ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 515, 2016-11-28 10:00

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מקדם בברכה את שר העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים, חבר הכנסת חיים כץ, את מנכ"ל המשרד אליעזר יבלון, את כל צוות המשרד.

משה גפני: אנחנו דנים היום בתקציב משרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים לשנים 2018-2017.

חיים כץ: למה האוצר בורח?

חיים כץ: תהיה רגוע היום.

משה גפני: אל תהיה רגוע, אבל תחזור.

חיים כץ: מה שסיכמנו, הוא נתן.

חיים כץ: השאר לא צריך.

חיים כץ: מה שסיכמנו – סיכמנו.

משה גפני: אדוני השר, על כל פנים, המשרד שלך הוא אחד המשרדים החשובים ביותר, גם על אופייה של מדינת ישראל כמדינת רווחה, מדינה שתושביה חברתיים - היום הרבה יותר מאי פעם בעבר.

משה גפני: אתה מתאים לתפקיד הזה.

משה גפני: כל השנים עסקת בנושאים הללו, ואתה האיש הנכון במקום הנכון.

משה גפני: אני לא אומר את זה על אף שר בממשלה; אני אומר את זה רק עליך.

חיים כץ: תודה רבה.

משה גפני: אחרים – אולי הייתי מחליף תפקידים, אבל זה לא בידיי.

משה גפני: במקרה הזה , זה נכון.

משה גפני: זה משרד שעוסק בבעיות הקשות ביותר בחברה הישראלית – נושאים שמדינה מתוקנת - גם מדינה יהודית וגם מדינה דמוקרטית וגם מדינה חברתית, צריכה לעסוק בהם.

חיים כץ: תמשיך, גם קח את הזמן שלי...

חיים כץ: חופשי-חופשי.

חיים כץ: ..

משה גפני: נושאים חשובים מאוד.

משה גפני: אני אשמח מאוד על סקירתך בעניין הזה יחד עם הצוות.

משה גפני: אחרי הדיון על המשרד שלכם אנחנו מקיימים דיון על הפיצויים והשיקום לנפגעי ולנזקי השריפות.

משה גפני: אנחנו עסקנו בעניין הזה גם בצוק איתן וגם בשריפה בכרמל.

משה גפני: מייד כשהבנו שאנחנו נקלעים כאן לבעיה, גם מבחינת קבלת ההחלטה, האם מדובר בנפגעי פעולות איבה, או מדובר סתם בהזנחה של שריפה, שיכולה להכניס אנשים רבים לבעיה קשה, אנחנו התחלנו בטיפול בעניין הזה.

משה גפני: אחרי זה נקיים דיון.

משה גפני: חשוב מאוד כשר עבודה ורווחה, שתאמר משפט לגבי העניין הזה.

משה גפני: מחר אנחנו דנים בנושא של העלאת גיל הפרישה לנשים.

משה גפני: המצב כרגע הוא שאם אנחנו לא נוגעים בעניין זה, ולא מעבירים חוק, גיל הפרישה לנשים עולה באופן אוטומטי, לפי הייעוץ המשפטי של משרד האוצר, ב-1.1.17, כלומר כאילו אנחנו לא יכולים לעצור את התהליך הזה.

משה גפני: לכן אנחנו דנים על זה מחר.

משה גפני: אני מתכוון להכניס את זה לחוק ההסדרים כדי להאריך את המועד.

משה גפני: שר האוצר כתב לי שהוא קיבל רק לא מכבר את המלצות הוועדה המייעצת, ועדיין הוא לא גיבש החלטה.

משה גפני: לא גיבש החלטה - משמעות העניין – שאנחנו לא יכולים לדון אלא רק על מה שהוא מגבש, והוא עדיין לא גיבש, ולכן אנחנו צריכים עוד מספר חודשים.

משה גפני: לכן אנחנו עושים את הדיון.

חיים כץ: אני רוצה שתבין – גם אני מתנגד להעלאת גיל הפרישה, כי הנשים נפגעות, ועשיתי עבודה.

חיים כץ: יש לי הנתונים, אני חושב, יותר מאשר למישהו אחר בכנסת ישראל.

חיים כץ: יחד עם זאת, צריך להיכנס ולבדוק טוב-טוב את המצב.

חיים כץ: אי-הפעלת העלאת גיל הפרישה לנשים גורם למהלך של מעל 0.65 בקרנות הוותיקות, ויש כ-400,000 גמלאים שמיידית ישלמו 0.65% מהפנסיה שלהם.

באסל גטאס: מה זה?

באסל גטאס: כלומר יקבלו פחות כסף?

משה גפני: זה עלה בדיון שהתקיים.

חיים כץ: אתה מנהל את הוועדה?

חיים כץ: הוא מנהל.

חיים כץ: בסוף אענה לך על מה שאתה רוצה.

חיים כץ: לא אברח מכלום, ואענה בהנאה, אבל התקנון האחיד בקרנות הפנסיה קובע שלושה מצבים שמרעים את תנאי הגמלאים: אחת, אם יש אינפלציה של 5% בשנה; שתיים, אם יש גירעון של 3% מתמשך שלוש שנים ברציפות- לא 3.69 אלא 3, 3, 3 – מורידים לגמלאים; ואירוע נוסף, שבאירוע חד-פעמי, עושים שינוי של 0.65.

חיים כץ: הם הכניסו לחשבונות קרנות הפנסיה שמעלים את גיל הפרישה מינואר לנשים מ-62 ל-62 וארבעה חודשים.

חיים כץ: הם אומרים שאי-ביצוע ההסכם הזה גורם להם לגירעון, כי הם הכניסו כבר שהם לא משלמים, ופה הם יצטרכו לשלם מעל 0.65.

חיים כץ: צריך לבדוק.

חיים כץ: זה הדיון של מחר, שלצערי אני לא יכול להגיע אליו.

חיים כץ: אני לא יודע אם הם צודקים, כי יש 35,000 נשים פעילות, יש הגמלאים.

חיים כץ: יש בעיה נוספת שאתה כיו"ר ועדת כספים צריך לטפל.

חיים כץ: שאמשיך?

משה גפני: לא.

חיים כץ: יש שם אנשים מוקפאים בני 70, 72.

חיים כץ: למה הם לא מקבלים את הפנסיות?

חיים כץ: ויש להם צבירה של 15 שנה, ויש אלפים כאלה.

חיים כץ: יש אלפי אנשים שצריכים לקבל את הפנסיה, ואף אחד לא קורא להם.

חיים כץ: אם הם אינם, למה לא ליורשים?

חיים כץ: נכון שזה משפר את המצב של הקופות, אבל אנחנו לא רוצים לשפר את מצב הקופות על גבם של אלה שחסכו ולא מקבלים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אנחנו לא מדברים לגופו של עניין אלא אנחנו מדברים, לאפשר את הזמן כדי לקיים את הדיון הזה; כדי שהוועדה המייעצת תאמר את דברה, כדי ששר האוצר ילמד את העניין הזה, שיגיד לנו מה המלצותיו.

משה גפני: זה עלה כאן על-ידי משרד האוצר כשהתקיים כאן הדיון הזה, אבל אנחנו לא יכולים לקיים את הדיון מבלי שתהיינה המלצות, שיגידו לנו מה לעשות.

משה גפני: היו צריכים לתת לנו המלצות ביוני או ביולי.

משה גפני: עדיין לא נתנו.

משה גפני: לכן צריך להאריך את המועד, מבלי לקבוע עמדה.

משה גפני: מה שאתה אומר, זה נכון.

משה גפני: זה עלה כאן בדיון.

משה גפני: על כל פנים, הבמה לרשותך, אדוני שר העבודה והרווחה.

חיים כץ: ב-1 באוגוסט קיבלתי תחתיי את משרד העבודה, אחרי מאמצים רבים.

חיים כץ: אני חושב שהחזרנו את מה שהיה ב-2003, שפירקו את משרד העבודה.

חיים כץ: משרד העבודה יכול להקנות לאלה שנזקקים את החכות, בשביל לגרום להם שלא יצטרכו שמישהו יביא להם דגים הביתה.

חיים כץ: לצערי, השילוב לא נגמר.

חיים כץ: אני חושב שמשרד העבודה, מאחר שהוא המעביר, מתנהג כמו בריון ביחידות המטה – הוא הקובע, הוא אומר: אני לא מעביר.

חיים כץ: אתן לכם דוגמה: יש אלה שבודקים את הבניינים, הפקחים.

חיים כץ: צריכים רכבים לנסוע.

חיים כץ: הם לא מקבלים רכבים, ובאיגום של משרד העבודה יש רכבים חדשים שלא נסעו מעולם מטר.

חיים כץ: אבל הם לא מקבלים את הרכבים לנסוע, כי ההתנהלות שם בחלוקה מתנהלת בצורה שכונתית.

חיים כץ: הם רוצים ליצור משרד אוטופי חלומי עם אבטלה סמויה.

חיים כץ: רק כדי לסבר את האוזן – המשרד היה בתקציב של 3.2 מיליארד.

חיים כץ: 6.2 עבר אליי.

חיים כץ: 1,000 איש מתוך 1,400 עברו אליי.

באסל גטאס: והשאר?

חיים כץ: השאר נשאר בכלכלה.

חיים כץ: כלכלה נשאר משרד של 600 מיליון עם 450 עובדים.

באסל גטאס: כי הוציאו ממנו את המדען הראשי.

חיים כץ: אני לא יודע למה.

חיים כץ: אני קובע עובדה.

חיים כץ: הים המשרד עם 600 מיליון, 450 עובדים עם facilities – הוא מפנה זבל עם מרצדס, לא משאית.

חיים כץ: פריווט.

אוסאמה סעדי: כמה עובדים יש ברווחה?

חיים כץ: ברווחה יש 3,700 עובדים.

חיים כץ: עברו ממשרד העבודה עוד 1,000 בלי שירות התעסוקה, שעברו עוד 560, אז 1,560 ועוד – 3,700- - -

אוסאמה סעדי: - - -

חיים כץ: אתה טוב בחשבון.

חיים כץ: לא ראיתי שפעלת במעונות.

אוסאמה סעדי: טיפלתי, טיפלתי.

חיים כץ: לא טיפלת.

משה גפני: על מה אתה מופקד?

חיים כץ: אני רוצה לגעת בכמה נושאים שנגענו, וגם המנכ"ל, גם החשבים, גם מיכל וגם חנן וגם מי שיצטרך לדבר – אם אתם תרצו, הוא יירד למיקרו.

חיים כץ: אני רוצה לדבר על כמה נושאים שעשינו במקרו.

חיים כץ: אני רוצה לדבר על אוטיזם – על מה שעשינו במשרד, למשל, בנושא האוטיזם.

חיים כץ: כשאני קיבלתי את המשרד, היו 12,000 אוטיסטים, שהם 12,000 אוטיסטים – התקציב המיועד היה 180 מיליון שקל, והיו להם שבעה עובדים סוציאליים.

חיים כץ: היה בית לחיים.

חיים כץ: ב-12,000 היו 2,500 אוטיסטים מעל גיל 18.

