיפים אחרים.

<אלי יפה: אני גוף פרטי.

<אלי יפה: אולי אתה לא מבין.

<אלי יפה: אתם שמתם אותי כגוף פרטי.

<דרור גרנית: אתה לא גוף פרטי.

<אלי יפה: תאגיד על פי חוק.

<דרור גרנית: זה כל ההבדל.

<אלי יפה: אבל לא שמתם אותי כתאגיד על פי חוק.

<אלי יפה: הוצאתם אותי החוצה ואמרתם לי שאני גוף פרטי.

<אלי יפה: אם אני גוף פרטי, מחר לא יהיו לי מתנדבות ולכולנו כאן לא יהיו מתנדבות.

<נעה בן שבת: למה לא?

<נעה בן שבת: אתה חושב שהשר יקבע סדרי עדיפויות ולא ישלחו למד"א מתנדבות?

<אלי יפה: מה שכתוב כאן זה שהממשלה יכולה לשתות את כל התקנים.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: להגדיל את התקנים.

<נעה בן שבת: היא יכולה להגיד לגני ילדים שעכשיו שיש סייעת שלישית, אולי לא צריך בנות שירות.

<נעה בן שבת: היא יכולה להגיד דבר כזה.

מיקי לוי: יש מקום לדאגה שלו שייתנו לעמידר לפניו.

<אלי יפה: אם זה דומה לממשלה ולגופים הפרטיים, בסדר.

<אלי יפה: אבל אם זה כולל רק את הגופים הפרטיים שאני מביא כסף מהבית ואני מעסיק בנות ואני צריך לתת שירות על פי חוק, אני חייב לתת את השירות הזה באופן שוויוני לכל עם ישראל בכל מקום בארץ, עלי זה חל אבל על הממשלה לא.

<אלי יפה: הממשלה תגדיל ותגדיל את התקנים אצלה כי יש לה תקציבים לא מוגבלים ולי לא יהיו בנות.

<אלי יפה: לכן אין בעיה, אבל שזה יחול גם על הממשלה.

<אלי יפה: אני חושב שהבנתי את הסעיף הזה אלא אם כן אני מוכן שתקראו אותו שוב כי אולי לא הבנתי אותו.

אלי אלאלוף: נקרא.

אלי אלאלוף: אני רוצה לראות אם הדאגה של אדוני מוצדקת.

אורי אריאל: כמה תאגידים על פי חוק יש שזה יכול להוות בעיה?

אורי אריאל: אולי אפשר לתת להם איזשהו מעמד.

<אלי יפה: לא יודע כמה תאגידים על פי חוק.

אורי אריאל: שיש בהם בנות שירות.

אורי אריאל: אני לא חושב שיש המונים כאלה.

<דוד שלמה פלבר: אצלנו זה למשל יד ושם, יד בן צבי, אלה תאגידים על פי חוק ויש להם שתי בנות.

אורי אריאל: לא משנה.

אורי אריאל: נניח אצלך לא שתיים אלא ארבע.

<דוד שלמה פלבר: אלה מספרים קטנים.

אורי אריאל: לפי דעתי בקושי עשרות מעטות.

<דוד שלמה פלבר: הוא בתוך רשות ציבורית.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: הוא לא.

<אלי יפה: אתם הוצאתם אותנו.

אורי אריאל: אם הם בפנים – טוב, ואם הם לא בפנים - יש מקום לתת להם.

<קריאה: אתה גוף מבוקר.

<קריאה: נכון?

<אלי יפה: אנחנו גוף מבוקר.

שולי מועלם-רפאלי: אז אתה בפנים.

שולי מועלם-רפאלי: כמה תקנים יש במגן דוד אדום?

<אלי יפה: 250.

אלי אלאלוף: צריך לברך אותך.

שולי מועלם-רפאלי: זה מגוף מוכר אחד?

<אלי יפה: לא.

אלי אלאלוף: ואנשים מוצאים עניין.

אלי אלאלוף: המתנדבים שם מוצאים עניין.

אלי אלאלוף: אל תדאג, אף אחד לא יפגע בך.

<אלי יפה: לא, זה לא שיפגע בי אבל לא יהיו לי בנות.

<נעה בן שבת: אני חושבת שדרור נתן את התשובה.

