ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 120, 2016-07-03 10:00

אברהם נגוסה: לפרוטוקול, נתחיל בכל זאת.

אברהם נגוסה: חברי הכנסת, לא היה נוח להם להצטרף היום, זה לא הסתדר להם מבחינת לוח הזמנים שלהם ולכן אני ודנה פה, יכול להיות שבהמשך אנשים יצטרפו.

אברהם נגוסה: אנחנו פה, סוף סוף, אני שמח שזה מתקיים, דחינו כמה פעמים.

אברהם נגוסה: דנה, אתם מכירים אותה, מנהלת הוועדה.

אברהם נגוסה: ואנחנו פותחים את ישיבת ועדת העלייה והקליטה בפורום מצומצם.

אברהם נגוסה: חברי הוועדה כמובן יקראו את הפרוטוקול.

<זאב גרשינסקי: מצוין.

<זאב גרשינסקי: אז אנחנו נתחיל עם הסרט.

<זאב גרשינסקי: (הקרנת סרט).

<זאב גרשינסקי: זה ככה רק כדי קצת להיכנס לאווירה של מה שאנחנו עושים.

<זאב גרשינסקי: אנחנו נדבר על הרבה מאוד מהאלמנטים האלה במצגת, של מה שראית פה, אבל כדי להתחיל אנחנו רוצים להראות את כל ההיסטוריה של הארגון, מאיפה הכול התחיל ואיך אנחנו עובדים כרגע.

<זאב גרשינסקי: בעצם הארגון הוקם ב-2002.

<זאב גרשינסקי: ב-2001 עוד הרב פס התחיל לחשוב על הקונספט של ההקמה של הארגון, ביחד עם טוני גלברט, מבוקה ראטון, וב-2002 הייתה טיסת העלייה הראשונה שלנו, ביולי 2002.

<זאב גרשינסקי: לאורך השנים היו כמה נקודות משמעותיות בחיים של הארגון.

<זאב גרשינסקי: קודם כל ב-2005 אריאל שרון, באחת ההחלטות האחרונות שלו, קיבל החלטה לממן את 'נפש בנפש', עד אז הארגון היה מאוד מאוד במימון עצמי וב-2005 אריאל שרון אמר שזה פרויקט שהממשלה צריכה להשקיע בו ובאמת נתן כספים ישירות לארגון.

<זאב גרשינסקי: זו הייתה החלטת ממשלה שלו.

<זאב גרשינסקי: ב-2006, אחרי שפעלנו כמה שנים בצפון אמריקה, נכנסנו גם לאנגליה, בעקבות בקשה של הקהילה שם, וב-2008, אולי נקודת המפתח למה שהארגון היום, בעצם חתמנו על שותפות אסטרטגית עם הסוכנות היהודית.

<זאב גרשינסקי: חתמנו על הסכם עם הסוכנות היהודית שמגדיר מאוד מאוד את גבולות הגזרה בין הארגונים ואת שיתוף הפעולה, יותר חשוב מכול.

<זאב גרשינסקי: זה קבע בעצם ש'נפש בנפש' יהיה אחראי על עידוד העלייה והסוכנות היהודית תמשיך את התפקיד ההיסטורי שלה בקביעת הזכאות לעלייה ושני הארגונים יעבדו על בסיס נתונים משותף, כשאנחנו עובדים ביחד על אותה מערכת ניהול מידע שנותנת לנו את האפשרות לעבוד בסנכרון אחד עם השני ולעולה להרגיש שהוא עובר תהליך אחד והוא לא צריך לעבור בין שני ארגונים שונים.

<זאב גרשינסקי: זה one stop shop לטובת העולים.

אברהם נגוסה: כלומר חלוקת התפקידים, אתם מעודדים את העולים, ברגע שעולה מחליט לעלות לישראל הטיפול עד הנחיתה בארץ יהיה של הסוכנות היהודית.

<זאב גרשינסקי: זה מאוד תלוי, כשאתה אומר טיפול למה אתה מתכוון.

אברהם נגוסה: אני מדבר על ההכנה של הלוגיסטיקה של המשפחה שעוזבת, הדברים שלה, האישור של העלייה.

<זאב גרשינסקי: האישור של העלייה זה בלעדי אצל הסוכנות היהודית.

<זאב גרשינסקי: אני אדבר על כל הפרטים האלה שאתה מזכיר עכשיו במהלך המצגת, אבל בגדול הליווי של המשפחה, מבחינת תכנון העלייה ומבחינת ההכנה לקראת החיים בישראל, נעשה על ידינו, מבחינת אישורי העלייה, הזכאות, בדיקת המסמכים, לוודא שהוא יהודי ועומד בתנאים של חוק השבות והראיון עם השליח וכל הדברים האלה, זה הכול אצל הסוכנות היהודית.

<זאב גרשינסקי: הם עושים את הבדיקה המקיפה ונותנים את האישור, כולל את הנפקת ויזת העלייה ואחר כך הוא מגיע בטיסה, אנחנו מזמינים לו את הטיסה והטיסה עצמה ממומנת על ידי הסוכנות היהודית.

<זאב גרשינסקי: אנחנו בעצם זרוע הביצוע של הסוכנות היהודית לטובת עידוד העלייה ולטובת הליווי.

<זאב גרשינסקי: ב-2011 התחלנו עם פרויקט לחיילים בודדים, בשיתוף פעולה עם FIDF והתחלנו לתת שירות לחיילים בודדים, מעטפת קצת יותר גדולה, אני גם אכנס לזה במצגת.

<זאב גרשינסקי: ב-2012 הרחבנו את הסיפור של הטיפול בחיילים הבודדים, לא רק לצפון אמריקה, אלא לכלל החיילים הבודדים העולים.

<זאב גרשינסקי: התחלנו ב-2012 פרויקט לחיזוק הפריפריה, בשיתוף פעולה עם קק"ל, שבו אנחנו יוצרים גרעיני התיישבות גם בצפון וגם בדרום, כדי לחזק את הפריפריה וכדי להביא לשם יותר עולים, וב-2014 השקנו את פרס בוני ציון.

<זאב גרשינסקי: פרס בוני ציון, מה שהיית בכנסת בפעם האחרונה, הוא בא להעלות למודעות של החברה הישראלית את התרומה של העולים מארצות דוברות אנגלית לטובת מדינת ישראל.

<זאב גרשינסקי: קצת נתונים.

<זאב גרשינסקי: אנחנו מדברים על יותר מ-45,000 עולים, אנחנו מקווים להגיע ל-50,000 בקיץ הקרוב, יותר מ-50 טיסות צ'רטר ואולי בשלל הנתונים שיש פה הכי חשוב זה הנתון של 90% הישארות בארץ.

<זאב גרשינסקי: תיכף נסביר איך אנחנו מגיעים לזה, אבל אנחנו יודעים היום שיותר מ-90% מהעולים שעלו איתנו גם נשארים פה וממשיכים להיות פה.

<זאב גרשינסקי: זה אולי הנתון הכי חשוב.

<זאב גרשינסקי: מה שעוד אנחנו רוצים לספר זה שאנחנו ביקשתי מחברת דלויט לעשות סקר, לעשות בדיקה עבורנו, מה התרומה הכלכלית של העולים שלנו למדינת ישראל, כדי לראות האם ההשקעה הזאת היא באמת השקעה נבונה של מדינת ישראל.

<זאב גרשינסקי: הם לקחו את כל הנתונים ועשו בדיקה מאוד מקצועית והם גילו שבסופו של דבר התשואה של ממשלת ישראל, מבחינת ההשקעה של מה שהיא משקיעה בעולים לעומת מה שהיא מקבלת בסופו של דבר, אנחנו מדברים על 400%.

<זאב גרשינסקי: אז צריך לדעת שכשמחפשים מנופי צמיחה למדינת ישראל, כולנו יודעים שהעלייה זה מנוף צמיחה - - -

<דנה גורדון שושני: התשואה לעומת ההשקעה?

<זאב גרשינסקי: כן.

<זאב גרשינסקי: אנחנו יודעים שכל עלייה שהייתה בישראל הייתה מנוף צמיחה.

<זאב גרשינסקי: כולנו יודעים את זה.

<זאב גרשינסקי: משנות ה-50 המוקדמות גל עלייה זה מנוע צמיחה למשק ורואים את זה במספרים מאוד ברור, מה ההשקעה ומה ההחזר של מדינת ישראל על כל זה ואנחנו ניתן לך את זה בצורה מפורטת.

<זאב גרשינסקי: כשבאים לממשלת ישראל ואומרים 'חברים, אנחנו צריכים תקציבים', זה לא בשביל לקחת תקציבים שאחר כך נעלמים איפה שהוא רק לטובת איזה שהוא מיזם ציוני מאוד נחמד.