חיים כץ: ל-2,500 אוטיסטים – לא כל משפחה יכולה להחזיק את הילד בבית.

חיים כץ: עשו בית לעתיד, או שילוב חוץ ביתי.

חיים כץ: היה 1,105 מקומות כאלה ב-2015.

חיים כץ: כשקיבלנו את זה, היו 180 מיליון ו-1,105 בתים.

חיים כץ: השקיעו בקהילה 27.5 מיליון, בקהילה.

חיים כץ: בינואר 2016 מספר העובדים הסוציאליים גדל מ-7 ל-117.

חיים כץ: התקציב גדל מ-180 ל-280, והתקציב בקהילה גדל מ-27.5 ל-51.5.

אלעזר שטרן: מספר האוטיסטים נשאר?

חיים כץ: גדל בין 10% ל-15% כל שנה.

חיים כץ: ב-2016 הגדלנו את הבית לחיים ל-1,465 – עוד 360.

חיים כץ: המוטיב של 18 – ח"י - וחמסות – אנחנו משתמשים בו הרבה.

חיים כץ: אנחנו צריכים גם מזל בעבודה שאנחנו עושים.

חיים כץ: בשנת 18 התקציב יגדל ל-380 מיליון -בעוד 100 מיליון שקל יגדל התקציב.

חיים כץ: העו"סים יישאר אותו דבר – 117.

חיים כץ: לא רצנו להעלות את התקנים.

חיים כץ: בית לחיים עולה בעוד 360 ל-1,830.

חיים כץ: אנחנו לא יכולים להחיל, ואנחנו רוצים לעשות את זה לאט-לאט.

חיים כץ: התקציב בקהילה יגדל ל-84.495 מיליון.

חיים כץ: זה עוד כ-33 מיליון שקל.

חיים כץ: אני חושב שיש שינוי דרמטי מ-180 שהיה, ל-380, מ-1,105 בתים ל-1,800, משבעה עובדים סוציאליים ל-117.

חיים כץ: שינוי דרמטי.

חיים כץ: כשאתה בא לגופים, אתה רואה את אלה שמפעילים - וואלה, נעשה.

חיים כץ: בשנה הזאת אנחנו הולכים גם למהלך נוסף שדיברו עליו שלושים שנה ואנחנו נבצע - איחוד הענפים של מש"ה – מוגבלי התפתחות שכלית, מוגבלי שכלות התפתחותית, אוטיזם ושיקום, לאגף אחד.

חיים כץ: הגישה והטיפול יהיה פרטני, וכל אחד יקבל את הצרכים שהוא צריך.

חיים כץ: אנחנו הולכים להשקיע בתוכנית הזאת 100 מיליון שקל.

אלעזר שטרן: מתוך ה-300?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: כל דבר זה בנפרד.

חיים כץ: אנחנו הולכים להשקיע 80 מיליון שקל, לנסות ולמזער את האלימות במשפחה.

חיים כץ: זו תוכנית משותפת עם משרד הבט"פ, כסף חדש.

חיים כץ: הכול כסף חדש.

חיים כץ: במסגרת עבודתי, במסגרת הסיורים שאנחנו עורכים, היינו במקומות של ילדים וילדות במצוקה.

חיים כץ: במדינת ישראל אנחנו מכירים בילדים וילדות במצוקה עד גיל 18.

חיים כץ: גיל 18 זה גיל בוגר, כי אצלנו בדרך כלל בגיל הזה הולכים לצבא.

חיים כץ: אני זוכר, כשהבן שלי הגיע לצבא בגיל 18.

חיים כץ: ליוויתי אותו לצבא.

חיים כץ: לצערי, אחרי שנה וחצי הוא היה קצין, והיה צריך להוביל חיילים לקרב.

חיים כץ: הילדה הזאת במוסד, כשמגיעה לגיל 18, בגיל היא בת 18 - ביכולות היא בת 12.

חיים כץ: אין לה שום הכשרה לחיים.

חיים כץ: אין לה עורף משפחתי.

חיים כץ: אין לה לאן לחזור כשהיא יוצאת, ויש לה מסלול אחד פשוט - לזנות.

חיים כץ: אנחנו, בהשקעה של 100 מיליון, החלטנו להעלות את גיל הטיפול מ-18 ל-25.

חיים כץ: כל ילד/ ה כזאת, בשנתון הזה של השנה הזאת יש כ-960 ילדים, מטופלים במשרד הרווחה, שעוברים גיל מ-18, 19, והיו צריכים להפסיק טיפול.

חיים כץ: אנחנו הולכים ללוות אותם בבדיקות יכולת למידה.

משה גפני: כמה כסף זה?

חיים כץ: 100 מיליון.

חיים כץ: אם תהיה להם יכולת למידה, נשקיע בלימודים אקדמיים, כולל ליבה.

חיים כץ: אם אין לה יכולת למידה, ננסה להכשיר אותה למקצוע, לעשות לה השמה לקליטה בעבודה, ולתת לה מקום מגורים, לעזור בהשכרת בית, שיהיה לה איפה לגור.

חיים כץ: שהיא לא תצטרך לחזור הביתה.

אלעזר שטרן: למה אתה מדבר רק בלשון נקבה?

חיים כץ: כי זה בעיקר.

חיים כץ: הייתי באחד המקומות – היתה שם ילדה מדהימה.

חיים כץ: זה היה כפר רות כזה.

חיים כץ: היא היתה בת 19.

חיים כץ: אמרתי: איך אתם מחזיקים אותה?

חיים כץ: אמרו: יש לה בעיה קשה.

חיים כץ: שאלתי: מה הבעיה שלה?

חיים כץ: אמרו: היא קפצה מקומה שלישית.

חיים כץ: שאלתי: למה?

חיים כץ: כי אבא שלה רדף אחריה בבית.

חיים כץ: הבנת?

משה גפני: ברור.

אלעזר שטרן: כשאמרת שהרוב בנות, הבנתי.

חיים כץ: הן גם אובייקט יותר מסומן.

חיים כץ: אני לא מבחין – אני משקיע גם בבנים, אבל הקריטיות זה בעיקר- - -

משה גפני: אני מאוד מברך על זה.

משה גפני: זו החלטה שיוצרת מצב חדש.

משה גפני: אני גם עומד עם כל מיני בעיות מול המנכ"ל והמשרד, של אנשים שהגיעו לגיל 18.

משה גפני: הגיל לא עושה להם שום דבר - נשארו באותה בעיה.

משה גפני: אני מסכים.

משה גפני: אני מברך אותך על זה.

חיים כץ: זה הדבר היחיד?

חיים כץ: תראה איזה פרויקט אני עושה לך עכשיו, תראה איך תברך אותי.

משה גפני: יש פה איזה מצב אנכרוניסטי – אי שם בשנות ה-50 המוקדמות החליטו שגיל 18 הוא הגיל שבו המשרד יוצא מהעניין ומפסיק את הטיפול.

משה גפני: מה קורה כשהוא מפסיק את הטיפול?

משה גפני: אין כלום.

משה גפני: הילד נזרק, ממש.

משה גפני: בכל הדרגות.

משה גפני: אדם שצריך- - -

אלעזר שטרן: מה זה נזרק?

אלעזר שטרן: חוזר למשפחה שלו.

משה גפני: אם יש לו משפחה, ומה המשפחה תעשה אתו?

משה גפני: לא השתנה כלום.

חיים כץ: בדרך כלל אין להם עורף משפחתי.

חיים כץ: אני רוצה לדבר בנושא הקשישים.

חיים כץ: במדינת ישראל יש כל מיני נתונים של קשישים.

חיים כץ: אבל בפועל – אתן לך נתונים אמתיים – יש מיליון ו-21,000 שמוגדרים אזרחים ותיקים.

חיים כץ: 62 – נשים, 67 – גברים.

חיים כץ: יש כ-200,000 שחיים מחוק הסיעוד.

חיים כץ: אני, כשהסתכלתי בחוק הסיעוד, נכנסתי לנושא של ניצולי השואה, וכל מי שמקבל כרטיס כניסה של 16 או 18 שעות סיעוד, זכאי לעוד 9 שעות סיעוד – שליש מהמדינה ועוד שני-שלישים על-ידי הגרמנים.

חיים כץ: ואז ראיתי שהקרן לניצולי שואה משלמת פחות לשעה לחברות הסיעוד ממה שמשלם הביטוח הלאומי.

חיים כץ: זה נכון, שהיא יכולה לשלם שעות פחות, כי הביטוח הלאומי עושה את ההשמה, כי הביטוח הלאומי עולה על המחשב, כי הביטוח הלאומי עושה את כל התהליך, וה-9 שעות זה שולי, ואז הוא יכול לעשות הנחה.

חיים כץ: אני לא ידעתי לחיות עם זה, ובאתי לאוצר ואמרתי: אני חושב שאנחנו יכולים פה להרוויח הרבה מאוד כסף.

חיים כץ: אממה – הכסף שנרוויח, ילך לקשישים.

חיים כץ: לא הולך לעבוד בשבילכם.

חיים כץ: אין לכם כסף – אנחנו ניצור כסף, ואת הכסף הזה נפנה לקשישים.

חיים כץ: הם אמרו: מכרז ייקח – אמרתי: ביצוע מכרז.

חיים כץ: יצאנו יחד עם דן - - - למכרז.

חיים כץ: הכינו את המכרז.

חיים כץ: הראו לי את המכרז.

חיים כץ: אמרתי: תראו לי את הרווחיות.

חיים כץ: אני לא מכיר בהיקפים כאלה גדולים, של מיליארדים שצריך להיות רווחיות של 8%.

חיים כץ: למה, 4.2 לא מספיק?

מנואל טרכטנברג: בפרט בימים אלה.

מנואל טרכטנברג: אני מוכן להשקיע בזה.

מנואל טרכטנברג: ..

חיים כץ: והאוצר קיבל את המכרז, בדק אותו, ואמר לי: אנחנו הולכים אתך וניתן לך מקדמה על החיסכון של המכרז.

חיים כץ: ואז לקחתי את הכסף, וניתחתי את האוכלוסיות, והחלטתי שאני הולך למהלך משולב.

חיים כץ: מה זה מהלך משולב - ביררתי ומצאתי שיש במדינת ישראל כמעט 16,000 קשישים שלא מקבלים סיעוד כלשהו, שגרים בגפם, והם בני 86.

אלעזר שטרן: ורמת ההכנסה שלהם?

משה גפני: לא חשוב.

חיים כץ: כן חשוב.

חיים כץ: תקרת ההכנסה - עד 10,000 שקל.

משה גפני: יש מגבלה?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אמרתי: הם גרים לבד, והבדידות – זו אחת המחלות הקשות של הזקנה.

חיים כץ: להיות כלב בבית עם ארבע קירות זה עונש.

חיים כץ: אמרתי: אני הולך לתת לאנשים האלה כל יום שעה אחת ביקור יומי.

חיים כץ: כל יום ייכנסו אליהם הביתה לשעה, יראו אם הם חיים.

חיים כץ: אני אחלק להם קופסת תרופות, שלא אמיין אותן, כי אסור לי למיין את התרופות; שהאדם עצמו או בן משפחה ימיין את התרופות.