<נעה בן שבת: זאת רשות ציבורית וזה לא יוצר בעיה.

<נעה בן שבת: לפעמים עשו את ההבחנה בין רשות ציבורית לפי פסקאות (1) עד (6) לרשות ציבורית לפי פסקה (7) ואז הייתם במעמד אחר.

<נעה בן שבת: אבל כאן אתם רשות ציבורית ואין בעיה.

<ענבר הרשקוביץ: 59.

<ענבר הרשקוביץ: תנאים נוספים לפעילות גוף מפעיל מצא המנהל, בכל עת, כי יש צורך להורות על תנאים נוספים לפעילותו של גוף מפעיל לשם הבטחת ביצוע השירות באופן מיטבי ולשם הבטחת טובת המתנדבים, רשאי הוא להתנות תנאים כאמור, ולהורות על קיומם בתקופת תוקפו של האישור, כולה או חלקה, וכן רשאי הוא, אם מצא כי הדבר דרוש בשל שינוי נסיבות, לגרוע מאותם תנאים או לשנותם.

<ענבר הרשקוביץ: 60.

<ענבר הרשקוביץ: הודעה על שינוי פרטים גוף מפעיל יודיע למנהל, בכתב, על כל שינוי שחל בפרט מהפרטים שמסר לפי פרק זה, בתוך שלושים ימים מהיום שנודע לו על השינוי, ויצרף את המסמכים הנוגעים לעניין.

<נעה בן שבת: כאן אנחנו נוסיף הוראה שאומרת שאחת לחמש שנים הם ימסרו תצהיר באופן אקטיבי שלא חל שינוי מהותי בפרטים.

<דרור גרנית: שוב, זאת שאלה.

<נעה בן שבת: שם מדובר על שינוי מהותי.

<דרור גרנית: אם אתם יכולים באתר לעשות אחת ל-.

<דרור גרנית: לדעתי אפשר לעשות את זה כל שנה.

<נעה בן שבת: לא צריך לכתוב בחוק.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך.

<ענבר הרשקוביץ: 61.

<ענבר הרשקוביץ: ביטול או התליה של אישור גוף מפעיל המנהל רשאי לבטל אישור גוף מפעיל או להתלותו, לאחר שנתן לגף המפעיל הזדמנות לטעון את טענותיו, אם מצא שהתקיים אחד מאלה: הגוף המפעיל הפר הוראה מההוראות לפי חוק זה.

<ענבר הרשקוביץ: חדל להתקיים תנאי מן התנאים למתן האישור לפי סעיף 58 או 17(ב) לפי העניין.

<ענבר הרשקוביץ: המנהל רשאי להתייעץ בעניין זה עם המועצה.

<ענבר הרשקוביץ: הופר תנאי מהתנאים הנוספים שהמנהל הורה עליהם לפי סעיף 59.

<ענבר הרשקוביץ: הגוף המפעיל פיטר עובד מעובדיו והפעיל במקומו מתנדב בניגוד להוראות סעיף 7(ב).

<ענבר הרשקוביץ: לעניין זה "עובדיו" לרבות מי שעובד אצלו באמצעות קבלן שירות כהגדרתו בחוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996.

<ענבר הרשקוביץ: האישור ניתן על יסוד מידע כוזב או שגוי.

<ענבר הרשקוביץ: המנהל לא יבטל אישור ולא יתלה אותו לפי הוראות סעיף קטן (א)(1) עד (4) אלא לאחר שדרש מהגוף המפעיל לקיים את התנאי או ההוראה שהופרו או שחדלו להתקיים, כאמור באותו סעיף קטן, באופן ובתוך התקופה שהורה עליהם, והגוף המפעיל לא עשה כן.

<ענבר הרשקוביץ: הוראות סעיף קטן זה לא יחולו במקרה שבו לא ניתן לקיים את התנאי או ההוראה שהופרו או שחדלו להתקיים או במקרה שבו עלול להיגרם נזק למתנדבים מאי ביטול האישור או התלייתו באופן מיידי.

<ענבר הרשקוביץ: גוף מפעיל שבכוונתו להפסיק את פעילותו או את פעילות מתנדבים במסגרתו יודיע על כך למנהל ולגוף המוכר שדרכו מופנים אליו המתנדבים, חודש מראש, לפחות.