<זאב גרשינסקי: מדובר פה על מנוע צמיחה שבסוף מכניס למשק הרבה יותר ממה שהמשק מוציא.

<זאב גרשינסקי: קצת על הפילוסופיה של הארגון ובמה אנחנו מאמינים.

<זאב גרשינסקי: אז דבר ראשון אנחנו מאמינים פה בגישה הוליסטית, שיש פה ארגון שמלווה את העולה החל משלב טרום העלייה, מהשלב שבו הוא חושב ושוקל ובודק, הוא נמצא אי שם בצפון אמריקה בקהילה שלו בצורה הנוחה שלו ואז הוא אומר 'בסדר, אני רוצה לחשוב על החיים בישראל' ומאותו רגע מתחיל הליווי.

<זאב גרשינסקי: הליווי יכול להיות בהרבה מאוד תחומים, שאני אפרט עליהם אחר כך, אבל זה ממשיך לאורך כל התהליך, כולל הטיסה עצמה וגם אחר כך בישראל.

<זאב גרשינסקי: כל הליווי אחר כך, לראות שהוא פה והוא בסדר והוא נשאר פה וטוב לו ויש לו עבודה ויש לו השתלבות חברתית כמו שצריך, כל הסיפור הזה זו גישה הוליסטית שמלווה אותו מלפני ועד הזמן שהוא נמצא פה בארץ וטוב לו.

<זאב גרשינסקי: דבר שני זה שאנחנו, כל אנשי הצוות פה, חיים בישראל.

<זאב גרשינסקי: אנחנו מאמינים שאנחנו צריכים לשדר לעולים 'חברים, אנחנו פה, אנחנו חושבים שאתם צריכים לבוא לפה' ואנחנו מאוד מאוד משדרים לעולים שהם יכולים לעשות את זה, למה?

<זאב גרשינסקי: כי בסוף רוב העובדים פה, הרוב המוחלט, הם עולים חדשים שעברו את זה בעצמם.

<זאב גרשינסקי: הם יודעים בדיוק מה זה החוויה של הקליטה, הם עברו את כל התהליך הזה.

<זאב גרשינסקי: אני יכול להגיד לך שניל שיושב פה, הוא עצמו אישר את העלייה של לפחות 15 עובדים פה, נכון?

<זאב גרשינסקי: אלה אנשים שעברו את זה בעצמם והם יודעים להגיד למועמדים לעלייה, 'חברים, עשינו את זה, אנחנו עשינו את זה.

<זאב גרשינסקי: תראו אותנו, אנחנו יודעים מה אתם הולכים לעבור ובואו תיעזרו בנו כדי להצליח בכל התהליך הזה'.

<זאב גרשינסקי: הדבר הבא זה השירות.

<זאב גרשינסקי: אנחנו מדברים על אמריקאים שיודעים שהלקוח תמיד צודק ושרק שירות זה הדבר היחיד שמדבר אליהם יותר מהכול ולכן אנחנו שמים פה דגש מאוד מאוד חזק על שירות מקצועי ואדיב וברמה מאוד מאוד מאוד גבוהה, כדי שהעולה ירגיש את הביטחון שהוא צריך לקראת תהליך העלייה.

<זאב גרשינסקי: ובמה אנחנו עוסקים?

<זאב גרשינסקי: כי הרי בסופו של דבר השאלה הגדולה היא איך אתה מעודד עלייה ממקום שהוא בסך הכול מקום נוח.

<זאב גרשינסקי: עוד ב-2001, כשהרב פס הקים את הארגון, אחרי סקר שוק שנעשה הבנו שיש ארבעה חסמים לעלייה לישראל.

<זאב גרשינסקי: ארבעה גורמים, שאם אנחנו נצליח לטפל בהם אנחנו נצליח לפתוח קצת את השערים.

<זאב גרשינסקי: יותר מזה, אנחנו נצליח להביא אנשים שהתדמית שלהם היא לא תדמית של מסכנים שבאים לישראל, שזו הייתה התדמית של הרבה מאוד עולים טרום 'נפש בנפש', שמי שלא הצליח בארצות הברית והיה מסכן, נבך, הוא בא לישראל.

<זאב גרשינסקי: אנחנו מאמינים שאם ניתן את המענה לארבעת החסמים נצליח להביא לפה גם עלייה חזקה.

<זאב גרשינסקי: אז החסם הראשון זה תעסוקה.

<זאב גרשינסקי: כולנו יודעים שבלי עבודה בישראל אנשים פה לא יישארו ולא יצליחו לשגשג.

<זאב גרשינסקי: מה שאנחנו עושים, שוב, לפי הגישה ההוליסטית שדיברתי בשקף הקודם, אנחנו מלווים את העולה משלב טרום העלייה ועד השלב שהוא נמצא פה ברמה התעסוקתית.

<זאב גרשינסקי: זאת אומרת הכנה לשוק העבודה, האם המקצוע שלי קיים בישראל, מה אני צריך להכין מבחינת קורות החיים שלי, עם איזה אנשים אני צריך לדבר כדי להבין מה זה שוק העבודה בישראל, ואנחנו מחברים בין העולים במקצועות מסוימים לעולים שכבר נמצאים פה באותו מקצוע, כדי שיבינו לקראת מה הם הולכים.

<זאב גרשינסקי: בסופו של דבר אנחנו חברת השמה, לנו יש במאגר יותר מ-2,500 חברות שפונות אלינו כל פעם שהם צריכים עובד.

<זאב גרשינסקי: צריך לזכור שהעולים שלנו הם אקדמאים, הם דוברים בדרך כלל שתי שפות - - - כמו שהתחלתי להגיד, יש לנו 2,500 חברות שבאות ואומרות 'יש לנו צורך בעובד כזה או אחר' ואז אנחנו לוקחים את קורות החיים שאנחנו אוספים מהעולים, שולחים להם ועושים השמה ישירה.

<זאב גרשינסקי: יש לנו באתר האינטרנט שלנו לוח תעסוקה שאנחנו מפרסמים שם כמעט 200 משרות בשבוע, שאנחנו מקבלים מכל החברות האלה, כך שהעולים שלנו יודעים לגשת לאתר שלנו כדי לחפש את העבודה.

<זאב גרשינסקי: אני יכול להגיד לך שכבר בשנת 2016 אנחנו מדברים על 150 השמות ישירות שעשינו ואנחנו לא יודעים כמה דברים נעשו מאחורי הגב שלנו, בתיווכים שעשינו, גם עם אנשי הקשר שתיווכנו בין העולים לפני כן וגם דרך האתר שלנו.

<זאב גרשינסקי: זאת אומרת עוד ועוד השמות נעשות.

<זאב גרשינסקי: החסם השני זה החסם הבירוקרטי.

<זאב גרשינסקי: אנחנו כולנו יודעים שישראל נתפסת כמדינה בירוקרטית, בין אם אנחנו מסכימים עם זה ובין אם לא, ואנחנו מתמודדים עם הסיפור של הבירוקרטיה הישראלית.

<זאב גרשינסקי: העולים הרבה פעמים רואים את הבירוקרטיה כאיזה שהוא סדין אדום ואנחנו מאמינים שכדי להגדיל את העלייה אנחנו צריכים להנגיש עבורם את הבירוקרטיה.

<זאב גרשינסקי: זה בעזרת המחלקה לקשרי ממשלה, של ליזי, שעובדת בצמוד לכל משרדי הממשלה שיש להם ממשק עם העולים, בראש ובראשונה כמובן משרד הקליטה, אבל זה גם משרד הבריאות וזה הביטוח הלאומי וזה משרד הרישוי וזה משרד הפנים וזה כל הגופים שבסוף עולה צריך להגיע לאיזה שהוא ממשק איתם.

<זאב גרשינסקי: הרעיון הוא לעשות שלושה דברים.

<זאב גרשינסקי: דבר ראשון, להנגיש מידע.

<זאב גרשינסקי: דיברנו על העולים האמריקאים שהם צרכני שירות ברמה גבוהה, הם רוצים מידע, הם רוצים לדעת שהמידע שהם מקבלים הוא מידע הכי מעודכן והכי מפורט ולכן אנחנו צריכים להיות בקשר עם המשרדים כדי לדעת מה הזכויות של העולים ומה הדרישות הבירוקרטיות מהעולים ואיך מוציאים תעודת מעבר ואיך מוציאים דרכון ומה צריך לעשות והכול צריך להיות מאוד מאוד מפורט עבור העולה.

<זאב גרשינסקי: זה דבר ראשון.

<זאב גרשינסקי: דבר שני זה לטפל בבעיות כי הרבה פעמים עולה מתקשר אלינו ואומר 'אני הגעתי לפקידה במשרד הפנים והיא אומרת לי שאני לא בארץ, אבל אני עומד מולה, אז איך יכול להיות שאני לא בארץ?