חיים כץ: אני אבדוק ואראה אם הוא לקח את התרופות באותו יום, ואפתח את המקרר.

חיים כץ: אם אין לו אוכל, אשים לו חמגשית.

חיים כץ: זה מצריך כ-5,000 מטפלים.

באסל גטאס: על 16,000?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: שעה ליום, זה 16,000 שעות ליום.

חיים כץ: מה אני רוצה לעשות – אני רוצה לקחת מ-200,000 מקבלי הבטחת הכנסה אזרחים ותיקים – הם יהיו פוטנציאל העבודה.

חיים כץ: אני אתן להם 30 שקל לשעה, הם יעשו ארבעה ביקורים ביום, כי יש גם מעבר בין הבתים.

חיים כץ: זה 4,500 מטפלים כאלה.

חיים כץ: אני אעשה הבחנה, כמה הם יכולים לעשות כדי שלא יורידו להם את הבטחת ההכנסה, אבל אם ירוויחו 30 שקל לשעה, זה 180 שקל ליום, זה 3,600 שקל לחודש.

באסל גטאס: אז יאבדו הבטחת הכנסה.

חיים כץ: אז יאבד אלף שקל.

חיים כץ: יהיו כאלה שירצו, אבל יהיה לו עוד 2,500 שקל.

חיים כץ: הוא גם ייצא מהבית, הוא גם ירוויח.

חיים כץ: אם הוא לא ירצה, הוא יוכל לעבוד עד 5,200, והוא לא ירוויח.

אלעזר שטרן: הוא ירגיש שהוא תורם.

חיים כץ: אני חושב שניצור פה מצב – אני קורא בעיתון כל מיני עניינים – שירות לאומי.

חיים כץ: אין דבר כזה.

חיים כץ: אני הולך לתת את העבודה לאזרחים ותיקים.

חיים כץ: יש מיליון, יש 200,000 מקבלי הבטחת הכנסה.

חיים כץ: זו תהיה עדיפות ראשונה.

חיים כץ: אם לא, יש נזקקים.

חיים כץ: ניתן להם לעשות את הסיורים היומיים.

חיים כץ: קראתי ניקיון.

חיים כץ: לא ניקיון, לא לבשל.

חיים כץ: להיכנס, לדבר עם האדם, לראות אם לקח את התרופות, לתת לו אוכל.

חיים כץ: אני בונה את התוכנית הזו כתוכנית מודולרית.

באסל גטאס: מתי היא מתחילה?

חיים כץ: המנכ"ל שלי צריך לעשות צוות בין-משרדי עד 15 בדצמבר.

חיים כץ: יעד – אפריל 17.

מנואל טרכטנברג: כמה כסף זה?

מנואל טרכטנברג: מה שחסכת שם?

חיים כץ: הם נתנו לי מקדמה של 250 ועוד 50, אבל זה יגיע ל-300 פתיחה.

חיים כץ: אנחנו מתחילים פרויקט, ואני לא יודע – יכול להיות שיבואו אנשים ויגידו: אני לא רוצה שתבואו אליי.

חיים כץ: אני אעשה פילוט.

חיים כץ: הצגתי את זה אתמול בממשלה.

חיים כץ: אני אומר לך, זה היה בעיריית חיפה, וראש עיריית חיפה אמר: תתחיל אצלי פילוט.

חיים כץ: למה אמר: אצלי?

חיים כץ: כי הוא ראה איך עבדתי במעונות, ואז הוא אמר: תתחיל אצלי.

חיים כץ: אבל לא אתחיל אצלו, כי אני הולך לעשות מהלך מקיף, ואם זה יעבוד, ואם ייכנסו למעגל העבודה, אנחנו נרד בגיל.

חיים כץ: בשנתונים ירידה ל-85 זה עוד 4,000 איש, אבל ירידה ל-84 זה 12,000.

באסל גטאס: בנוסף ל-16.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: זה מ-86 ומעלה, עד בכלל.

חיים כץ: מ-86 לכולם.

חיים כץ: התוכנית יכולה לתת מענה תחילתי – זה סדק בקיר שיכול לתת מענה יפה למחלה לא קלה של המבוגרים, שזה הבדידות.

חיים כץ: אם אנחנו עושים את זה שם ומצליחים, אני חושב שעשינו משהו.

אלעזר שטרן: אגב, בדידות משני הצדדים – המבקר והמבוקר.

חיים כץ: כן.

חיים כץ: אתמול דיברו על השריפות.

חיים כץ: אמרו לי: יש לך חמש דקות.

חיים כץ: כשהתחלתי להציג את התוכנית, ראש הממשלה – פתאום היתה דממה.

חיים כץ: מאיפה זה בא לידי?

חיים כץ: זה בא לי מהקטע שראיתי את חברות הסיעוד, איך הם לוקחים כסף.

חיים כץ: כשראיתי שעל מטפל זר שגר אצלי בבית הם לוקחים 800 שקל נסיעות.

חיים כץ: אמרתי: לאן הוא נוסע בדיוק?

חיים כץ: ואמרתי: את הכסף הזה אני אשקיע בקשישים.

חיים כץ: ומפה זה בא.

חיים כץ: נושא נוסף – אנחנו יצאנו במכרז, ואנחנו הולכים לתת חלוקה של סדר גודל של תלושי מזון 37 מיליון תלושי קנייה בסופרים, שאי-אפשר לקנות בהם סיגריות ואלכוהול, בחלוקה ארצית.

חיים כץ: כל חודש 400 שקל.

חיים כץ: המשפחות שסומנו – למשפחות במצוקה, זה מכסה את כל המגזרים.

חיים כץ: יש יתרון גול למגזר הערבי.

משה גפני: איך?

חיים כץ: אנשים שמזוהים ברווחה, בסוציו נמוך, במצב כלכלי ירוד.

חיים כץ: תהיה פה בקרה הרבה יותר גבוהה מה-9,000 או 10,000 ניצולי שואה שקיבלו מהקרן להשבת נכסי השואה, שאני לא יודע איך הם בדקו מתוך ה-65,000 מי זכאי, וכשמתו 1,000, אני לא יודע למה לא להעלות לעוד 1,000.

חיים כץ: מה אכפת לכם, אם מתו, אם נתתם מתוך 65?

חיים כץ: פה תהיה בקרה.

חיים כץ: הפריסה היא ארצית.

חיים כץ: כשעשיתי את החלוקה של ה-177 תקנים לאוטיסטים, באו אליי ראשי ערים, שאלו: איך חילקת?

חיים כץ: למה אני ככה?

חיים כץ: אמרתי: הנה מפת הישובים, מספר האוטיסטים בכל הארץ, חלוקה שקופה.

חיים כץ: תראה מה מגיע לך.

משה גפני: את החברה להשבה לקחת אליך?

חיים כץ: לא, הם לא רוצים לתת לי.

חיים כץ: אצלי הם לא יחגגו.

אלעזר שטרן: הם מתפרקים.

משה גפני: מי ממונה עליהם היום?

משה גפני: האוצר?

אלעזר שטרן: זה נגמר.

חיים כץ: הם מסיימים את עבודתם בדצמבר 2017, והמשכורות שם הן 17 מיליון שקל לשנה.

אלעזר שטרן: אני מסכים אתך.

חיים כץ: אז למה הם מחכים שנה?

חיים כץ: למה אתה אומר לי: מתפרקים?

חיים כץ: למה?

אלעזר שטרן: שאלה טובה.

אלעזר שטרן: אתה צודק.

חיים כץ: למה שנה הם מקבלים 17 מיליון שקל?

אלעזר שטרן: שאלה טובה.

אלעזר שטרן: אתה צודק.

חיים כץ: הם גמרו את העבודה.

חיים כץ: הם מחכים לתוצאות של בית משפט, לקבל תוצאה על המניות של אוצר ההתיישבות היהודית, ואז לחלק את הכסף, ועכשיו הם מחכים ולוקחים משכורות.

חיים כץ: אבל למה שזה יהיה אצלי?

חיים כץ: אצלי יכול להיות שזה יעשה משהו.

חיים כץ: אצלי יכול להיות שהאנשים המסכנים יקבלו את הכסף.

חיים כץ: אז למה?

חיים כץ: לא צריך.

חיים כץ: אנחנו לא רוצים שינויים.

חיים כץ: אבל אנחנו לא שם עכשיו.

אלעזר שטרן: אני מסכים אתך במאה אחוז.

חיים כץ: אז למה לא אמרת את זה בדיון שם?

אלעזר שטרן: אמרתי.

אלעזר שטרן: אתה לא צודק.

משה גפני: כולם אמרו.

משה גפני: כולם היו בדיון.

חיים כץ: באו בדיון ההוא על ניצולי השואה, ואמרו: אנחנו לא רוצים לעבור למשרד הרווחה.

חיים כץ: ואני אומר לך – במשרד הרווחה עוד 7,000 איש היו מקבלים סדר גודל של 1,500 שקל לחודש– מה שהם לא יקבלו דרך הקרן, כי אין שם ניהול.

משה גפני: את הביקורת הכי קשה הם קיבלו כאן בוועדה, שלא תהיה טעות.

משה גפני: מקיר לקיר.

אלעזר שטרן: הוא לא מדבר על אותו גוף.

אלעזר שטרן: חיים, אתה טועה.

משה גפני: הוא טועה.

אלעזר שטרן: אנחנו באים לדיון על הרווחה ונהנים.

אלעזר שטרן: ראית דבר כזה?

חיים כץ: במשרד העבודה קיבלתי את נושא המעונות.

חיים כץ: גם בכנסת עשו אינתיפאדה - מה פתאום הולך המעונות למשרד העבודה?

חיים כץ: זה צריך ללכת לחינוך.

חיים כץ: מה קורה?

חיים כץ: מה פתאום זה יעבור אליך?

חיים כץ: עשו הפגנות ליד הבית של ביבי.

חיים כץ: ועד ההורים, ראשי הארגונים עשו הפגנות.

חיים כץ: אמרתי: מאה אחוז.

חיים כץ: נפגשתי עם ראשי ועד ההורים.

חיים כץ: אמרתי להם: חכו חודשיים.

חיים כץ: באתי עם המעונות, ראשי הארגונים.

חיים כץ: באתי עם ראשי הארגונים, ישבתי אתם.

חיים כץ: קיבלו 110 מיליון שקל לשיפוץ המעונות.

חיים כץ: קיבלו תוספת שכר למטפלות 8% נטו.

חיים כץ: המטפלות - 400 שכר, שכר תחילי של 5,400 שקל, כשכל העלויות מסביב על חשבון האוצר.

חיים כץ: מחאו כפיים, חתמו חוזה לשלוש שנים, אמרו: לא היה לנו מעולם.

חיים כץ: ואז ניגשנו למעונות.

חיים כץ: אני קיבלתי לבנות 108 מעונות ב-2017, 108 מעונות ב-2018.

חיים כץ: 108 מעונות זה שש פעמים ח"י...

חיים כץ: זה 350 מיליון שקל לכל שנה.