<דרור גרנית: לעניין סעיף (ב), שעלול להיגרם נזק למתנדבים מאי ביטול או מביטול?

<יואב ארבל: מאי ביטול.

<נעה בן שבת: מאי ביטול.

<נעה בן שבת: לכן אתה חייב לבטל קודם ולא לתת לו קודם הזדמנות לתקן, כי הזדמנות לתקן, המשמעות היא פגיעה במתנדבים.

<דרור גרנית: אבל צריך להגיד שביטול ביי דפנישן פוגע במתנדב.

<דרור גרנית: גם ביטול של גוף מפעיל ביי דפנישן פוגע במתנדב.

<נעה בן שבת: אתה רוצה להגיד שיהיה כאן מבחן, שהנזק שיהיה מאי ביטול עולה על הנזק שייגרם מהביטול.

<נעה בן שבת: 62.

<נעה בן שבת: פרסום רשימת הגופים המפעילים המנהל יפרסם ברשומות ובאתר האינטרנט של הרשות, אחת לשנה במהלך חודש דצמבר, את רשימת הגופים המפעילים, את תחום השירות של כל גוף מפעיל שהפעיל בשנה שקדמה למועד הדיווח ואת מספר המתנדבים שהפעיל בשנה שקדמה למועד הדיווח.

<קריאה: אולי נוותר על הרשומות?

<נעה בן שבת: למה?

<נעה בן שבת: אחרת איך היינו יכולים לדעת מי מקבל שירות וכמה בנות?

<נעה בן שבת: זאת שקיפות.

<קריאה: אין לי בעיה עם זה.

<נעה בן שבת: 63.

<נעה בן שבת: תפקידי גוף מפעיל וחובותיו

מפעיל וחובותיו: להפעיל אצלו מתנדבים ולמלא את חובותיו כלפיהם לפי הוראות חוק זה ובהתאם להסכם שנחתם עם גוף מוכר לפי סעיף 534 ולהבטיח את ביצוע התשלום לפי התעריף.

מפעיל וחובותיו: אנחנו אומרים להבטיח את ביצוע התשלום כי לא תמיד הגוף המפעיל הוא זה שמשלם בפועל אלא לפעמים זה מימון של משרד ממשלתי או של רשות ציבורית.

מפעיל וחובותיו: לתת הכשרה מקצועית מיוחדת למתנדבים כאמור בסעיף 14, ככל שהכשרה כאמור דרושה להם לשם מילוי תפקידם.

מפעיל וחובותיו: לדווח מזמן לזמן לגוף מוכר שהפנה אליו מתנדבים, על כל עניין הקשור לתפקודם ולרווחתם.

מפעיל וחובותיו: כאן שאלנו למה זה לא דיווח שוטף או שיהיו מועדי דיווח בתקנות כי לכאורה זה נראה כאילו מתי שהוא רוצה, מזמן לזמן.

מפעיל וחובותיו: אולי רוצים למסד את הדיווח הזה או שזה עניין שאתם יכולים להסכים עליו בהסכמה שלהם.

שולי מועלם-רפאלי: בסעיף 63(1), דיברנו על זה קודם עת דיברנו על כל עיסוקו ורוב עיסוקו.

שולי מועלם-רפאלי: איך בעצם אנחנו יכולים להבטיח מציאות שבה במידה והמדינה לא מעבירה כסף או מי שאמור להעביר את הכסף, הכסף ממשיך לעבור למתנדבים.

שולי מועלם-רפאלי: זאת אומרת, האם דיברתם על זה בבוקר כשלא הייתי?

שולי מועלם-רפאלי: האם עלתה השאלה הזאת של מה קורה כשלמשל החשב הכללי בודק ועכשיו מעכבים שלושה חודשים את התשלום.

מיקי לוי: תפקידו של החשב הכללי לתת את ההוראה והוא יהיה אמון על העניין הזה.

מיקי לוי: אין מצב שמישהו מחליט, גוף ממשלתי, לא לשלם.

מיקי לוי: יש מעליו חשב כללי, יש את נציגו בתוך אותו משרד.

מיקי לוי: אני לא חושב שהיו מקרים כאלה בעבר.