<זאב גרשינסקי: אבל הפקידה אומרת לי שאני לא בארץ', כי מופיע לה ברשומות שהוא לא בארץ, בגלל שיש איזה שהיא בעיה בירוקרטית.

<זאב גרשינסקי: לנו יש את האפשרות באותו להתקשר למנהלת הלשכה ולבדוק מה הסיפור ולפתור את הבעיה במקום.

<זאב גרשינסקי: הרמה השלישית זה רמת המדיניות.

<זאב גרשינסקי: אנחנו מאמינים שככל שנוביל מדיניות שהיא מנגישה ומקלה לעולים, כך נפתור יותר את הבעיות ברמה הרחבה ונצליח לתת מענה לבעיות הרבה יותר גדולות.

<זאב גרשינסקי: בחלק מהדברים ליזי תדבר בסוף המצגת.

<זאב גרשינסקי: החסם השלישי זה החסם של הקליטה החברתית.

<זאב גרשינסקי: גם פה, שוב, הסיפור ההוליסטי שבו אתה מתחיל לדבר עם העולה עוד כשהוא יושב לו בסן פרנסיסקו ותוהה לאיפה כדאי לי להגיע, מה מתאים לי, איזה בית ספר הוא מתאים עבור הילדים שלי.

<זאב גרשינסקי: אז גם כאן אנחנו נותנים מענה ברמת המידע.

<זאב גרשינסקי: מי שייכנס לאתר שלנו יראה מידע מאוד מקיף על יותר מ-150 קהילות בישראל, שכונות וקהילות וערים בישראל שיכולים להיות באמת הבית החדש של העולים.

<זאב גרשינסקי: זה ברמה של מה מחירי הדירות, איזה שירותים יש בקהילה הזאת, אנשי קשר בקהילה הספציפית, פשוט לדבר איתם ישירות על הקיבוץ או על המושב או על העיר הזאת איפה להיקלט וכו' וכו'.

<זאב גרשינסקי: אנחנו מאמינים שברגע שהבן אדם מגיע למקום הנכון יכולת הקליטה שלו היא הרבה הרבה יותר טובה.

<זאב גרשינסקי: ואחרי שהוא מגיע אנחנו נדאג ללוות אותו.

<זאב גרשינסקי: נדאג ללוות אותו בכל מיני היבטים, זה יכול להיות גם בהיבט של מידע.

<זאב גרשינסקי: זאת אומרת הוא צריך לדעת עכשיו, עכשיו כשהוא כבר בישראל, כל מיני דיני מסים, אז אנחנו נביא סמינר, או אליו לקהילה, או אצלנו פה, או בתל אביב, במקום מרכזי, שבו הוא יבוא וזה ערב מידע שהוא ילמד על מיסוי בישראל.

<זאב גרשינסקי: בנוסף אנחנו גם מאמינים שהחוויה החברתית היא מאוד מאוד קריטית עבור העולה.

<זאב גרשינסקי: הוא רוצה לדעת שהוא לא לבד, הוא רוצה לדעת שיש עוד כמוהו ולכן הוא מגיע לאירוע שלנו על חוף גורדון בתל אביב והוא פוגש עוד צעירים כמוהו שנמצאים בתל אביב והוא מתחבר אליהם והרבה יותר קל לו להשתלב חברתית.

<זאב גרשינסקי: יותר מזה, אנחנו עושים אירועים שבהם יש אינטגרציה, שבהם העולה מגיע והוא פוגש גם חברים שלו וגם אזרחים ישראליים באותו גיל, כדי שהוא כבר ירגיש את ההשתלבות שלו בתוך החברה הישראלית.

<זאב גרשינסקי: החסם הרביעי זה התכנון הפיננסי.

<זאב גרשינסקי: יש הרבה התמודדויות בעלויות המעבר.

<זאב גרשינסקי: בסוף כולנו עברנו דירה וכולנו יודעים שלעבור ממקום למקום עולה כסף, אז דבר ראשון צריך להתכונן לזה ולדעת איזה הטבות מגיעות לך.

<זאב גרשינסקי: אתה צריך לדעת איזה חסכונות אתה יכול להעביר ממקום למקום, איזה קצבאות אתה עדיין מקבל מארצות הברית אחרי המעבר, ובסוף, אם יש לך עלויות נוספות אנחנו גם נותנים מענקים.

<זאב גרשינסקי: המענק שאנחנו נותנים לעולה הוא מענק מותנה, אנחנו מתנים את זה בהישארות בארץ.

<זאב גרשינסקי: אם הוא נשאר בארץ שלוש שנים, ששוב, המחקרים שלנו מראים שמי שנשאר בארץ שלוש שנים הסבירות שלו להישאר בארץ לטווח ארוך עולה דרמטית, אבל אנחנו ניתן מענק, אנחנו נגיד לו 'כל עוד אתה נשאר בארץ זה הופך למענק והיה ועזבת את ישראל תוך שלוש השנים האלה אנחנו מבקשים את המענק חזרה'.

אברהם נגוסה: המענק זה בנוסף לסל הקליטה?

<זאב גרשינסקי: בנוסף לסל הקליטה.

<זאב גרשינסקי: סל הקליטה מגיע ישירות ממשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: המענק בא מ-?

<זאב גרשינסקי: מ'נפש ונפש'.

<זאב גרשינסקי: אנחנו מאמינים שהסרת החסמים האלה, הסרת הסיבות שמונעות מאנשים לעלות לישראל תגדיל את כמות העולים.

<זאב גרשינסקי: בסוף אנחנו רוצים להגדיל את כמויות העולים שמגיעות מצפון אמריקה.

<זאב גרשינסקי: אם הצלחנו לעשות תכנון נכון טרום עלייה וללוות אותם בטיסות העלייה שלנו.

<זאב גרשינסקי: בטיסות העלייה שלנו יש בעצם שלוש דרכים להגיע לישראל.

<זאב גרשינסקי: אתה יכול להגיע מתי שבא לך ואיך שבא לך, בטיסת אל על, על פי מקומות שקנינו מאל על מראש, לפי ההתאמה האישית של העולה.

<זאב גרשינסקי: אם יש לו פה בר מצווה של אחיין והוא רוצה להגיע, אז הוא יגיע בתאריך שמתאים לו בטיסת עלייה רגילה, ייקלט במשרד הקליטה, יעבור את כל התהליך כמו שצריך ובצורה הכי טובה ונעימה.

<זאב גרשינסקי: יש טיסות עלייה קבוצתיות.

<זאב גרשינסקי: ליזי נוסעת הלילה והיא נוחתת ביום חמישי בבוקר עם 70 עולים כמעט?

<זאב גרשינסקי: 68 עולים שמגיעים בטיסת אל על רגילה, ואז כל הקבוצה מגיעה ביחד, יש את החוויה ש'אני לא לבד, כי אני חלק מקבוצה', אנחנו עושים תהליכים לזרז את ההליכים בשדה תעופה בעבודה מאוד מאוד צמודה עם משרד הקליטה בנמל התעופה ועם משרד הפנים, כך שאנחנו כבר מתחילים את התהליכים הבירוקרטיים עוד טרום עלייה.

<זאב גרשינסקי: האופציה השלישית זה לבוא במטוס.

<זאב גרשינסקי: ב-19 ביולי ינחת המטוס הראשון שלנו הקיץ, ב-17 באוגוסט המטוס השני שלנו, טיסה מלאה, 230 עולים שנוחתים.

<זאב גרשינסקי: היית בטקס בנתב"ג, אתה מכיר את החוויה הזאת.

אברהם נגוסה: עכשיו גם הוזמנו, אני אשמח.

<זאב גרשינסקי: מצוין, אנחנו נשמח מאוד שאתה תהיה שם.

<זאב גרשינסקי: הרעיון הוא בסוף, יש עולים שההגעה הזאת וההבנה שיש לך עוד 1,000 אנשים שמחכים לך בשדה התעופה עם כל ההתרגשות הגדולה הזאת, זה מה שהופך את חוויית העלייה למשהו שהוא בלתי נשכח.

<זאב גרשינסקי: אז אם הם יגיעו בטיסות האלה ואחר כך ניתן להם את התמיכה וניתן להם את הליווי והם יקבלו טלפונים מאיתנו ויקבלו הדרכה טכנית של מה אני צריך לעשות אחרי שלושה חודשים ואחרי חצי שנה ואחרי שנה ויהיו להם את האירועים החברתיים, אנחנו מאמינים שכל המעטפת הזאת, מביאה לידי אל"ף, הגברת כמות העולים, בי"ת, הגדלת אחוזי ההישארות של העולים.