חיים כץ: זה בערך 3.5 מיליון שקל למעון, שלוש כיתות.

חיים כץ: אממה – הסכמתי עם האוצר – מעונות שלא בוצעו – למחוק אותם.

באסל גטאס: התקציב עובר לאן?

חיים כץ: לאוצר.

חיים כץ: הם נתנו לי 309 מעונות.

חיים כץ: אני קיבלתי זמן עד דצמבר שנה זו, לנסות להחיות את המעונות.

חיים כץ: מצאתי שם מצב מטורף, שפרויקט של 2 מיליארד לא ממוחשב, אין סטטוס, לא יודעים מה נעשה.

חיים כץ: הכול בנוי בקלסרים.

חיים כץ: מתוך 309, 24 מעונות קיבלו סמל.

חיים כץ: סמל זה כמו טופס 4.

חיים כץ: סמל זה הרשאה למעון, לסבסד את ההורים.

חיים כץ: זה המשמעות של סמל.

חיים כץ: היו מעונות שקיבלו 90% - התשלומים למעונות לפי שלבים.

חיים כץ: היו מעונות שקיבלו 100% ולא היה להם סמל, כלומר הם גם קיבלו מימון וגם עובדים כמו גן פרטי.

חיים כץ: היו מעונות שקיבלו 90% לפני חצי שנה.

חיים כץ: נכון לעכשיו בסקירה, ובסריקה על מעון-מעון, בשלושת החודשים האחרונים מספר הסמלים עלה מ-24 ל-84.

חיים כץ: 35 מעונות מגופים פרטיים עברו לגופים מסובסדים, לקחנו את כל המעונות שנדחו בגלל כסף, ושילמו להם כבר תכנון, ויצאנו בקול קורא שנגמר בעוד שבוע על 138 מעונות.

חיים כץ: החלוקה של המעונות היא 25% במגזר הערבי, 15% בחרדי, בפריפריה.

חיים כץ: בנוי יפה.

באסל גטאס: מה אחוז הביצוע?

באסל גטאס: במגזר הערבי יש בעיה רצינית של תכנון ובנייה, אתה יודע.

חיים כץ: שנייה, אני רוצה עוד משפט אחד.

חיים כץ: מה-309 עד סוף דצמבר, להערכתי אנחנו נציל 280.

חיים כץ: אני מאמין שלספטמבר 2017 אנחנו נעלה למגרש עוד 250 מעונות שלא היו.

חיים כץ: תכפיל ב-80 – 20,000 מקומות.

עליזה לביא: לפי 25, 15 והשאר?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: 20,000 מקומות שלא היו, ואז אני רוצה לראות את כל התותחים שאמרו: מה יעשה?

חיים כץ: אני רוצה לראות מה עשו ומה קרה.

משה גפני: צהרונים חסר לך כסף?

חיים כץ: צהרונים לא טיפלנו, לא נגענו, כי מפה אמרו: אל תעשה, יש כסף.

משה גפני: מי אמר?

חיים כץ: לא יודע, מפה.

חיים כץ: יצאו רמזים מוועדת הכספים.

חיים כץ: חנן, מה אמרת לי ועדת כספים.

חיים כץ: ..

משה גפני: ועדת הכספים לא אמרה דבר כזה.

משה גפני: ועדת הכספים אומרת שחסר כסף בצהרונים.

חיים כץ: לא נגענו בצהרונים.

חיים כץ: לא העלינו את שכר המטפלות בצהרונים.

חיים כץ: אני רוצה שתבין – המטפלות שמגיעות גם לצהרונים וגם למעונות, הן לא עוברות קורסים – מאחר ששכרן נמוך, לא שווה להן ללכת להשתלמות, ולא נגענו בתקינה, שהיא נמוכה מדי.

חיים כץ: כלומר אם יש מטפלת אחת על כל ששה ילדים עד גיל שלושה חודשים, עד ששה חודשים, ויש מטפלת אחת על 13 ילדים עד גיל - היא לא יודעת לבצע את העבודה וצריך להעלות את התקינה, אבל אין לי טענות לאוצר, כי מה שסגרתי, סגרתי.

חיים כץ: אם אתה יודע להביא- - -

משה גפני: אני לא יודע כלום.

משה גפני: אני רוצה לדעת מה חסר.

חיים כץ: אין לי טענות.

חיים כץ: ברגע שלחצתי יד – נגמר העניין.

חיים כץ: אני לא רוצה מהם כלום.

חיים כץ: סגרתי אתם.

חיים כץ: אני אסתדר עם מה שיש לי.

חיים כץ: אני גם לא אומר לכם: תביא לי פה, תביא לי פה.

חיים כץ: אבל נושא המשפחתונים והצהרונים- - -

מנואל טרכטנברג: והמעונות.

חיים כץ: לא, מעונות – לקחנו פרויקטור לעניין.

חיים כץ: זה 2 מיליארד שקל.

חיים כץ: יהיה פרויקטור, חברת רואה חשבון שתפקח, יוצאים למכרז.

חיים כץ: זה יהיה ממוחשב.

חיים כץ: זה לא יעבוד כפי שזה עובד.

חיים כץ: פותחים את הקלסר, סופרים את הילדים – אין דבר כזה.

משה גפני: אדוני השר, אני מברך אותך על כל מה שתיארת.

משה גפני: תשמע את חברי הכנסת, ואחרי זה המנכ"ל ידבר.

חיים כץ: אני צריך לעבוד.

משה גפני: היית יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה.

משה גפני: התבטלת?

משה גפני: לגבי הצהרונים ארצה לדעת כמה.

באסל גטאס: גם משפחתונים.

חיים כץ: זה אותו דבר.

חיים כץ: צהרונים זה משפחתונים.

משה גפני: הדיון הוא עד 11:00.

משה גפני: חבר הכנסת יוסף ג'בארין יצא.

משה גפני: חבר הכנסת דב חנין ואז חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

משה גפני: אם אפשר למקד את זה, כי אני רוצה שהמנכ"ל- - -

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אדוני השר, אני רוצה להצטרף לברכות על עבודתך במשרד.

דב חנין: אתה בצדק נכנסת להרבה תוכניות ולהרבה פרטים שמקודמים במשרד, אבל אני רוצה לשאול אותך על משהו יותר גדול – על האפשרות לעשות שינוי בכיוון הספינה.

דב חנין: וכמה שאלות קריטיות.

דב חנין: השאלה הראשונה היא זו של הנכים.

דב חנין: מה שקורה עם קצבאות הנכות זו בושה לכולנו.

דב חנין: איך אנחנו מצפים שנכה יתקיים מקצבת נכות של 2,400 שקל לחודש?

דב חנין: העלינו את שכר המינימום, בצדק העלינו.

דב חנין: חלק מהנכים צריכים להיעזר בעובדים, צריכים לשלם יותר.

דב חנין: איך אנחנו מצפים שהם ישלמו לאותם עובדים שהם צריכים לשלם להם?

דב חנין: אבל גם לפני העלאת שכר המינימום, איך אדם יכול להתקיים ב-2,400 שקל קצבה?

דב חנין: ויש על השולחן הצעת חוק שחתמו עליה חברי כנסת רבים – אני חושב שמכל סיעות הבית – להכפיל את קצבאות הנכות.

דב חנין: למה אתה צוחק?

חיים כץ: עליי אתה בא לעשות פופוליזם?

חיים כץ: תגיד לי.

דב חנין: מה אתה מציע?

דב חנין: זה לא פופוליזם.

חיים כץ: דב, אתה ילד צעיר.

חיים כץ: תקשיב, אני הייתי שם מזמן.

דב חנין: חיים, מה אתה מציע?

חיים כץ: אסביר לו.

משה גפני: אבל יש עוד שרוצים לדבר.

חיים כץ: אענה להם אחד-אחד.

חיים כץ: אתה כנראה לא תהיה שר.

משה גפני: למה?

חיים כץ: הוא יודע ואני יודע שהוא לא יהיה.

חיים כץ: אחד התפקידים של שר זה לקבל החלטות.

דב חנין: חיים התכוון לזה שאני מתכוון להגיע ישר לתפקיד ראש הממשלה.

דב חנין: .. בבקשה.

חיים כץ: אחד התפקידים של שר זה לקבל החלטות, איך הוא ממקסם את התקציב שלו.

דב חנין: עזוב.

חיים כץ: איך הוא ממקסם את התקציב שלו, ונוגע בתקציב במה שנדמה לו שזה הכי בהול.

חיים כץ: מה שאתה מציע, סוגר את משרד הרווחה.

דב חנין: לא.

חיים כץ: העלאת שכר הנכים למה שאתה רוצה זה 6.5 מיליארד.

חיים כץ: זה כל התקציב של המשרד שלי.

דב חנין: לא.

דב חנין: מה שאני מציע לך- - -

משה גפני: הוא לא אומר מהמשרד שלך.

משה גפני: הוא אומר מהמדינה.

דב חנין: אנחנו מדברים מתקציב המדינה, ואני מציע לך להסתכל על התפקיד שלך משתי זוויות.

דב חנין: אתה מסתכל עליו ועושה מצוין.

דב חנין: אתה מנהל את המשרד שלך בצורה אופטימלית, ואין לי טענות אליך במישור הזה, אבל בתור שר רווחה אני מציע לך, לראות את עצמך גם כמי שנאבק על ענייני הרווחה מול כל המשרדים ומול ראש הממשלה, ודורש: אני צריך עוד 5 מיליארד.

חיים כץ: למה 5? 100.

דב חנין: יאללה.

חיים כץ: דב, אם אתה מעלה את הבסיס- - -

דב חנין: הממשלה שלך נותנת מתנות למיליארדרים.

דב חנין: הורדת מס חברות.

חיים כץ: הבנתי, אבל אתה מדבר בכסף קטן – עשרות-מיליונים.

דב חנין: לא, אני מדבר על מיליארדים.

חיים כץ: כי אם אתה רוצה להעלות את קצבת הזקנה בבסיס, מ-1,500 שקל ל-4,500, קח מיליון כפול 3,000 כפול 12 - 42 מיליארד.

חיים כץ: מאיפה אביא לך את זה?

חיים כץ: ארבע פעולות.

חיים כץ: לעמוד על הבמה, לדבר אל מי שלא מבין, כאילו אתה תותח – זה לא.

דב חנין: אל תקטין את עצמך למקום כזה קטן.

דב חנין: לא מתאים לך.

דב חנין: אתה צריך להיות זה שמוביל את ענייני הרווחה.

דב חנין: אומר משהו על הנכים.

דב חנין: זה שנכה בישראל מקבל 2,400 שקל, זה בושה לכולנו.

חיים כץ: זה אני מסכים.

דב חנין: בתקציב הנוכחי של משרד הרווחה אין תשובה לזה.

דב חנין: אז זו שאלה של סדרי עדיפויות.

דב חנין: במקום להוריד מס חברות, 4.5 מיליארד, תנו את זה לנכים.

דב חנין: הכי פשוט בעולם.

דב חנין: 4.5 מיליארד, 24% מס חברות, זה מס חברות נמוך.

דב חנין: לא צריך להוריד אותו ל-22.