<מוטי אלמליח: החשב הכללי בו דק.

שולי מועלם-רפאלי: ואז הוא מעכב.

<מוטי אלמליח: חברת הכנסת מועלם מתכוונת לכך שמשרד ממשלתי גילה איזושהי בעיה לדוגמה ועצר את התשלום עד לגמר הבדיקה.

<מוטי אלמליח: בינתיים אותו גוף מוכר מחויב לשלם את דמי הכיס של המתנדבים.

אלי אלאלוף: לא נאמר בדיון הקודם שזה עד 21 ימים?

<נעה בן שבת: לא.

שולי מועלם-רפאלי: מבחינת המתנדבים, הם לא אמורים לספוג את הדבר הזה.

שולי מועלם-רפאלי: זה ברור לגמרי.

שולי מועלם-רפאלי: אין מציאות כזאת.

אלי אלאלוף: מה קרה עד היום?

<מוטי אלמליח: עד היום הגופים המוכרים מחויבים לשלם ללא קשר אם הם מקבלים כסף או לא מקבלים כסף.

<מוטי אלמליח: שואלים כאן האם דובר על כך שמשרדי ממשלה יהיו חייבים לשלם בזמן כדי שלא להכניס לבעיה את הגופים המוכרים שיצטרכו לשלם ואין להם כסף.

שולי מועלם-רפאלי: משרדי הממשלה עובדים על שוטף פלוס שלושים.

<דניאל פרג: למיטב ידיעתנו כספים לא מעוכבים.

<דניאל פרג: זאת אומרת, אם נדרשות כל מיני בדיקות, הן נעשות כמובן בזמן סביר.

<דניאל פרג: אני אציין יותר מזה ואומר שהגופים המוכרים, ממה שאנחנו מכירים, מגישים את החשבונות שלהם חודשים לאחר שהם נדרשו להעביר את החשבונות האלה.

<דניאל פרג: זאת אומרת, חודשים בגין ינואר-פברואר יכולים להיות מוגשים גם במאי-יוני.

<דניאל פרג: כאן מקור הבעיה ואני חושבת שמקור הבעיה הוא ממש לא בתשלומי החשב הכללי.

<דניאל פרג: החשב הכללי פועל כמה שיותר לשלם את התשלומים בזמן.

<ידעיה לוין: אני לא יודע מה קורה בגופים אחרים.

<ידעיה לוין: אני יכול לדבר עלינו.

<ידעיה לוין: מעולם לא הגשנו חשבונות באיחור.

<ידעיה לוין: יש משרדי ממשלה שמעכבים.

<ידעיה לוין: אני לא יודע מה הגורם, אני לא מסתכל על החשב הכללי שזה בא ממנו, בלי קשר לבדיקה, בלי קשר לשום דבר.

<ידעיה לוין: זאת אומרת, לאורך שנים היו מצבים שמשרדים ממשלתיים לא שילמו שלושה, ארבעה ולפעמים חמישה חודשים ואנחנו נאלצנו להמשיך להתנהל ולשלם גם דמי כיס וגם ביטוחים.

מיקי לוי: בעניין הזה צריך לפנות לחשב הכללי באוצר ישירות שייתן הוראה לחשב של אותו משרד שלא העביר את התשלום.

<ידעיה לוין: אני בדרך כלל לא עובד מול החשב הכללי.

מיקי לוי: זה בסדר, אבל אין דרך אחרת.

<דניאל פרג: עוד משהו אחד.

<דניאל פרג: החשב הכללי מבצע.

<דניאל פרג: החשבות בכל משרד מבצעת את התשלום לאחר שיחידה מקצועית מעבירה לה את התשלום המאושר.

<דניאל פרג: זאת אומרת, החשב לא יכול לבוא ולאשר תשלומים בלי שהם אושרו מקצועית.

<דניאל פרג: זה בפן הזה, כי חשבות לא מעכבת תשלומים באופן גורף.

<נעה בן שבת: אבל לפעמים התוצאה היא עיכוב של כמה חודשים, כפי שמתואר.

שולי מועלם-רפאלי: אני שמה את זה על השולחן.

<מוטי אלמליח: מה שאומרת דניאל, היא צודקת.