<זאב גרשינסקי: את זה ראינו מאז ש'נפש בנפש' התחיל.

<קריאה: קליטה מיטבית.

<זאב גרשינסקי: נכון.

<זאב גרשינסקי: אני רוצה לגעת בכמה פרויקטים שאנחנו עוסקים בהם כרגע, שהם סוג של פרויקט דגל שאנחנו עושים.

אברהם נגוסה: בעניין החלוקה עם משרד הקליטה, עולים מגיעים לפה, נניח למשל עכשיו קבוצה גדולה מגיעה, אתה אומר לי שאתם מלווים אותם, איך הליווי מתחלק עם שיתוף הפעולה עם עובדי משרד הקליטה?

אברהם נגוסה: הדבר השני, אם אתם באמת מלווים את כולם, האם יש לכם כל כך הרבה כוח אדם?

אברהם נגוסה: כשמגיעים בקבוצה, אני אומר, הליווי.

<זאב גרשינסקי: אז מה שאנחנו עושים עם משרד הקליטה, לצורך העניין הקבוצה שתגיע עכשיו ביום חמישי, אנחנו מכינים עבור מנהל משרד הקליטה בנתב"ג קלסר שלם.

<זאב גרשינסקי: אנחנו עובדים בממשקים אלקטרוניים כדי להפסיק עם הניירת, כדי להציל קצת את העצים של קק"ל פה, אבל אנחנו בעצם נותנים למשרד הקליטה את כל המידע עבור העולה שאמור להגיע ביום חמישי.

<זאב גרשינסקי: הוא מקבל את כל המידע שחשוב לו, עוד טרום עלייה.

<זאב גרשינסקי: בערב לפני הטיסה אנחנו נותנים לו התראה עבור כל העולים שהגיעו כבר לשדה התעופה בניו יורק ושעולים על המטוס.

<זאב גרשינסקי: בלילה, בזמן שהם בטיסה, מנהל משרד הקליטה בנתב"ג, עם הצוות שלו, מנפיק להם כבר את תעודות העולה.

<זאב גרשינסקי: הכול כבר מוכן, הכסף מוכן במעטפות של סל הקליטה, החתימה על קופת חולים.

<קריאה: הם בחרו כבר את קופת החולים.

<זאב גרשינסקי: הכול מוכן, כך שה-68 העולים האלה שיגיעו הם יגיעו לחדרים, יש לו את כוח האדם, הוא יעמיד את חמישה הפקידים שיקבלו אותם.

<זאב גרשינסקי: בעצם העולה מגיע, הוא רק מזהה אותו עם הדרכון, הוא אומר 'אה, אתה זה, הנה הכסף שלך, הנה החתימה, הנה תעודת העולה'.

<זאב גרשינסקי: במקום לשבת ולהתחיל להקליד משהו במשך, כמה?

<זאב גרשינסקי: חצי שעה ייקח עולה רגיל?

<זאב גרשינסקי: 25 דקות ייקח עולה רגיל?

<זאב גרשינסקי: חמש דקות.

<זאב גרשינסקי: חמש דקות למשפחה של ארבע-חמש נפשות ובזה זה נגמר.

<זאב גרשינסקי: העולה לא מרגיש שיש פה איזה תהליך בירוקרטי בכלל.

<זאב גרשינסקי: אחר כך זה נוגס בנו כי אנשים אומרים 'רגע, אבל בנמל התעופה היה כל כך חלק, אחרי זה היה טוב, פתאום באתי למשרד הפנים והייתי צריך לחכות שלוש שעות'.

<זאב גרשינסקי: אבל אנחנו מאמינים שהחוויה הראשונית הזאת, המפגש הראשון הזה עם הצוות של מקסים בנתב"ג משנה להם הכול.

<זאב גרשינסקי: הם יוצאים עם חיוך מנמל התעופה בן גוריון והם מבינים שהם הגיעו למקום שרוצה אותם.

<זאב גרשינסקי: זה ההבדל הגדול.

<זאב גרשינסקי: אז אני רוצה להתחיל על כמה פרויקטים שאנחנו עסוקים בהם בימים האלה.

<זאב גרשינסקי: הדבר הראשון זה הסיפור של עלייה ברפואה.

<זאב גרשינסקי: מדינת ישראל הולכת לקראת מחסור, אנחנו יודעים שהולכת להיות בעיה עם מקצועות הרפואה בישראל, הגל של העולים מחבר המדינות עכשיו יוצא לפנסיה, החל משנה שעברה ובחמש השנים הקרובות כל הרופאים האלה הולכים לצאת לפנסיה.

<זאב גרשינסקי: דיברנו קודם על מנוע הצמיחה, כמובן שהעלייה מחבר העמים הייתה מנוע צמיחה אדיר למשק ובטח ובטח בהיבט הזה של הרפואה בישראל, כי הרבה מאוד רופאים הגיעו והיום הם פורשים ואנחנו הולכים לקראת איזה שהוא מחסור, שמשרד הבריאות יודע להגיד 'חברים, אנחנו הולכים לקראת בעיה', ברמה של כמה רופאים ל-1,000 נפשות אל מול ארצות ה-OECD.

<זאב גרשינסקי: אנחנו לקחנו על עצמנו להביא יותר ויותר רופאים ואנשי מקצועות הרפואה.

<זאב גרשינסקי: קודם כל עד היום, רק קצת נתונים, 440 רופאים ופסיכולוגים הגיעו עם 'נפש בנפש' ועוד מאות אנשי מקצועות הרפואה.

<זאב גרשינסקי: הרעיון הוא דבר ראשון להגדיל את כמות אנשי מקצועות הרפואה.

<זאב גרשינסקי: זה אומר שאנחנו צריכים לעבוד מול משרד הבריאות בהיבט הרישוי בצורה מאוד מאוד צמודה.

<זאב גרשינסקי: הוועדה מכירה את זה, הוועדה עסקה בזה.

<דנה גורדון שושני: ועוד תעסוק בזה.

<זאב גרשינסקי: אנחנו מאוד מקווים, אבל הרעיון הוא שאחד הדברים המאוד מאוד משמעותיים שקרו בשנים האחרונות זה שהליך הרישוי לרפואה בישראל נעשה עוד טרום עלייה.

<זאב גרשינסקי: אם רופא יושב בניו יורק וכבר את כל המסמכים הוא שולח לארץ ויותר מזה, הוא נפגש עם ד"ר שנון עוד בניו יורק ומציג לו את כל המסמכים שלו ופותחים לו את התיק והוא כבר יודע אם חסר משהו ומה הוא צריך והכול כבר נעשה טרום עלייה, כך שכשהוא מגיע לישראל כל מה שחסר לו זה להגיש את התצלום של תעודת הזהות ותוך שבועיים הוא מקבל את הרישיון לעיסוק ברפואה בישראל.

<דנה גורדון שושני: זה קורה?

<זאב גרשינסקי: זה קורה.

אברהם נגוסה: בוא נדייק.

אברהם נגוסה: זה קורה לצפון אמריקה ולאנגליה, אבל בצרפת עדיין יש לנו בעיה.

<זאב גרשינסקי: עם התעודות.

אברהם נגוסה: כן, עם התעודות.

<אריאל די פורטו: אין כל כך הרבה בעיות.

<אריאל די פורטו: בצרפת הם מוכרים.

<אריאל די פורטו: קודם כל צרפת נכנסת לאותה קבוצה של - - -

אברהם נגוסה: שמונה המדינות.

<אריאל די פורטו: שבע המדינות.

<אריאל די פורטו: הכמות מצרפת היא הרבה יותר גדולה והעולים מצרפת הרבה פחות מאורגנים מהעולים מצפון אמריקה, אבל עקרונית עם ד"ר שנון זה גם קורה בצרפת ואנחנו עובדים איתו.

<אריאל די פורטו: הוא היה לפני חודש בערך, ב-5 ביוני הוא היה שם.

<זאב גרשינסקי: אז ברגע שרופא מגיע לישראל והוא לא צריך לשבת בבית שישה חודשים.

<זאב גרשינסקי: הרי מה קרה קודם?

<זאב גרשינסקי: קודם היה בהתכתבות דרך הדואר, גם לא פקסים, הכול היה דואר רשום, דואר רשום, דואר רשום, דואר רשום, היית מחכה שישה חודשים עד שקיבלת את האישור שלך לקבל את ההכרה שלך כרופא ואת הרישיון שלך.

<זאב גרשינסקי: היום תוך שבועיים הוא יכול לצאת לעבודה ואז להתחיל את תקופת ההתאמה שלו ולהיכנס לשוק העבודה הישראלי.