דב חנין: 4.5 מיליארד - תן אותו לנכים.

חיים כץ: כמה יפוטרו בעקבות זה?

דב חנין: למה יפוטרו?

חיים כץ: כי אין רווחיות.

דב חנין: מס חברות היה 34%, כשנתניהו נהיה שר אוצר.

דב חנין: - - - פושטות רגל?

חיים כץ: החברות הביטחוניות במדינת ישראל חיות על נתח רווחים של 3%.

דב חנין: אתה אחראי לרווחי החברות?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: אני אחראי לעבודה, שיהיה מקום עבודה.

חיים כץ: אם לא יהיה, לא יהיה מקום עבודה.

חיים כץ: אתה אינטליגנט, אבל אתה עושה פופוליזם, וזה לא בסדר.

דב חנין: גם אם ישאירו את מס החברות על 24%, שום חברה בישראל לא תיסגר.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: ב-11:00 צריכים לסיים.

דב חנין: דיברת, אדוני השר, על נושא הקשישים.

דב חנין: הקבוצה שבה יש עלייה בתוחלת העוני, אפילו יותר מאשר ערבים, בין 2013 ל-2014, זה הקשישים.

דב חנין: עלייה של אחוז בתוחלת העוני.

דב חנין: זה נתון מדהים.

דב חנין: אתה יותר מאחרים מכיר את המשבר שיש לנו בתחום הפנסיה, וכולנו צריכים להבין, שעוד לא הרבה שנים אנחנו ניתקל בשוקת שבורה – פנסיה – בעיה.

דב חנין: קצבאות זקנה – בעיה.

חיים כץ: מה הפנסיה נוגעת למשרד העבודה?

דב חנין: אני מדבר אתך על תפישת רווחה כוללת.

דב חנין: אתה מדבר אתי על איך לנהל את המשרד.

משה גפני: הוא לא מדבר על איך לנהל את המשרד.

חיים כץ: אני לא ראש ממשלה.

חיים כץ: לא רוצה להיות ראש ממשלה.

משה גפני: בלי נדר.

דב חנין: אני רוצה שאתה תיאבק על הרווחה במבט של מי שאחראי לרווחה.

משה גפני: תאמר את הדברים ותשלים.

דב חנין: איך אנחנו מתמודדים עם העלייה בתוחלת העוני בקרב קשישים?

דב חנין: אל תענה לי כרגע מה אתה עושה במסגרת המשרד, כי במסגרת המשרד אתה עושה.

דב חנין: אני שואל, מה הממשלה עושה?

דב חנין: אתה אחראי על הרווחה בממשלה.

דב חנין: תילחם על זה.

דב חנין: הלאה.

דב חנין: אני מברך על עבודתך בנושא תנאי העובדים במשרד הרווחה.

דב חנין: אני חושב שזה מאוד חשוב.

דב חנין: ואני קורא לך להסתכל על אותם אנשים – למשל על העובדות הסוציאליות, שנמצאות בחזית הקרב.

דב חנין: חלקן עובדות בעמותות.

דב חנין: התנאים שלהן בלתי-אפשריים.

דב חנין: עובדות קשה, שכר נמוך, וצריך להעלות את השכר הזה, כי אלה האנשים- - -

חיים כץ: טופל.

דב חנין: נקודה אחרונה, נקודתית.

דב חנין: יש תוכנית יפה שלכם של 100 מיליון שקל בעניין בוגרים בסיכון.

דב חנין: השאלה שלי, האם גם נערים או בוגרים, מעל גיל 18, חסרי עורף משפחתי, שנמצאים בכפרי נוער, כולל למשל כפרי נוער שהם באחריות משרד החינוך, האם הם גם כלולים בתוכנית הזאת, ובאילו סכומים בערך?

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת טרכטנברג, בבקשה.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אדוני השר, הדבר היחיד שאני לא מאמין לך, זה שהתכוננת שלושה ימים לזה, כי אתה חי את הדברים האלה, ואתה נושם אותם.

חיים כץ: לומר לך את האמת?

חיים כץ: התחלתי לקרוא את החומר היום בשעה 09:20.

חיים כץ: צלצלתי לפריצקי, אמרתי לו: תן לי שניים-שלושה נתונים, ועזוב אותי...

מנואל טרכטנברג: יש הרבה על מה לברך.

מנואל טרכטנברג: אני רוצה לציין דבר אחד בברכות ולעבור הלאה – התוכנית הזו של ביקור יומי היא נהדרת.

מנואל טרכטנברג: יישר כוח.

מנואל טרכטנברג: איך לא חשבו על זה קודם?

מנואל טרכטנברג: אני רוצה להוסיף על זה – יש אפשרות, וחשבנו על זה בהקשר אחר, כשהייתי יו"ר ועדה - לכלול גם במסגרת פר"ח דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: יש צבא של סטודנטים.

מנואל טרכטנברג: הם מקבלים מלגות מהמדינה.

מנואל טרכטנברג: אפשר גם למטרה הזאת.

מנואל טרכטנברג: אגב- - -

חיים כץ: אני חושב שהם צריכים ללמד ילדים.

חיים כץ: הבן שלי לימד ילדה, והביא אותה ל-5 יחידות.

מנואל טרכטנברג: אני מכיר את הנושא.

מנואל טרכטנברג: חלק ממה שהם עושים מול ילדים אחד על אחד הוא לא אפקטיבי בעליל.

מנואל טרכטנברג: אין להם לא ההכשרה ולא זה ולא זה.

מנואל טרכטנברג: יכול להיות הרבה יותר אפקטיבי מול קשישים.

משה גפני: אבל חלק מאוד אפקטיבי.

חיים כץ: מאוד.

מנואל טרכטנברג: ומה שאני מציע שתשקול – שתעשו מאצ'ינג.

מנואל טרכטנברג: תן אתה חלק מהכסף, חלק ות"ת, יש עוד מוסדות שנותנים כסף לעניין הזה.

מנואל טרכטנברג: תרחיבו.

חיים כץ: בוא נתחיל.

חיים כץ: אמא שלי אמרה: אל תאכל אטריות כשהן לוהטות – תן להן להתקרר.

חיים כץ: בוא נתחיל, נראה איך זה עובד, נשפר.

חיים כץ: התוכנית היא מודולרית.

משה גפני: הוא מעלה רעיון.

מנואל טרכטנברג: מעלה רעיון.

מנואל טרכטנברג: אפשר לפתח אותו.

מנואל טרכטנברג: העניין של ההתייעלות, מה שעשית עם המכרז, שהכסף נשאר אצלך - זה צריך להיות מודל.

מנואל טרכטנברג: אני כל הזמן אומר את זה – בתקציבים של מיליארדים במשרדי הממשלה השונים אין מקומות כאלה?

מנואל טרכטנברג: לא כדי שהאוצר ייקח את הכסף.

מנואל טרכטנברג: אבל מה - חוששים לעשות את זה, כי יגידו: שומנים, ולא עושים, השרים נרתעים מזה.

מנואל טרכטנברג: אני אומר, שמה שאתה עשית צריך להיות מודל לאחרים.

מנואל טרכטנברג: ככה צריך להסב כספים שמושקעים – כסף ציבורי, למטרות לא נכונות, שהכסף הולך לאיבוד, או לתשואה למישהו אחר, להסב את זה.

מנואל טרכטנברג: לעניין הגיל הרך, מה שעשית, חיים – יוצא מן הכלל, עם המעונות.

מנואל טרכטנברג: העניין הזה היה תקוע במשרד הכלכלה שנים, ולא קרה דבר.

מנואל טרכטנברג: זמן לכל דבר, ואני לא בא בביקורת – להפך.

מנואל טרכטנברג: מה שאני אומר – עכשיו, כשלקחת את זה בידיים, וזה תחת אחריותך- - -

חיים כץ: תקים את המועצה.

מנואל טרכטנברג: לא רק.

מנואל טרכטנברג: המועצה לגיל הרך זה צעד הכרחי.

מנואל טרכטנברג: אתה עושה באמת פלאים, אבל יש לי חדשות קשות – אתה לא תהיה שר הרווחה לנצח, וצריך לבנות את התשתית המוסדית כדי שהטיפול בגיל הרך יהיה נכון ומוצק ומקצועי וכפי שצריך גם לשנים שלאחר מכן.

מנואל טרכטנברג: ואני חושש מאוד, שביום חלילה שלא תהיה שר הרווחה, העסק הזה שוב יחזור אחורה.

מנואל טרכטנברג: צריך לעשות את המהלכים האלה.

מנואל טרכטנברג: ומילה אחרונה.

מנואל טרכטנברג: קיבלת על עצמך גם להיות שר העבודה, ושם יש העניין של ההכשרה המקצועית.

חיים כץ: זה עוד לא נגעתי בכלל.

מנואל טרכטנברג: נכון.

מנואל טרכטנברג: אני יודע שלא יכולת במסגרת המטרות שלך – לא בא בטענות.

מנואל טרכטנברג: מה קורה - אנחנו כלואים בתוך מסגרת תקציב דו-שנתי.

מנואל טרכטנברג: זו בעיה.

מנואל טרכטנברג: אבל כפי שאתה יודע, נובמבר 2017 יש נקודת תיקון.

מנואל טרכטנברג: אני מציע, שבנושא הזה של הכשרה מקצועית יש לבנות תוכנית ראויה לקראת נובמבר 2017, שזה יבוא לכאן.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת באסל גטאס.

באסל גטאס: אני רוצה לשמוע, מה אתם עושים בעניין העוני בנושא יישום המלצת ועדת העוני של אלאלוף.

באסל גטאס: אני רוצה לגעת בבעיית העוני במגזר הערבי.

באסל גטאס: אופי העוני במגזר הערבי הוא שונה.

באסל גטאס: יש מה שנקרא עומק העוני – אתה יודע – ואני מביא לכם את הדוגמה הזאת – ראוי לעשות מחקר על זה.

באסל גטאס: לפני העברת תשלומי הביטוח הלאומי, הפער בעוני בין היהודים והערבים הוא X.

באסל גטאס: אחרי ההעברה הוא פי שלושה.

חיים כץ: בכל הישובים?

באסל גטאס: כן.

חיים כץ: היית בעמנואל?

אלעזר שטרן: הוא מדבר במגזר הערבי.

חיים כץ: ג'סר א-זרקא מול עמנואל.

באסל גטאס: אתה לא יכול להשוות כך.

באסל גטאס: אתה משווה אוכלוסייה.

באסל גטאס: תבדקו את הדוח שלכם, את הדוח של ביטוח לאומי.

באסל גטאס: לפני העברות – אחרי ההעברות, אחוז המשפחות העניות.

באסל גטאס: אתה רואה שהפער גדל, וזה למה – כי תשלומי ביטוח לאומי למשפחות יהודיות – הרימו אותם מעל קו העוני.

באסל גטאס: אצלנו - לא, כי העוני הוא עמוק.

באסל גטאס: השתמש הממ"מ במחקר שעשה, מאוד מוזר, שלא ארחיב עליו – ילך הזמן שלי.