<מוטי אלמליח: בדרך כלל החשבות לא מעכבת תשלומים למעט מקרים מאוד מאוד חריגים.

<מוטי אלמליח: דרישות התשלום מגיעות ליחידה המקצועית והיחידה המקצועית בודקת אותם.

שולי מועלם-רפאלי: מי זאת היחידה המקצועית?

<מוטי אלמליח: משרדי הממשלה.

שולי מועלם-רפאלי: אנחנו יודעים מההיסטוריה שזה בעיקר קרה במשרד הרווחה.

<מוטי אלמליח: בודקים את הנוכחות של המתנדבים וברגע שמאשרים את נכונות הדיווח, מעבירים את זה לתשלום.

<מוטי אלמליח: שם זה לא אמור להתעכב.

<מוטי אלמליח: השאלה אם באותו פרק זמן, מאז שמוגשת דרישת התשלום עד שהיחידה המקצועית בודקת, יש בדיקות שצריכים לעשות מול מערכת קובץ האב, האם אותם מתנדבים הם באמת מתנדבים של שירות לאומי או רשומות שם תעודות זהות של אנשים אחרים.

אלי אלאלוף: הדיווח הוא של הכול מכל כל.

<מוטי אלמליח: הדיווח הוא לכל משרד בפני עצמו.

אלי אלאלוף: המענק למתנדבים.

<מוטי אלמליח: לא.

<מוטי אלמליח: הכול ביחד.

אלי אלאלוף: אפשר לקבוע שמה שאמור לבוא כתעריף מיוחד ספציפי למתנדב, יהיה כמו שכר של עובדים כך שאוטומטית זה עובר ואפשר לעצור רק שלושה חודשים מראש.

<מוטי אלמליח: אפשר לקבוע כמה הסדרים.

<מוטי אלמליח: אפשר לקבוע שמכיוון שהמתנדבים אין בהם תזוזות מאוד מאוד גדולות, ושמונים-תשעים אחוזים מהמתנדבים נמצאים לאורך כל השנה, אפשר לקבוע איזשהו תשלום ואחר כך תהיה התחשבנות על הפערים.

אלי אלאלוף: צריך לשבת עם החשב הכללי ולקבוע נוהל בעניין הזה.

<דניאל פרג: לגבי הקטע של מקדמות, אנחנו יכולים לבחון את זה אבל אני חושבת שלפני הבחינה של הקטע של המקדמות צריך לראות מה היה בעבר.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

שולי מועלם-רפאלי: תבחנו את זה.

אלי אלאלוף: תעשו את הבדיקה הזאת אבל זה ברור שאי אפשר להשאיר אנשים באוויר.

<דניאל פרג: אין שום ספק.

אלי אלאלוף: הסכום הזה מאוד משמעותי לילדים האלה.

אלי אלאלוף: תשבו בבקשה ותדווחו לנו בישיבה הקרובה.

<דניאל פרג: אני אומר עוד משהו.

<דניאל פרג: יש היום ועדה מטעם השר אורי אריאל שבוחנת את כל הסיפור הזה של התעריפים.

<דניאל פרג: יכול להיות שבבחינה הזאת אנחנו נעשה את הבדיקה של מה שהיה בעבר.

אלי אלאלוף: עוד יותר טוב.

שולי מועלם-רפאלי: מצוין.

אורי אריאל: מתי אתם מגישים את מסקנות הוועדה?

<דניאל פרג: אני מקווה שכמה שיותר מהר.

שולי מועלם-רפאלי: אני אשוב ואניח את השאלה הזאת שהעליתי בדיון שנעשה על סיפור של ייחוד העיסוק.

<ישעיהו אברהם: יש לזה השלכה גם בגופים הפרטיים שהיינו רוצים שהוועדה תיתן את הדעת.

<ישעיהו אברהם: למשל בית החולים ביקור חולים באיזשהו שלב נקלע למצב כלכלי קשה.

<ישעיהו אברהם: המתנדבות היו שם, קיבלו את דמי הכיס מדי חודש בחודשו ועכשיו בית החולים בפירוק.

<ישעיהו אברהם: אם גוף מוכר עובד עם גוף גדול שנקלע לפירוק, זה יכול לגרום להתמוטטות שלו כי היחס בין התקורה לבין דמי הכיס הוא יחס של בערך אחד ל-15.