אברהם נגוסה: כשאתה אומר לי שתוך שבועיים הוא יוצא לעבודה, עבודה בניסיון או לגמרי עצמאי?

<זאב גרשינסקי: תקופת התאמה.

<זאב גרשינסקי: יש תקופת התאמה בבית החולים כדי אחר כך להיות מוכר כמומחה.

<אריאל די פורטו: זה נקרא הסתכלות.

<זאב גרשינסקי: כן, זה נקרא הסתכלות, אבל הוא יכול להתחיל את זה תוך שבועיים, הוא לא צריך לחכות.

אברהם נגוסה: אבל התוך שבועיים האלה זה במסגרת ההסתכלות.

<אריאל די פורטו: כן, כי כל רופא מומחה חייב הסתכלות.

<אריאל די פורטו: הוא מקבל רישיון זמני לעסוק ברפואה לשנה ומזה הוא יוצא - - -

אברהם נגוסה: תחת הסתכלות.

<אריאל די פורטו: כן, תחת הסתכלות.

<זאב גרשינסקי: בעקבות הכניסה שלנו לסיפור הזה אנחנו מקבלים עכשיו פניות.

<זאב גרשינסקי: לפני חמישה חודשים קיבלנו פנייה מאסותא.

<זאב גרשינסקי: שוקי שמר, יו"ר אסותא ומקים את בית החולים החדש באשדוד, בא אלינו ואמר 'חברים, יש לי 173 תקנים שאני צריך למלא.

<זאב גרשינסקי: אני צריך את העזרה שלכם.

<זאב גרשינסקי: במרץ האחרון, ביריד הגדול שעשינו בניו יורק שוקי שמר וחיים ביטרמן באו וראיינו רופאים שיבואו להיקלט באשדוד במאי 2017, כשהם יפתחו, כמה כבר מתחילים?

<זאב גרשינסקי: יש שלושה-ארבעה שכבר חתמו על חוזים מולם, הם התחייבו לחתום על חוזים טרום עלייה.

<אריאל די פורטו: הם היו בצרפת עכשיו, עם שנון.

<זאב גרשינסקי: בעקבות אסותא ובעקבות זה שאנשים שמעו שאסותא מתחילים לגייס רעות פנו אלינו ואמרו 'חברים, אנחנו צריכים רופאי שיקום', סורוקה פנו אלינו ואמרו 'אנחנו צריכים רופאים' וגם רמב"ם ובשנה הבאה אנחנו מקווים לעשות במרץ יריד רופאים מאוד מאוד גדול בצפון אמריקה עם הרבה מאוד בתי חולים שיגיעו ויתחילו לגייס רופאים, כי אנחנו מרגישים כבר את הלחץ של בתי החולים עם תכנון קדימה.

<זאב גרשינסקי: בזה אנחנו משקיעים.

<זאב גרשינסקי: בסוף אנחנו רוצים לבנות חבילת תמריצים כדי שהרופאים האלה יגיעו במיוחד לפריפריה, כי שם אנחנו יודעים שהמצב יהיה עוד יותר חמור מאשר במרכז.

<זאב גרשינסקי: הפרויקט השני שאני רוצה לדבר עליו זה תכנית ההתיישבות של העולים בנגב ובגליל.

<זאב גרשינסקי: הזכרתי שב-2012 פתחנו בשותפות עם קק"ל תכנית להביא עולים לנגב ולגליל.

<זאב גרשינסקי: התכנית שלנו התחילה בצפון, היא נקראת go-north, היא התרחבה אחר כך לדרום.

<זאב גרשינסקי: הרעיון הוא להקים גרעיני התיישבות.

<זאב גרשינסקי: אם אנחנו נצליח להביא קבוצות של עולים למקומות ספציפיים והם ייקלטו טוב במקומות האלה, הם ימשכו אחר כך עולים אחרים.

<זאב גרשינסקי: מאז תחילת הפרויקט, ב-2012, כשאנחנו ב-2011 ראינו כ-200 עולים לצפון, זה היה בשנה, 200 אנשים הגיעו לצפון, מ-2012 אנחנו מדברים על יותר מ-6,100 עולים שהגיעו לצפון ולדרום, לכרמיאל, למעלות, לצפת, לנהריה, לעפולה, לקצרין, לבאר שבע ולעוד הרבה מאוד מקומות, אבל הרעיון הוא, שוב, אתה יוצר קבוצה שמגיעה למקום ספציפי ואחר כך זה גורם מושך לעולים נוספים.

<זאב גרשינסקי: אנחנו רואים את הגלים הנוספים.

<זאב גרשינסקי: הגלים הנוספים שמגיעים בדיוק לאותם מקומות, כי כבר נוצרה שם קהילה וברגע שנוצרת קהילה היא מהווה גורם משיכה.

<זאב גרשינסקי: אנחנו רואים בתכנית הזאת פרויקט דגל שלנו, אנחנו משקיעים בזה המון המון משאבים כי אנחנו מאמינים שהפריפריה צריכה את העולים האלה, יש להם יכולת מאוד גדולה להשפיע על המקום הזה, לחזק את הפריפריה ואם נביא יותר ויותר עולים למקומות האלה, אנחנו מאמינים שזה גורם של עידוד עלייה בצפון אמריקה.

<זאב גרשינסקי: הפרויקט השלישי שאני רוצה לדבר עליו זה התכנית הבינלאומית לחיילים בודדים.

<זאב גרשינסקי: כמו שאמרתי, ב-2011 התחלנו את התכנית עם האמריקאים, וב-2012 הרחבנו את זה לכלל החיילים הבודדים.

<זאב גרשינסקי: בעצם לקחנו את המודל של 'נפש בנפש', את המודל ההוליסטי הזה של הליווי טרום, תוך כדי ואחרי ותרגמנו אותו לחייל בודד.

<זאב גרשינסקי: חייל בודד צריך בעצם ליווי מטרום גיוס ועד אחרי השחרור.

<זאב גרשינסקי: ואם יהיה לו את הליווי הזה, יש לנו צוות שיושב בבית החייל בתל אביב, והוא צוות רב לשוני שמטפל בכלל החיילים הבודדים העולים, והוא יודע לתת לו את הליווי ואת המענה לבעיות הספציפיות שלו בשפה שלו ובעצם לתת לו את התמיכה, כי הרבה פעמים דווקא החבר'ה הצעירים האלה זה אלה שאחרי השחרור, כשהם באו עם הרבה מאוד אידיאלים והם היו חיילים בודדים והם שירתו והם עברו את כל הקשיים האלה, אחרי השחרור, שם הייתה הנפילה והם לא עמדו בזה והם חזרו.

<זאב גרשינסקי: שוב, אנחנו מאמינים שאם יהיה ליווי נכון לאורך כל התקופה, שהוא ירגיש שהוא אף פעם לא לבד, שיש מי שמגיע לטקסים שלו והוא לא צריך להיות החייל הבודד הזה שעומד בצד ומחכה שאיזה אמא תבוא ותגיד לו 'בוא, תצטרף אלינו גם', אלא יהיה מי שיבוא כדי לתת את ההערכה למה שהוא עובר ויהיו לו את האירועים החברתיים, גם את סעודות ליל שישי שהוא צריך כשהוא משתחרר, גם את הליווי הבירוקרטי הזה - - - אחת לשנה אנחנו עורכים יום סידורים לחיילים הבודדים ויום הסידורים הזה מקיף את כלל משרדי הממשלה שהחיילים הבודדים צריכים לבוא במגע איתם.

<זאב גרשינסקי: בבית החייל בתל אביב בפברואר האחרון הגיעו 1,400 חיילים בודדים, הם קיבלו שירות מלשכה ניידת של משרד הפנים, זאת אומרת שהם יכלו לבוא עם ביומטרי, עם כל הציוד המשוכלל של משרד הפנים, הם באו והם עשו את כל הדברים שהם היו צריכים לעשות, החלפת כתובת והנפקת תעודת זהות ובקשה לדרכון וכל מה שהיה אפשר לחשוב עליו.

<זאב גרשינסקי: משרד הקליטה כמובן היה שם עם צוות מתוגבר, כדי לתת את כל המענה שמשרד הקליטה נותן לחיילים בודדים.

<זאב גרשינסקי: היה שם משרד הרישוי, אנשים המירו את רישיון הנהיגה שלהם במקום ועשו קפיצה אדירה.

<זאב גרשינסקי: יצאו חיילים ואמרו 'חברים, עשינו היום בשלוש שעות מה שהיה לוקח לנו חמישה חודשים לעשות', כי ביום סידורים אנחנו מגיעים בדרך כלל למשרד אחד ומבזבזים את הזמן רק במשרד אחד, ועשינו את הכול במרוכז.