באסל גטאס: כלומר הטיפול בעניין העוני בישובים הערביים דרך הביטוח הלאומי, אדוני השר, צריך לחשוב מחוץ למעגל.

באסל גטאס: אתה טוב בזה, ואני מצטרף כמובן לכל המחמאות שקיבלת.

חיים כץ: אתה יכול לתת לי את זה בכתב.

חיים כץ: ..

באסל גטאס: בהחלט.

באסל גטאס: אני מצטרף לכל המחמאות על העבודה והעשייה.

באסל גטאס: אני אוהב שהוא כמו בולדוזר שדוחף, אבל גם מתוך ראייה.

באסל גטאס: אני רואה שיש לך הראייה הכללית, ואני מנסה לשפר בנקודות האלה האסטרטגיות.

באסל גטאס: אני חושב שהטיפול בעוני, בכלל, על-פי דוח אלאלוף, צריך לקפוץ מדרגה.

באסל גטאס: אצלי בחברה הערבית אני חושב שצריך לחשוב מחוץ למעגל.

באסל גטאס: אולי צריך לחשוב על קצבה מיוחדת, התלויה התעסוקה.

באסל גטאס: אביא דוגמ, וטוב שהזכיר את ההכשרה המקצועית.

באסל גטאס: יש לנו 15,000 בוגרי מכללות ההוראה, שהולכים ומכינים אותם, בלי מחשבות ובלי תכנון.

באסל גטאס: היום יש בוגרים – יש להם תעודות הוראה של העובדים – ואין להם מקומות.

באסל גטאס: למשרד החינוך אין הראייה, מה עושים אתם?

באסל גטאס: זה כוח אקדמי שלמד שלוש, ארבע שנים, ואין להם מה לעשות.

באסל גטאס: אולי לחשוב על הכשרה מקצועית, לנצל אותם?

באסל גטאס: אתה יודע היטב, אדוני, שהפיל הלבן שיושב אצלך, יושב, לדעתי, בכל בית בישראל – זה הביטוח הלאומי, עניין הקרן של הביטוח הלאומי, הגירעון האקטוארי של הביטוח הלאומי.

באסל גטאס: זה העניין המרכזי שאני מצביע עליו שנים.

באסל גטאס: אתה תמכת בי כשהיית יושב-ראש ועדת העבודה והרווחה, עלית אחריי על הדוכן – אני זוכר – לפני שנתיים וחצי.

באסל גטאס: היתה ועדה בין-משרדית שהמליצה על טיפול בעניין הגירעון האקטוארי בעניין הקרן, והמליצה להעביר 6 מיליארד שקל בשנה לקרן של הביטוח הלאומי, שיהיה אפס.

באסל גטאס: הבעיה המרכזית היא – שלא הוכרעה – האם אנחנו משלמים ביטוח לאומי כמס או כחיסכון?

באסל גטאס: כשאתה תגיע לגיל 67- - -

חיים כץ: הגעתי מזמן ל-67.

באסל גטאס: כל המודל, כל הקונספט של הביטוח הלאומי, הוא להבטיח את העתיד של האזרחים, כשיגיעו חלילה למצב סיעודי, בגיל הפרישה וכו'.

באסל גטאס: זה נקרא חיסכון.

באסל גטאס: זה נקרא שאני לא משלם מס הכנסה למדינה שתשתמש בו כמו שאר המסים.

באסל גטאס: אני ראיתי שהמדינה משלמת היום כ-30 מיליארד שקל, השתתפות אוצר המדינה, והעברות הביטוח הלאומי - כ-10 מיליארד.

באסל גטאס: המדינה משלמת עבור השירותים שכונה בעצם היום הביטוח הלאומי, אבל אני דואג, למה הביטוח הלאומי עצמו – אתה והשרים – מנהלים אותו כאגף בתוך משרד הרווחה ולא כמשהו עצמאי, ששומר על החסכונות שלנו?

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת אלעזר שטרן, בבקשה.

אלעזר שטרן: אדוני השר, גם אני , כמו האנשים ששמעו אותך מההתחלה, חושב שטוב שאתה שר הרווחה.

חיים כץ: עבודה ורווחה.

אלעזר שטרן: אני חושב אכן שהתפישה שהצגת אותה פה, של דגים וחכות, היא נכונה, והשילוב הזה יש בו הרבה מאוד היגיון.

אלעזר שטרן: אם אמרת עבודה ורווחה, ודובר פה על ביטוח לאומי, רק דבר אחד – אני חושב שאותו היגיון על אנשים בני 18 בעלי אוטיזם או מוגבלויות, שהעלית את זה גם ל-25 – יש אנשים אחרי גיל פנסיה, כמוך, שכוחם במותנם, וחוטפים מחלות.

אלעזר שטרן: אנחנו חותכים אותם, הביטוח הלאומי חותך אותם.

אלעזר שטרן: אתן דוגמה – צביקה לוי, אתה בטח מכיר את השם – אבי החיילים הבודדים בצה"ל, מקיבוץ יפעת, ALS – הוא עבד, אבל בגלל החוק אי-אפשר לסייע לו בכלום בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: אני אומר את זה, כי יכול להיות שההיגיון הזה של גיל- - - אני צריך לסגור את הפינה שפתחת עם ניצולי שואה.

חיים כץ: לא פתחתי.

אלעזר שטרן: אתה ערבבת קצת בין החברה להשבה לבין הקרן.

אלעזר שטרן: זה שני עולמות שונים.

אלעזר שטרן: זה לא דומה בכלל.

חיים כץ: ומה הקרן עושה?

אלעזר שטרן: אתה רוצה דיון – נעשה, אבל אני מסכים אתך, שהדוגמה שנתת שם של ה-10,000 שמות למי מחלקים היא דוגמה נכונה של איחוד השמות, שלא היה.

אלעזר שטרן: אני לא רוצה לפתוח פה, כי אמרת שם דברי טעם.

אלעזר שטרן: אני חושב אגב, שהשולחן העגול צריך להיות הפתרון לדבר, שמכל מיני סיבות לא עשו זאת עד עכשיו.

חיים כץ: לא מתאים להם.

אלעזר שטרן: אני מסכים אתך.

חיים כץ: הארגונים האלה שקמו לכבוד ניצולי השואה, חיים היום על ניצולי השואה, והם לא רוצים להיפרד, כמו החברה להשבת הנכסים – ואני לא אתן.

אלעזר שטרן: אני מסכים אתך.

אלעזר שטרן: לכן אמרתי לחברי דב חנין לשדולה, שהוא רוצה שכל ניצול שואה ישלם לעמותות האלה.

אלעזר שטרן: אמרתי: אני מתנגד.

משה גפני: באמת?

אלעזר שטרן: כן.

אלעזר שטרן: שיורידו לו מהקצבה דמי חודשיים.

אלעזר שטרן: זו דוגמה.

אלעזר שטרן: יש הצעת חוק.

אלעזר שטרן: עזוב אותך.

אלעזר שטרן: אני רוצה לומר משהו על בית לחיים, שהצגת את זה כאן, את הגידול הזה גם בתקציב מ-180, ואחרי זה ל-280.

חיים כץ: לא, זה התקציב הכללי.

אלעזר שטרן: אני יודע.

אלעזר שטרן: רשמתי את המספרים.

אלעזר שטרן: אני אומר לך דבר אחד - תנו גז בזה.

אלעזר שטרן: אני מכיר את זה גם אצלנו מהושעיה, שזה ישוב מתנדב, וקולט משפחות, להבדיל ממקומות אחרים.

חיים כץ: אומר לך למה אתה טועה – כי אני לא יודע לממש את זה.

חיים כץ: אני צריך לראות איפה אני יודע לממש.

חיים כץ: אם אני לא מסוגל לממש מה שיש לי, האוצר לוקח את הכסף.

חיים כץ: אתה אומר לי: זה בסדר.

אלעזר שטרן: - - - דבר עם המנכ"ל.

אלעזר שטרן: אני לא צריך אותך פה בשביל זה.

אלעזר שטרן: אני רק אומר לך שהמדיניות שהצגת כאן, דווקא אחרי שעיינתי בנתונים שלכם על אחוזי המימוש, אני חושב שמי שהיום – יש דברים - אותו נהר לא חוצים פעמיים, בהקשרים האלה.

אלעזר שטרן: משפט אחד על הביטוח הלאומי.

אלעזר שטרן: גם אתמול נתקלתי בבעיות האלה בטיפול נמרץ.

אלעזר שטרן: לפעמים הבדיקות של הביטוח הלאומי – ואני לא רוצה לומר מילה רעה – הבדיקות, בין אם זה ניצולי שואה ובין אם זה ילדים עם מוגבלויות – לפעמים הבדיקות קצת משפילות בדברים האלה, ואני חושב שהרגישות הזאת, צריך לשים אליה לב.

חיים כץ: אני אגיב.

אלעזר שטרן: תודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עליזה לביא ויעקב אשר – אני מבקש בקצרה, אנחנו צריכים לסיים.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

עליזה לביא: אני רוצה להצטרף לברכות.

עליזה לביא: מרגישים את העבודה בשטח.

עליזה לביא: לפני שבוע יצאנו לסיור – אני יו"ר ועדת המשנה לנושא של מאבק בסחר נשים ובזנות.

עליזה לביא: יצאנו לסיור בדרום תל-אביב.

עליזה לביא: היינו בבית הלב – אתה בטח מכיר, כל הנושא של ילדים ללא בית, ילדים שמועסקים בזנות.

עליזה לביא: אני חושבת שעבודה מדהימה.

עליזה לביא: לווינו על-ידי צוות המשרד - ראוי לציין, גם המנכ"ל כאן – הרבה מאוד סיוע.

עליזה לביא: מפאת חוסר תקציבים להימצא בבית, מישהו לרוץ אתו – אני לא יודעת אם אדוני מכיר את הפעילות.

עליזה לביא: כשאנחנו שומעים שיורד גשם, מבול, ונאלצים לסגור את הדירה כי אי-אפשר להלין שם ילדים, והם נאלצים להישאר בחוץ – מה קורה עם תקציבים?

עליזה לביא: איך אפשר לסייע?

עליזה לביא: פגשנו שם הרבה מאוד צעירים שאין להם בית, ובאותה נשימה, המדינה מממנת ילדים עד גיל 18.

עליזה לביא: לא אחת אנחנו פוגשים שחבר'ה שנמצאים בצבא, חוזרים לפנימייה שממנה הם יצאו, כי אין להם איפה לישון.

חיים כץ: היית בקטע שאמרתי שאנחנו עולים ל-25?

עליזה לביא: איחרתי.

חיים כץ: העלינו את גיל הטיפול ל-25, מינואר 2017, אם התקציב יעבור – אם תצביעו בעד התקציב.

חיים כץ: אם לא תצביעו בעד התקציב – הם ימשיכו לשבת עד 18.

חיים כץ: אם תצביעו בעד התקציב – יהיה להם עד 25, עם עורף משפחתי והשכלה.

חיים כץ: ושכר דירה.

משה גפני: הם הציעו להצביע בעד משרד העבודה והרווחה, ולהצביע נגד משרדים אחרים.