אלי אלאלוף: אי אפשר לעשות מה שעשינו לגבי חוק האומנה?

<נעה בן שבת: אני לא חושבת שאלה הנסיבות.

<נעה בן שבת: כאן מדברים על מצב שבו הגוף המפעיל הוא זה שנקלע לפירוק ואז הם צריכים לעמוד ולתבוע את הגוף המפעיל על התשלומים שלו.

<ישעיהו אברהם: אפשר לקבוע שכיוון שאנחנו מחויבים על פי דין לתת את השכר או את דמי המענק האלה מדי חודש, המעמד של זה יהיה בדין קדימה לפחות כמו שכר עובדים שהוא קודם לאחרים.

אלי אלאלוף: באומנה אמרנו שאסור לגעת בזה.

<נעה בן שבת: זה לא שאסור לעקל, אלה לא המעקלים של הגוף המוכר.

אורי אריאל: הוא מדבר על לזה ויושב ראש הוועדה מוסיף ואומר שגם בתחום הזה.

אורי אריאל: שני הדברים נכונים.

אלי אלאלוף: צריך לנסות להגן על הבנות.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים כאן על מערכת סיבובית.

<נעה בן שבת: האם הייתי אומרת אותו הדבר על נגיד מערכת של מזמין שירות, קבלן שירות ועובד?

<נעה בן שבת: לא הייתי אומרת את אותו הדבר.

<נעה בן שבת: לא הייתי נותנת כלפי המזמין במקרה של פירוק של המזמין, לא הייתי נותנת דין קדימה לשכר של העובדים.

אלי אלאלוף: אני אומר לשמור על האינטרס של המתנדבות.

<ישעיהו אברהם: ההבדל הוא שאני יכול להחליט כל פעם אחרי חודש שמי שלא משלם, אני מפסיק את ההתקשרות אבל לאז מי שייפגע, אלה המתנדבות שמתחילות את השירות ולא יסיימו אותו.

אלי אלאלוף: צריכה להיות הגנה מוחלטת על המתנדבים.

אלי אלאלוף: לתת להם בכל מקרה את ההגנה האופטימלית כי הם לא יכולים לסבול.

<נעה בן שבת: כאן אנחנו מדברים לא על ההגנה על המתנדב.

<נעה בן שבת: זה לא שמתנדב יעמוד עכשיו וירוץ אחרי דמי הכיס שלו כי הוא כנראה קיבל את דמי הכיס שלו.

<נעה בן שבת: אתה רוצה להיכנס בנעליו ולהגיד שבגלל שהוא נגיד היה מקביל לעובד, כעובד הוא היה יכול לתבוע, אז אתה נכנס במקומו.

<נעה בן שבת: אבל אני לא חושבת שזה דבר שנעשה כלפי עובדים ולכן אני לא חושבת שאנחנו יכולים לתת את אותו מעמד אבל אני יכולה לבדוק את זה לקראת הדיון הבא.

אלי אלאלוף: בסדר.

<נעה בן שבת: נותרו לנו עוד שתי פסקאות.

<נעה בן שבת: אולי נסיים אותן או שאתה מעדיף לעשות זאת בדיון הבא?

אלי אלאלוף: מה שתחליטי.

אלי אלאלוף: נשחרר את השר.

אורי אריאל: תודה.

אורי אריאל: מחכים אצלי אנשים.

אורי אריאל: שנה טובה.

<נעה בן שבת: למסור לרשות כל מידע שהגיע לידיו הקשור למתנדב או לפעילותו של גוף מוכר, שהוא בגדר מידע חריג ובעל חשיבות שיש לו יסוד סביר להניח כי הוא דרוש לרשות לשם מילוי תפקידיה.

<נעה בן שבת: לדווח לרשות, לפי דרישתה, על כל עניין הקשור לפעילותו הנוגע להוראות חוק זה.

אלי אלאלוף: אנחנו ננסה לקיים עוד ישיבה אחת בפגרה כדי שנגיע עם הצעת חוק מסודרת ברגע שהמליאה תחזור לתפקודה המלא.

אלי אלאלוף: תודה רבה על כל שיתוף הפעולה ואם לא נתראה עד ראש השנה, שנה טובה לכולם.