<זאב גרשינסקי: הליווי הבירוקרטי הזה והמענה הבירוקרטי הזה פשוט פותר להם ונותן להם את התמיכה שהם צריכים.

<זאב גרשינסקי: עם הליווי הזה, הנכון, לאורך כל התקופה הזאת וגם לאחר השחרור, כשאתה נותן להם ייעוץ לקראת האקדמיה ואיזה מקצוע ללמוד ותעסוקה, כמו שאנחנו עושים עם שאר העולים שלנו, זה מה שייתן להם בסוף את היכולת להשתלב בישראל בצורה הכי טובה.

<זאב גרשינסקי: יש כמה דברים, ופה אני אעביר את השרביט לליזי, שאנחנו נשמח להעלות פה, שאנחנו רוצים לקדם במסגרת הוועדה.

<ליזי מרטין: האמת שזאת חוויה להגיע ליום סידורים של חיילים בודדים, זה באמת מרגש לראות.

<דנה גורדון שושני: אתם עושים את זה אולי בראשון וחמישי?

<ליזי מרטין: זה בחמישי.

<ליזי מרטין: זה מה שאנחנו עושים במחלקה שלי, אנחנו כל הזמן מנסים לבחון מחדש את התהליך שהעולים עוברים ולראות איפה הם נתקעים ברמת המקרו ולראות איך אנחנו יכולים לפתור את הבעיות וחלק מהפתרונות באמת אנחנו עוסקים בתוך הוועדה.

<ליזי מרטין: אנחנו מזהים שיש לא מעט משפחות עם בני משפחה עם צרכים מיוחדים, נכויות קשות, נכויות קלות יותר ואנחנו מזהים שיש שם עבודה לעשות.

<ליזי מרטין: עולים בעלי נכויות קשות יכולים להיקלט במוסד מתאים רק 90 יום אחרי העלייה.

<ליזי מרטין: אם מדובר בנכות קשה באמת, זה בדרך כלל אנשים שנמצאים במוסד ולא יכולים לשהות בחיק המשפחה ואז אנחנו צריכים ליצור מנגנון שיאפשר לעולים האלה לשלוח מסמכים מראש למשרד הרווחה, כמו שאנחנו עושים במשרד הבריאות, גם אולי לביטוח לאומי ולראות אם הם יכולים לסדר את זה שהעולה ייקלט ויוכל להצטרף למוסד המתאים מיום אחרי העלייה או ביום של העלייה.

<ליזי מרטין: זו נקודה שאנחנו צריכים לפצח אותה.

<ליזי מרטין: אז כבר פנינו למשרד הרווחה בעניין, אבל אני אשמח מאוד שיהיה דיון של כל מי שיושב פה בוועדה, עם משרד הרווחה ועם ביטוח לאומי, לראות איך אנחנו יכולים לפתור את הבעיה הזאת.

<ליזי מרטין: למשפחות שצריכות פתאום להחזיר את בני המשפחה לחיק המשפחה ואין להם את הסטינג הנכון לנכות קשה זה יכול מה שנקרא to make it or break it , לעלייה הזאת.

<ליזי מרטין: זה משהו שאנחנו מרגישים שאנחנו צריכים לעבוד עליו.

אברהם נגוסה: היום זה 90 יום?

<ליזי מרטין: היום, לבעלי נכויות קשות זה 90 יום.

אברהם נגוסה: אז בתוך ה-90 יום איפה הוא נשאר?

<ליזי מרטין: בבית, עם המשפחה.

<ליזי מרטין: הם לא יכולים להצטרף למוסד בגלל ש - - -

אברהם נגוסה: אם אין לו משפחה שמגיעה, למשל.

<ליזי מרטין: מבחינת הבירוקרטיה זה לא מוסדר בצורה כזאת שהעולה עם הנכות הקשה יכול להיקלט במוסד המתאים.

<ליזי מרטין: אין אפשרות כזאת היום.

<אלה סבן: אי אפשר להכין את זה מראש.

<ליזי מרטין: אי אפשר להכין מראש.

<ליזי מרטין: אז כבר ראינו כמה מקרים שבאמת אי אפשר היה להיות במקום אחר חוץ ממוסד, שאנשים עולים, מתחילים לשלוח את המסמכים, חוזרים, אבל לקחת בן אדם שיש לו נכות קשה ולהביא אותו לפה ולהחזיר אותו לשם, זה בלתי אפשרי.

<ליזי מרטין: ויש לא מעט משפחות עם בעלי צרכים מיוחדים, זה משהו שאנחנו צריכים להידרש אליו, וגם נכויות קלות יותר, גם שם יש דברים שצריך לעבוד עליהם.

<ליזי מרטין: יש כל מיני הטבות דיור חדשות שהתעדכנו לאחרונה, אבל עוד לא קרו.

<דוריס קריאף: עוד לא תוקצבו.

<דוריס קריאף: הם אושרו, אבל עוד לא תוקצבו.

<ליזי מרטין: זה גם משהו.

<ליזי מרטין: מענקי דיור לחיילים בודדים, תוספת מענק דיור לעולים.

<ליזי מרטין: בדרך כלל עולה מקבל מענק דיור רק אחרי 13 חודשים.

<דוריס קריאף: לחיילים לא אושר עדכון, רק שתדעו.

<דוריס קריאף: זה יישאר 402 שקלים, זה בכלל לא אושר.

<ליזי מרטין: אבל במשרד השיכון אמרו לנו שכן יש תוספת דיור לחיילים בודדים.

אברהם נגוסה: אני זוכר שקיימנו דיון בעניין ויש פורום שעובד בנושא.

<דוריס קריאף: עדיין לא.

<דוריס קריאף: לעניין תוספת מענק דיור לעולים, עדיין לא תוקצבנו.

<דוריס קריאף: משרד הקליטה אמור לבצע את זה.

<ליזי מרטין: זה נורא משמעותי.

<ליזי מרטין: מתי הפעם האחרונה שעודכן מענק הדיור?

<ליזי מרטין: לפני עשרות שנים וזה כל כך לא תואם את ה - - -

<ניל גילמן: ב-92'.

<דוריס קריאף: משהו כזה.

<דנה גורדון שושני: אתם מדברים ספציפית על חיילים בודדים?

<ליזי מרטין: עכשיו אני מדברת על עולים בכלל.

<דוריס קריאף: מ-92' זה לא עודכן.

<ניל גילמן: זה עודכן, אבל הורידו את הסכום.

<ניל גילמן: ב-2003, נדמה לי.

<ניל גילמן: זו הפעם הראשונה שזה נעשה באופן - - -

<ליזי מרטין: נכון להיום, זה כמעט מצחיק.

<ליזי מרטין: זאת אומרת אם עולה מקבל 250 שקל בחודש לשכור דירה, אדם אומר 'טוב, אני רוצה לגור איפה שהוא באזור שתהיה לי חברה', אתה אומר טוב, מה אני אעשה עם 250 שקל כשאני רוצה לשכור דירה ב-1,500 שקל?

<ליזי מרטין: גם למשרד השיכון ברור שצריך לעדכן פה את המספרים.

אברהם נגוסה: אבל זה לא משתנה לפי התקופה?

<ליזי מרטין: אם זה צמוד למדד או משהו כזה?

אברהם נגוסה: לא, בהתחלה מקבלים סכום מסוים, עד תקופה מסוימת, ואחר כך זה יורד.

<ליזי מרטין: כן, זה יורד.

<דוריס קריאף: נכון, בשנה החמישית, נדמה לי, זה יורד.

<ליזי מרטין: בדיוק מישהו אמר לי בשבוע שעבר 'אני מקבל 83 שקלים'.

<ליזי מרטין: זו בדיחה.

<ליזי מרטין: ועוד נושא בקטגוריה הזאת, יש חברות סיוע, משרד השיכון לוקח חברות, מפריט את זה ונותן להם לתת את הכסף לעולים.

<ליזי מרטין: יש שם בעיה, שכל פעם שעולה מגיע הם לא בטוחים מה העולה צריך להגיש, מה בן אדם אחר צריך להגיש.

<אריאל די פורטו: את מדברת על חברות כמו עמידר ו - - -

<דוריס קריאף: כן, החברות המשכנות.

<דוריס קריאף: זה מכרז, משרד השיכון צריך לבדוק אם הם עומדים בתנאי המכרז.

<ליזי מרטין: נכון, ושיש את הידע הנכון, שהם יודעים מה לדרוש מהעולה.

<דוריס קריאף: אני מאמינה שזה היה בתנאי המכרז.

<אריאל די פורטו: כן, אבל הם ממש לא יודעים, כל פעם באמת צריך התערבות שלנו בכל דבר.

<ליזי מרטין: כן, ממש.

<ליזי מרטין: ואין סיבה, זה עניין של מידע.