משה גפני: לא שהם הציעו, אבל אני במקומם הייתי מציע.

חיים כץ: אני מקבל את זה באהבה.

עליזה לביא: הבשורה בנושא של מעונות יום – עצם זה שזה מופיע – זה לא רק המעונות; זה יותר הורים שייצאו לעבוד, הרבה השפעה שתהיה למשק.

עליזה לביא: אני פתחתי בברכות – בלי ציניות.

עליזה לביא: הנושא של זנות במדינת ישראל.

עליזה לביא: הדוח החשוב מאוד שהמשרד שלך יחד עם המשרד לביטחון פנים הוציא – לצערנו הרב, יש לנו עלייה בזנות ילדים, נוער ונשים.

עליזה לביא: אנחנו רואים את העלייה הזאת גם נוכח המיגור בסחר בנשים.

עליזה לביא: שיקום בזנות – אם אפשר לקבל פירוט, גם בתקצוב.

עליזה לביא: אני מבינה שיש עבודה, ואמורה להיות עבודה בנושא – איפה אנחנו רואים את הנתונים, ואיך זה ייכנס לתקציב?

עליזה לביא: תעסוקת המחר.

עליזה לביא: אנחנו עומדים בפני עולם משתנה.

עליזה לביא: תוך עשר שנים 40% מהמקצועות ייעלמו.

עליזה לביא: הנושא של הכשרות מקצועות – דיברו פה קודם, אבל איפה באמת - ואדוני אמר שהוא לא נכנס, אבל זה נושא שאסור לדרוך במקום.

עליזה לביא: אנחנו נמצאים באיחור מאוד גדול.

עליזה לביא: יש פה הרבה מערכות אחרות שלא מתפקדות בסוגיה הזאת.

עליזה לביא: אדוני נמצא היום בזמן הנכון כדי לראות איך אנחנו עושים את זה – גם משנים את כל הנושא של ההכשרות, וגם נותנים מענה, כי השינוי כבר כאן.

עליזה לביא: אני שוב רוצה לברך.

עליזה לביא: אני שנים פה בסוגיה של המעונות.

עליזה לביא: פעם ראשונה שאני רואה שינוי משמעותי באמת, ותודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יעקב.

יעקב אשר: לא אצטרף לכל הברכות – יהיה מיותר, אבל אומר שמה שאמרו, זה נכון.

יעקב אשר: הכי פשוט.

יעקב אשר: אדוני, שני דברים: כשהייתי בדרך, שמעתי כבר את הדיון – כשאני מאחר, אני שומע דיונים, והייתי בוועדת הכלכלה, ומאוד שמחתי לשמוע על נושא האוטיזם, שיש התייחסות מיוחדת ללקות הזאת, ולא רק להתייחס אליה כלקות רגילה, כי כמו שאנחנו יודעים – גם מניסיוני כראש עיר - אנחנו יודעים כמה זה חשוב.

יעקב אשר: אני מאוד מקווה, קודם כל, שהדברים האלה גם ייעשו, אבל מאוד מקווה שגם משרד החינוך - ואני מנסה ליזום הצעה בעניין הזה - שיכירו בטיפול הזה בצורה ייחודית, כי הוא טיפול אחר לגמרי מאשר סתם הגדרה של חינוך מיוחד.

יעקב אשר: תודה לך על העניין הזה.

יעקב אשר: נקודה נוספת.

יעקב אשר: אחד היעדים שגם הופיע כאן, ואתה גם ודאי אמון על העניין הזה – סיוע להורים עובדים באמצעות הרחבת היצע המסגרות לטיפול בגיל הרך.

יעקב אשר: עשית מהפכה לא קטנה בנושא המעונות.

משה גפני: איך הסתפקת את כל הדברים האלה?

חיים כץ: קמתי שעה קודם.

חיים כץ: צריך להיות פרויקטור.

יעקב אשר: זה ממש להיות פרויקטור.

יעקב אשר: אבל הדברים הללו לוקחים זמן – גם בניית מעונות, גם הרחבה שלהם, גם אישור שלהם.

יעקב אשר: אחד הדברים המשלימים הם המשפחתונים.

חיים כץ: יש פה בעיה – אמרנו שלא נגענו במשפחתונים.

חיים כץ: צריך להביא פה גיבוי כספי.

חיים כץ: אתם צריכים לשבת מול האוצר, להביא כסף.

חיים כץ: אנחנו נעשה את המשפחתונים.

יעקב אשר: כדאי שהיושב-ראש ישמע את זה.

חיים כץ: הוא שמע.

חיים כץ: אתה לא היית.

יעקב אשר: הוא קיים דיון בעניין.

משה גפני: זה עלה.

משה גפני: העלינו את העניין הזה – גם הצהרונים וגם המשפחתונים.

משה גפני: זה נושא שהשר אמר – עדיין לא טיפלנו בעניין הזה.

משה גפני: יש שם בעיות.

משה גפני: צריך לטפל בזה.

משה גפני: אני לא מציע שעכשיו נדבר על זה.

באסל גטאס: אי-אפשר להשאיר את זה עד 2019.

משה גפני: לא אמרתי עד 2019.

משה גפני: אדוני השר, צריך לדבר על העניין הזה מעבר לעניין של הדיון כאן.

משה גפני: אנחנו נשתדל גם לסייע.

משה גפני: גם אנחנו בעניין.

יעקב אשר: אני רוצה למקד את זה – לעומת החוסר של השנה שעברה, של 30 מיליון שירד – ולא משנה כרגע איך ירד ולמה ירד – כי בזה יש חילוקי דעות קשים – השנה היתוספו 8 מיליון, כלומר עדיין יש חוסר, שלדעתי, 20, 25 מיליון יפתרו את הבעיה הזאת.

יעקב אשר: במקומות מסוימים זו שאלה, אם האשה הולכת לעבוד או לא הולכת לעבוד, והערים פשוט נמצאים ב- - - ענקיים במשפחתונים.

יעקב אשר: לא נפתחות מסגרות חדשות בגלל התקציב הזה.

יעקב אשר: זה לא תקציב גדול, ואני מאוד מבקש שנעשה כולנו את המאמץ הזה עם האוצר.

יעקב אשר: הרב גפני כבר עשה על זה דיון בזמנו, וביקש- - -

משה גפני: נכון, היה חסר כסף.

יעקב אשר: היה חסר כסף בעניין הזה.

יעקב אשר: חייבים למצוא לזה פתרון, ויפה שעה אחת קודם.

יעקב אשר: זה דבר אמתי של עידוד עבודה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: המנכ"ל, בבקשה.

משה גפני: לא מצגת – אין לנו זמן לזה; רק לשאלות שהועלו.

<אליעזר יבלון: השר ענה כבר.

<אליעזר יבלון: לא אחזור.

חיים כץ: אני רוצה לדבר על שאלות של הביטוח הלאומי.

חיים כץ: אני רוצה שתבינו – הביטוח הלאומי זה גוף של כולנו, והוא ייחודי במדינה.

חיים כץ: הגוף הזה מטפל בכל אוכלוסיית המדינה, מרגע שילד נולד, עד, להבדיל אלפי הבדלות – שירותי קבורה.

חיים כץ: אנחנו רגילים בבית שלנו, כשילד מוציא 90 במבחן, אנחנו מוחאים כפיים.

חיים כץ: כשהביטוח הלאומי מוציא 90 במבחן, אנחנו מקללים אתו.

חיים כץ: מאחר שאנחנו נוגעים במספרים גדולים – 8 מיליון – ויש לו מאות-אלפי פניות בחודש, לקול סנטר – תכף אגיד לכם גם מה זה – ונאמר ש-90% יש לו 600,000 פניות, והוא נתן 500,000 תשובות חיוביות, ו-100,000 תשובות שליליות, ומתוך ה-100,000 תשובות שליליות יש 30,000 שהיה מגיע להם תשובות חיוביות, ו-70,000 לא היה מגיע להם.

חיים כץ: אתה שומע 100,000 אנשים צועקים, והרעש גדול.

חיים כץ: ה-500,000 שקיבלו תשובה חיובית - אתה לא שומע אותם.

חיים כץ: הם קיבלו את מה שמגיע להם, והם לא צריכים לומר תודה.

חיים כץ: הם בסך הכול קיבלו את מה שמגיע להם.

חיים כץ: אלה שלא קיבלו – הם בצעקות, הם בבלגאן – קל לתקוף את הביטוח הלאומי.

חיים כץ: הביטוח הלאומי בשנה וחצי האחרונות השתנה מקצה לקצה.

חיים כץ: קודם כל, עבר בנכויות, בבתי חולים, למסלול ירוק.

חיים כץ: אלפי אנשים קיבלו נכות בלי שעברו לוועדות, וסגרו בית חולים - תל השומר, סורוקה – אני מדבר על פילוטים.

חיים כץ: אנשים באים עם מחלות מוגדרות, שיודעים מהן – בום, מקבל נכות, מקבל את הכסף מזמן.

חיים כץ: קבלת נכות קשה עברה משלושה חודשים לחודש.

אלעזר שטרן: מתי נגמר הפילוט?

חיים כץ: הוא הולך להתרחב לעוד בתי חולים.

חיים כץ: הביטוח הלאומי בתהליך.

חיים כץ: עוד יומיים ייכנס מנהל כוח אדם חדש, בעוד חודש-חודשיים המנכ"ל מסיים את תפקידו - ייכנס מנכ"ל חדש, יש ועדת איתור.

חיים כץ: העלו יד מכוונת – פתחנו כמה סניפים של יד מכוונת, שתיתן מענה כמו חברות הזכויות – לבנת פורן, זכותי וזה, בלי כסף – הנחיה, איך מסבירים, איך מגישים.

חיים כץ: הלכנו לפילוט של הוצאת ועדות הערר של הביטוח הלאומי באזור הצפון, בחיפה.

חיים כץ: נכון לעכשיו זה כישלון.

חיים כץ: אני יודע.

חיים כץ: אני לא מייפה כלום.

חיים כץ: הפילוט לא מגיב טוב.

באסל גטאס: עשיתם אאוט סורסינג?

חיים כץ: כן.

חיים כץ: כנראה שההשפעה של מזכירי הוועדות הרפואיות גדולה ממה שחשבנו.

חיים כץ: נראה איך אנחנו נשפר את זה.

חיים כץ: אנחנו רוצים להוריד את בדיקות התלות שעושים בביטוח הלאומי, לגיל 80.

אלעזר שטרן: מ-92?

חיים כץ: לא.

חיים כץ: היום זה מ-90 – ל-80.

חיים כץ: לעשות סדק בקיר.

חיים כץ: היתה הוראת שעה שביטלה את זה.

חיים כץ: אנחנו רוצים לגעת יותר, חוק לרון, לגעת בנכים – לראות איך אנחנו משפרים כל מיני מחלות.

חיים כץ: אנחנו מקשיבים לנכים.

חיים כץ: בחלק הם צודקים.

חיים כץ: אני מודה לכם על ההקשבה.

חיים כץ: נהניתי מאוד.

משה גפני: מילה לגבי השריפה – אנחנו הולכים עכשיו להתחיל דיון בזה.

חיים כץ: אני שמעתי על כל המשרדים שעבדו.

חיים כץ: נכון, היתה שם עבודת צוות מעולה.

חיים כץ: היה שם פינוי מהיר.

חיים כץ: לשמחתנו, לא היו נפגעים בנפש.

חיים כץ: יש הבעייתיות היום של ההצהרה, אם זה פעולות איבה, ואם זה כך, יכול להיות שחברות הביטוח ירוויחו, אבל האנשים יפסידו, כי יש הגבלה לביטוחי רכוש.

חיים כץ: יכול להיות שבבניין אין בעיה – השווי של הבניין יהיה, אבל סביר להניח שכל אחד שגר בבית עשרות שנים, צבר שם נכסים ורכוש של מעל 100,000 שקל או 80,000 שקל, והכיסוי שם הוא 80,000 שקל, ומה לעשות עם מקומות שלא היו פעולות איבה, וזו היתה רשלנות, ואין ביטוח?

חיים כץ: צריך לקחת את העניין כחריג.

חיים כץ: אני רוצה לציין את משרד הרווחה, שלא בא וקשר לעצמו כתרים גדולים מדי, אבל היו פינויים של אוטיסטים.

חיים כץ: היו פינויים של קשישים.

חיים כץ: היו פינויים שקטים מיידיים, של ילדים בחסות הנוער.

חיים כץ: היו פינויים של ילדים בסיכון, ולא רצנו לכותרות, והודענו: פינינו פה, פינינו פה.

חיים כץ: אני חושב שהיה פינוי, ופינוי של משרד הרווחה הוא לא פינוי רגיל.

משה גפני: תודה רבה, אדוני שר הרווחה.

משה גפני: המנכ"ל אליעזר יבלון – בבקשה, שני משפטים.

משה גפני: אני מצטער שזה ככה, אבל זה המצב – משרד מעניין.

<אליעזר יבלון: ברשותך, אדוני יושב-ראש הוועדה וחברי הכנסת, בגלל שהזמן קצר, אתמקד רק בנתונים עיקריים, שמצאנו שמחייבים את המשרד למענה, כפי שהשר התווה מבחינת המדיניות.

<אליעזר יבלון: אחד, אחוז המוגבלים בעולם ובארץ גדל.

<אליעזר יבלון: הדבר הזה מחייב אותנו להתייחסות, ויש בתקציב.

<אליעזר יבלון: יש מגמה בולטת של גידול באזרחים ותיקים המוכרים לשירותי הרווחה.

<אליעזר יבלון: אני מדגיש שאחוז גדול יותר של אנשים ותיקים שמוכרים לשירותי הרווחה.

<אליעזר יבלון: אני מבקש להדגיש שיש הלימה ברורה בין אשכול חברתי-כלכלי לאחוז המוכרים בשירותי הרווחה - כדאי לשים לזה לב.

<אליעזר יבלון: הכנסת משקי הבית מעבודה היא נמוכה במשפחות המוכרות ברווחה, ואנחנו רואים שגם אחוז הקצבה גדל.

<אליעזר יבלון: אלה מספר נושאים שאנחנו נותנים להם מענה, ואתן דגש אחד קל.

<אליעזר יבלון: בתחום העבודה, מה שאנחנו רואים מבחינת הנתונים, הוא שלמרות שיש משפחות עם שני מעסיקים, הם עדיין נצרכים לשירותי רווחה.

<אליעזר יבלון: זה נתון שמחייב התייחסות.

<אליעזר יבלון: נקודה מאוד חשובה שהשר הנחה אותנו לטפל – יש גידול בתשלום לנפגעי עבודה בחמש השנים האחרונות בהיקף של מיליארד שקל.

<אליעזר יבלון: עד היום סך כל ההוצאה בעניין הזה – 4.5 מיליארד שקל.

<אליעזר יבלון: כלומר זה נושא שמחייב טיפול ברמה לאומית.

<אליעזר יבלון: השר הנחה אותנו לטפל בעניין הזה, כי אפשר לומר שזה כסף שניתן לחסוך.

<אליעזר יבלון: וכמובן, הבטיחות בעבודה היא יעד מרכזי לשנת העבודה 2017.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני השר, אל"ף, אני מודה לך.

משה גפני: אני שוב חוזר על הברכה.

משה גפני: הפעולות שאתה עושה יחד עם המנכ"ל ויחד עם צוות המשרד הן פעולות שראויות לברכה.

משה גפני: אני שמח שאתה קם שעה קודם.

משה גפני: אני מציע שתקום שעתיים קודם.

משה גפני: ..

משה גפני: לגבי הנושא של המשפחתונים והצהרונים, אנחנו מוכנים לשתף פעולה בעניין הזה.

משה גפני: התקיים דיון אצלנו בוועדה בשעתו.

חיים כץ: כסף אתה יודע להביא?

חיים כץ: עזוב דיונים.

חיים כץ: דיונים זה בסדר.

משה גפני: שאגיד לך עכשיו?

חיים כץ: תגיד לי באוזן.

משה גפני: אגיד לך באוזן.

משה גפני: אנחנו מוכנים להירתם לעניין הזה.

משה גפני: יש לנו מערכת יחסים עם משרד האוצר, שאנחנו יכולים לפעמים לעזור, ולפעמים לא.

משה גפני: להזיק אנחנו לא יכולים.

באסל גטאס: אדוני, זה לא רק כסף עם המשפחתונים.

חיים כץ: זה כסף.

חיים כץ: במעונות עשינו את זה.

חיים כץ: העלינו ב-400 שקל נטו.

משה גפני: אני מבקש להעיר עוד הערה.

באסל גטאס: חופשה שנתית.

חיים כץ: הכול העלינו.

משה גפני: אתם מופקדים על חוק שעות עבודה ומנוחה; לא רק לגבי מפקחים בעבודה וכל מה שנלווה לזה – יש חוק שעות עבודה ומנוחה בישראל.

משה גפני: החוק אומר שלכל אזרח יש זכות ליום מנוחה.

משה גפני: אני מקווה שאתם מקפידים על העניין הזה.

משה גפני: היו עבודות עכשיו בנתיבי אילון של חברת החשמל, שסגרו את נתיבי אילון ביום שני, שלישי ורביעי, ואני משבח את חברת החשמל.

משה גפני: הם לא באו לבקש מכם היתר עבודה, ואתם צריכים להקפיד על זה, ואני, אדוני השר, משבח אותך בפעילות בעניין הזה.

משה גפני: אני מבקש שהמשרד יהיה ער לזה שמדובר- - -

חיים כץ: אנחנו קמים שעה קודם, ואנחנו ערים.

משה גפני: היה חוק שעבר בקדנציה הקודמת, שכאשר ההורים, יתומים, שבהם מקבלים קצבת שארים, להגדיל את זה עד גיל 20.

משה גפני: התברר שיש לקונה בחוק.

משה גפני: זה חוק שעבר פה אחד במליאת הכנסת, בקריאה שנייה ושלישית.

משה גפני: קוראים לזה חוק סגל – יש יתום בשם סגל.

משה גפני: הוא יזם את זה.

משה גפני: הוא ביקש מכולנו.

משה גפני: זה היה אצלך בוועדה.

משה גפני: התברר עכשיו בדיעבד, שמי שנפטר כתוצאה מעבודה – לא כתוצאה מסיבה אחרת - לא כלול בחוק הזה.

חיים כץ: זה תיקון קטן.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני ביקשתי שיכינו לי את התיקון הזה.

משה גפני: אני מעביר לכם אותו.

משה גפני: אני מבקש שתביעו עמדה בעניין.

חיים כץ: יש לך כמויות, אנשים, עלויות?

משה גפני: מעט מאוד.

חיים כץ: ברור לי שזה מעט מאוד.

משה גפני: אבדוק את זה גם.

משה גפני: אם תסכימו לזה, אכניס את זה בחוק ההסדרים.

חיים כץ: אני רוצה לומר משהו לפני סיום, שלא נוגע לעניין, מאחר שזהבה פה.

חיים כץ: בפתיח דיברנו על הפנסיה ועל העלאת גיל פרישה לנשים.

חיים כץ: לצערי, מחר אשתי פורשת, אחרי 32 שנה.

חיים כץ: יהיה אירוע.

חיים כץ: היא פורשת - יהיה בלבול מוח...

חיים כץ: אחרת הייתי רוצה להשתתף בדיון.

זהבה גלאון: גם אני לא יכולה מחר.

חיים כץ: אל תקבלו החלטות.

חיים כץ: אל תקבל מחר החלטות.

משה גפני: רגע.

משה גפני: מה שאתה אומר – אני מסכים.

משה גפני: אני לא מביע עמדה, אם זה טוב או לא טוב.

משה גפני: אם אנחנו לא מתקנים את החוק – דיברתי עם השר כחלון - עולה אוטומטית, בלי שיתקיים דיון.

משה גפני: לזה אף אחד מאתנו לא מסכים.

משה גפני: אני מבטיח לך שאני לא הולך לקיים דיון בנושא המהותי.

חיים כץ: מה אתה הולך לעשות?

משה גפני: להאריך את המועד.

חיים כץ: בכמה זמן?

משה גפני: בכמה ששר האוצר יגיד.

משה גפני: חצי שנה, שנה.

חיים כץ: חצי שנה.

חיים כץ: לא שנה, כי יכול להיות אירוע, ובשנה ישלמו 400,000 איש, יורידו להם את הגמלאות, ואת לא רוצה את זה.

חיים כץ: תנו חצי שנה לבדוק, ושלא יהיה אירוע.

חיים כץ: נדב, יש פה עניין, שאם אתה לא מעלה את גיל הפרישה – העלאת גיל הפרישה לנשים זה רע.

חיים כץ: בכל קונסטלציה הן מפסידות.

חיים כץ: אני יכול לתת לך 15 סיבות, למה לא להעלות.

חיים כץ: יחד עם זה, יש מיליון חוסכים, שאם מעלים את הגיל, עבורם זה אירוע.

משה גפני: שנתיים דחית את זה.

חיים כץ: אבל אז, זה לא היה אירוע.

חיים כץ: אז הם לא הכניסו, אז לא היה בקרנות עליית גיל הפרישה.

חיים כץ: נעשה דיונים.

חיים כץ: נראה אם זה כלכלי או לא כלכלי.

חיים כץ: נראה אם אנחנו מפעילים את כרית הביטחון שאנחנו דנים בה עכשיו, איך היא מתייחסת לזה, אם יש לזה כיסוי, אין לזה כיסוי.

חיים כץ: גם זהבה לא רוצה לפגוע ב-300,000 איש.

זהבה גלאון: נכון.

חיים כץ: נעשה את זה מושכל.

חיים כץ: נשים את העניינים על השולחן.

משה גפני: זה לא דיון לעכשיו.

משה גפני: הדיון של עכשיו הוא דיון של תאריך.

משה גפני: זה מה שנעשה.

משה גפני: אדוני השר, אני מאוד מודה לך.

משה גפני: היה מאוד מעניין אתך, ואני מברך אותך.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.