<ליזי מרטין: אם הם יידעו איך לטפל בעולה הם יוכלו לתת שירות יותר טוב.

<ליזי מרטין: עוד שני נושאים ואז נראה לכם משהו ונעשה סיור קצר של כמה דקות.

<ליזי מרטין: בנות שירות לאומי, עולות, זו קטגוריה אחרת.

<ליזי מרטין: דיברנו על חיילים בודדים ויש לא מעט בנות שירות עולות, האמת שמצרפת יש כמות מאוד מאוד גדולה, והן נתקלות בבעיה.

<ליזי מרטין: הן עולות לארץ בקיץ, יולי-אוגוסט, ואז הן רוצות להתחיל את השירות הלאומי ב-1 בספטמבר, אבל עד שהן פונות לצבא ועד שהן מקבלות את הפטור ועד שהן מקבלות את האישור בחזרה ממינהל השירות הלאומי הן מפסידות את ההכרה בחודשים הראשונים של השנה.

<דנה גורדון שושני: ואז הן צריכות לחכות לשנה הבאה.

<ליזי מרטין: באוגוסט אומרים להן 'אין לכן הכרה של שנה שלמה, אתן צריכות עוד שלושה-ארבעה חודשים כדי לקבל הכרה', הן אומרות, 'אבל עבדנו', אומרים 'בסדר, אבל הבירוקרטיה לא הוסדרה אז אין הכרה של שנת שירות'.

<ליזי מרטין: אתה אומר, יש בנות שירות עולות, ציוניות, עם אידיאולוגיה, שמגיעות לפה, בואו נזרז את העניינים.

<ליזי מרטין: אז זה גם נושא - - -

<דוריס קריאף: חלק מהסיפור זה גם הצבא?

<דוריס קריאף: מיטב?

<ליזי מרטין: חלק זה הצבא וחלק זה מינהל השירות הלאומי.

<ליזי מרטין: יש שם משהו במשולש הזה שלא עובר מספיק מהר.

<ליזי מרטין: אנחנו אומרים לעולות החדשות שרוצות לעשות שירות לאומי 'אל תבואו ב-20 באוגוסט', אנחנו לא יכולים לסדר את זה, אבל אם מישהי מגיע ב-10 ביולי אז זה אמור להיות מספיק זמן בשביל להסדיר את העניינים.

<ליזי מרטין: אי אפשר להגיד להם שיבואו במרץ כדי שיהיה מספיק זמן, איפה הם יהיו?

<ליזי מרטין: אנחנו צריכים לפתור את הסוגיה הזאת, את המשולש הזה.

<ליזי מרטין: והנושא האחרון שרציתי לדבר עליו הוא עולים שמגיעים לישראל וממשיכים לעבוד בחו"ל, ויש את זה לא מעט, בצרפת, בכל מקום, אני חושבת.

<ליזי מרטין: יש מדינות שיש איתם אמנה שהאנשים האלה שעובדים במקום אחד וגרים במקום אחר לא צריכים לשלם כפל דמי ביטוח לאומי.

<ליזי מרטין: הם לא צריכים לשלם בשני מקומות כשהם מקבלים קצבאות או הטבות רק ממקום אחד.

<דנה גורדון שושני: אבל אם קורה להם משהו במדינה שבה הם לא מכוסים?

<ליזי מרטין: אז למשל בקנדה יש אמנה מצומצמת, שלא צריך לשלם דמי ביטוח לאומי בשני המקומות, אבל צריך לשלם דמי בריאות בשני המקומות, בארצות הברית אין את האמנה הזאת.

אברהם נגוסה: ובצרפת?

<אלה סבן: זה הולנד, נורבגיה, בלגיה.

אברהם נגוסה: מבחינה מספרית רוב העובדים הם צרפתים.

<אלה סבן: זה חמש-שש מדינות בסך הכול.

אברהם נגוסה: אין אמנה בצרפת?

<אלה סבן: בצרפת לא.

<ליזי מרטין: מה עושה הבעיה הזאת הרבה פעמים?

<ליזי מרטין: זה גורם לאנשים, משפחות עולות ונגיד האבא לא מתאזרח בארץ, כי הוא לא רוצה לשלם פעמיים ואז הוא בפועל גר פה, אבל אי אפשר לעקוב אחריו.

<ליזי מרטין: אז אנחנו פנינו לביטוח הלאומי בנושא הזה והם אמרו 'אין לנו התנגדות עקרונית ליצור איזה שהיא אמנה, אבל שהיא חד צדדית', זאת אומרת שהם משלמים ביטוח לאומי במקום שהם עובדים כל עוד הם משלמים דמי בריאות בארץ.

<ליזי מרטין: זה משהו שאנחנו יכולים לעמוד בו.

אברהם נגוסה: מה עם מס הכנסה?

<אלה סבן: מס הכנסה, זה תלוי.

<אלה סבן: אם יש לך הכנסות מחו"ל אז אתה לא משלם במשך עשר שנים בארץ על מה שאתה מכניס מחו"ל.

<דנה גורדון שושני: זה בתוקף?

<אלה סבן: כן.

<אלה סבן: על מה שהם מייצרים פה בארץ הם משלמים מס הכנסה כמוני וכמוך, אבל מה שהם מייצרים בחו"ל, הם לא משלמים על זה במשך עשר שנים.

אברהם נגוסה: הם לא משלמים שם?

<אלה סבן: הם משלמים שם, הם לא משלמים פה.

<אלה סבן: הם לא מדווחים פה ולא משלמים פה.

<ליזי מרטין: אבל הביטוח הלאומי, יוצא שאנשים עובדים שם, משלמים 10%-15% מהמשכורת לביטוח לאומי שם ואז פה עוד 10%-15%, אלה סכומים ענקיים.

<ליזי מרטין: אחרי שפנינו לביטוח הלאומי, לפרופ' מור יוסף, הוא אמר שאין לו התנגדות והוא בעד אפילו.

<ליזי מרטין: אני אתן לכולם עדכון בנושא הזה, ממש בשבוע שעבר ועדת העבודה והבריאות, היא אמונה על הביטוח הלאומי, היא ביקשה אישור בכתב מביטוח לאומי בנושא הזה והאישור יצא בשבוע שעבר.

<ליזי מרטין: עכשיו העבודה היא בכנסת.

<ליזי מרטין: אני חושבת שבוועדה שאמורה להיות ועדה משותפת לוועדת העלייה והקליטה וועדת העבודה והרווחה בכנסת, צריך אישור של שר הרווחה בנושא הזה.

<ליזי מרטין: הם עשו בדיקה תקציבית בביטוח לאומי והם אישרו את הסיפור הזה.

<ליזי מרטין: זה יהיה מאוד משמעותי לעולים.

<ליזי מרטין: מאוד מאוד, יש לנו פניות כל הזמן בנושא הזה.

<דנה גורדון שושני: זה מצריך ישיבה אחת, את מתכוונת לישיבה משותפת, אחת.

<דוריס קריאף: ישיבה שמאשרת רק.

<ליזי מרטין: כן, זה צריך לעבור גם ועדת שרים לחקיקה, אבל הם ביקשו קודם שזה יידון גם בוועדה.

אברהם נגוסה: בסדר.

<זאב גרשינסקי: אם אחר כך אנחנו יכולים לצאת עם זה ולהגיד 'חברים, ועדת העלייה והקליטה, הכנסת עצמה, אישרה כזה דבר', זה שוב, אנחנו משדרים לכל האנשים בחוץ לארץ, גם בצרפת, חברים, מדינת ישראל רוצה אתכם פה.

<דוריס קריאף: ומבינה שתמשיכו לעבוד ותהיו על הקו ושהעולם השתנה.

<זאב גרשינסקי: זה יכול להיות לעשות הדים ממש ממש גדולים.

<ליזי מרטין: איך אמר לי סמנכ"ל ביטוח לאומי?

<ליזי מרטין: יש פה הזדמנות, חלון, שביטוח לאומי נותן את האישור שלו לדבר הזה וזה יוצא ממנו, אנחנו חייבים במומנטום הזה לתפוס את העניין.

<אריאל די פורטו: מי הסמנכ"ל?

<ליזי מרטין: אני בקשר עם דני זקן, אבל זה עבר את האישור של פרופ' שלמה מור יוסף, המנכ"ל, הוא חתום על זה.

<ליזי מרטין: אז אולי אנחנו נציץ בטאבלט, רק נעשה סיור של כמה דקות.

<ליזי מרטין: מישהו רצה להעלות איזה שהוא נושא?

<ליזי מרטין: לדון במשהו?

אברהם נגוסה: משרדה הקליטה?

אברהם נגוסה: נציגי המשרדים?

<אלה סבן: אנחנו רק רוצים להגיד שאנחנו מאוד אוהבים לעבוד עם הארגון, יש בינינו שיתוף פעולה מלא.

<אלה סבן: גם אם יש לנו איזה שהן בעיות או טענות, משני הצדדים, אנחנו מקיימים דיונים ופותרים את כל העניינים בינינו.

<אלה סבן: אני חושבת שהם עושים עבודה מבורכת, אני חושבת שליווי צמוד שלהם טרום עלייה ועם העלייה ואחר כך הפרויקטורים שלנו בתוך הרשויות, שממשיכים את הליווי בשפה, זה יכול באמת לתת קליטה מיטבית לעולים.

<יהושע פס: זה כמו חלום, שלושה גופים שעובדים ביחד, שמאחדים את הכוחות אחד של השני, עם רצון טוב, עם אהבה.

<דוריס קריאף: כן, קודם כל המדינה מבינה שהיא לא יכולה לעשות הכול והיא צריכה להפריט מעת לעת.

אברהם נגוסה: זה דבר מאוד חשוב.

אברהם נגוסה: אני גם הרגשתי את זה עם אנשים בארצות הברית.

אברהם נגוסה: אנשים באו ואמרו לי, 'אני החלטתי לעלות, אנשי 'נפש בנפש' היו בקשר איתי, עכשיו אני מחכה לאישור מהסוכנות'.

אברהם נגוסה: ככה הם אומרים.

אברהם נגוסה: 'אבל אני מאוד מודאגת', אומרת לי אחת, 'אני רופאה, אבל אני מאוד מודאגת אם אני אמצא עבודה.

אברהם נגוסה: הבטיחו לי שתהיה', זה מראה את שיתוף הפעולה בשטח בין הסוכנות ל'נפש בנפש', מרגישים את העבודה.

אברהם נגוסה: יש גם עולים שמגיעים בעצמם, אני יודע לפחות על משפחה אחת, שמגיעה בשביעי, המשפחה מאוד נרגשת להגיע לפה.

אברהם נגוסה: שיתוף הפעולה נותן גם מוטיבציה לעולים, זה מאוד מחזק אותם.

אברהם נגוסה: לכן זה טוב.

<ליזי מרטין: זה השיווק הכי חזק שיכול להיות, מפה לאוזן.

<ליזי מרטין: כל הפייסבוק וכל זה הוא טוב, אבל מפה לאוזן, כשמישהו מגיע לפה ויש לו קליטה טובה זה הדבר הכי טוב.

אברהם נגוסה: נכון, כי העולה לא מרגיש שזורקים אותו מפה לשם ומשם לפה.

<דוריס קריאף: כן, את העולה לא מעניין מי זה מדינת ישראל, מי זה הסוכנות, מי זה 'נפש בנפש', הוא רוצה מסלול נקי.

אברהם נגוסה: ובאותו יום כשהוא מגיע הוא לא מרגיש שהוא מחכה בשדה התעופה הרבה שעות, כדי לקבל תעודת עולה, כדי לצאת משם, זו חוויה ממש שהעולים בדרך כלל לא שוכחים את זה.

אברהם נגוסה: אתם כל כך ארגנתם את זה מראש ומקצרים את זה, איך אמרת?

אברהם נגוסה: חמש דקות, זה משהו.

<זאב גרשינסקי: אני רוצה להראות לך, השימוש בטכנולוגיה, דיברנו קודם על מה אנחנו עושים, איך אנחנו מזרזים, אז למשל הבקשה לתעודת זהות, יש פה כמה דברים שבאים לידי ביטוי.

<זאב גרשינסקי: האחד, אם אנחנו מגיעים לטיסה, אנחנו רואים את העולה, אנחנו אומרים לו 'אוקיי, זה אתה', זה טופס הבקשה לקבלת תעודת זהות של משרד הפנים, אבל אתה יכול לראות שכל הנתונים כבר מוזנים פנימה, למה?

<זאב גרשינסקי: כי אנחנו ביחד עם הסוכנות היהודית אספנו את כל הנתונים, מה שאמרתי לך, מערכת ניהול המידע שיש לנו, שהיא משותפת, משם הזנו את הדברים ישר לתוך הטופס הזה.

<זאב גרשינסקי: העולה לא צריך למלא, אין פה כתב יד, הוא פשוט מסתכל ואומר 'אה, כן, ככה קוראים לי, ככה אני רוצה שיכתבו את זה בעברית, מצוין, אני הולך לשד' נשיאי ישראל 3 בכרמיאל' והוא חותם וזהו.

<זאב גרשינסקי: ואחר כך יש לו עוד שני טפסים שהוא צריך לחתום עליהם, זו הצהרה, או לאזרחות, אישור יהדות.

<זאב גרשינסקי: אם הוא רוצה לשנות את השם, גם פה, הוא יכול לשנות את זה במקום.

<זאב גרשינסקי: ברגע שהוא סיים לחתום הטפסים עוברים דרך האינטרנט למחשבים שלנו פה והכול כבר מוכן, כך שהוא נוחת ההנפקה של תעודת הזהות, שוב, זה עניין של דקות, בלי להזין שום דבר, בלי להקליד שום דבר, הכול עובר בכל המערכות.

<זאב גרשינסקי: אנחנו, משרד הקליטה, משרד הפנים, הכול עובר בצורה מאוד מאוד חלקה.

<זאב גרשינסקי: זה הטכנולוגיה בשירות העלייה.

<זאב גרשינסקי: קודם כל העולים יוצאים נפעמים, הם אומרים 'מה, זהו?

<זאב גרשינסקי: סיימתי?' זה היה 40 שניות ובזה זה נגמר.

<זאב גרשינסקי: זה, שוב, להנגיש את הבירוקרטיה ולעשות את זה הרבה יותר ידידותי.

אברהם נגוסה: איך אנחנו מפעילים את המודל הזה אחרי שהעולה הגיע לפה בבירוקרטיה מול משרד הבריאות, משרד הקליטה, משרד החינוך, משרד - - -

<זאב גרשינסקי: לאט לאט.

אברהם נגוסה: יש אפשרות לשכפל את המודל הזה?

<אריאל די פורטו: אז אני רוצה להגיד משהו לגבי זה.

<אריאל די פורטו: קודם כל זה קורה בכל המערב, בטיסות גדולות.

<אריאל די פורטו: כשזה טיסות קטנות יש לנו ממשק במערכת עם 'נפש', אבל יש לנו ממשק עם משרד הקליטה במערכת שלנו שנקראת - - - הם מקבלים אוטומטית את כל הנתונים.

<אריאל די פורטו: היום אנחנו עובדים על פרויקט שאוטומטית כל תעודת עולה תהיה מוכנה מראש עבור כל המערב, וגם על המזרח, אוקראינה וכל המקומות האלה.

<אריאל די פורטו: למשל יש לנו טיסה גדולה של 200 עולים ב-20 ביולי, שנוחתים, בטח אתם תקבלו הזמנה לטקס, כל תעודות העולה כבר מוכנות, הצוות שלנו עבד על זה, הם מביאים את זה למשרד הקליטה כדי שיכינו וגם יחתמו.

<אריאל די פורטו: זה משהו שאנחנו אוטומטית עושים בטיסות גדולות כדי שאנשים לא יחכו.

<אריאל די פורטו: וגם עם תעודות זהות, בתוך התוכנה הזאת יש לנו את הטפסים גם של תעודות הזהות.

<אריאל די פורטו: נוסעים ממשרד הפנים לצרפת או לכל מקום אחר וחוזרים עם הטיסה אחרי שהחתימו את כל העולים ומכינים להם את תעודות הזהות.

<אריאל די פורטו: זה מודל שאנחנו עכשיו רוצים להפעיל לכל העולם.

<אריאל די פורטו: ויש פה משולש, 'נפש בנפש', הסוכנות היהודית ומשרד הקליטה, שעובד מצוין.

<זאב גרשינסקי: תודה רבה.

<דנה גורדון שושני: הלוואי שכל הישיבות שלנו יהיו כאלה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.

<ליזי מרטין: נעשה סיור של כמה דקות.

אברהם נגוסה: כן, בשמחה.

אברהם נגוסה: (סיור)

אברהם נגוסה: לאחר ששמענו וקיבלנו סקירה וגם דנו על הנושאים, בעיקר שיתוף הפעולה בין שלושה גורמים, 'נפש בנפש', הסוכנות ומשרד הקליטה, אנחנו מאוד התרשמנו משיתוף הפעולה הנפלא שיש בין שלושת הגורמים האלה לטובת קידום העולים החדשים, גם בתהליך העלייה שלהם וגם בתהליך הקליטה שלהם פה במדינת ישראל.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו נמצאים בסיור במשרד 'נפש בנפש'.