ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 211, 2016-06-15 09:35

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: היום ה-15 ביוני 2016, ט' בסיון התשע"ו, ואני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: על סדר היום הטיפול בתלמידים חולים, "קדימה מדע".

יעקב מרגי: זה הדיון השלישי שאנחנו מקיימים בוועדה.

יעקב מרגי: היה דיון בוועדה לזכויות הילד, היו פגישות ואנחנו ממשיכים לקבל פניות נוספות.

יעקב מרגי: קיבלתי החלטה שאני בחוסר רצון אקיים דיון אחרון בנושא הזה ואני שם את התלונות על השולחן ואקבל תשובות של משרד החינוך ויותר אני לא רוצה לשמוע על הנושא הזה.

יעקב מרגי: מה זה לא רוצה לשמוע?

יעקב מרגי: אם אני לא מברר היום את הסוגיה הזו עד תום, הדיון הבא יהיה כאן עם שר החינוך ועם מנכ"לית משרד החינוך.

יעקב מרגי: לא נסתרת מעיני גם הנימה שעולה מהמכתבים והפניות והתלונות וזה לא רק מעיני ומאוזניי אלא זאת גם התחושה של חלק מחברי הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים לזהות מתי זה מאבק צודק ומתי זה מאבק שמונע מאינטרסים כאלה ואחרים, אבל מאחר שמדובר בילדים חולים, מאחר ואנחנו מרגישים שעדיין לא כל תלמיד מקבל את החליפה המתאימה שלו, יש לנו את רגישות היתר ואנחנו מקיימים את הדיון הזה.

יעקב מרגי: במקרים אחרים לא הייתי מקיים את הדיון היום.

יעקב מרגי: אני מודה לחברי הכנסת שמשתתפים בדיון ואני יכול לומר לכם שיש עוד כמה וכמה חברי כנסת שפוגשים אותי ושואלים אותי מה עם "קדימה מדע".

יעקב מרגי: אני שם את זה על השולחן היום ואני רוצה להגיע לבירור ממצה בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אנחנו מקבלים תלונות על כך שהזכיין – מבחינתי זה משרד החינוך – לא מצליח להתאים חליפות לכל ילד.

יעקב מרגי: נכון, זה לא מצב שמרגע שנודע לנו שילד חלה, ביום הראשון ובשעה הראשונה מיד מתאימים לו את הכפפה או את החליפה המתאימה, אבל כשזה מתקיים לאורך זמן – משהו חסר.

יעקב מרגי: יש תלונות של מורים, שלא תמיד הם יכולים להתבטא בצורה פתוחה, על כך שהם לא מקבלים את הזכויות המגיעות להם או שהם נאלצים לתת שירות שהוא לא הולם, לא מתאים ולא ממצה.

יעקב מרגי: צריך לקבוע את הסטנדרטים, צריך לפחות לעמוד על כך שתנאי המכרז יקוימו.

יעקב מרגי: אני אקריא לכם חלק מהנקודות עליהן אני מדבר.

יעקב מרגי: ילדים שמקבלים שירות חלקי, ילדים שחלו ולא מקבלים את השירות במסגרות בבתי החולים, היעדר פרסום של זכויות ילדים חולים, המענה שניתן לא מתאים למצב הילד, המורים לא מתאימים, קושי בגיוס מורים ומטפלים במקצועות הבריאות, תנאי שכר, פרקי זמן ארוכים עד שמתחילים לקבל את השירות.

יעקב מרגי: אני רוצה לראות היכן אנחנו עומדים.

יעקב מרגי: יש כאן הורים ואנחנו נשמע אותם.

<אריק בן חמו: אנחנו מאשדוד.

<אריק בן חמו: אנחנו הורים לילד נפלא בן חמש וחצי עם מורכבויות רבות.

<אריק בן חמו: במילה כוללת, צרכים מיוחדים.

<אריק בן חמו: הייתי כאן בישיבת הוועדה הקודמת.

<אריק בן חמו: מאז ועד עכשיו השתנו דברים, חלקם לטובה וחלקם לא.

<אריק בן חמו: באמת, יש אוזן קשבת מצד "קדימה מדע", מצד שח"ר, ואנחנו פונים ומדברים עם שח"ר.

<אריק בן חמו: חלק מהדברים כן מטופל אבל יש המון דברים, בעיקר בטיפולים פרה-רפואיים, שלוקים בחסר או שלא ניתנים בכלל.

<אריק בן חמו: יש את הנושא של סייעת לילד באופן יום יומי שזה באמת מטופל כמו שצריך אבל יש מחסור בפיזיותרפיה וילדים כאלה, אם לא תיתן להם, אתה לא יכול להתקדם לצערי הרב.

יעקב מרגי: אתה חוזר אחורה.

<אריק בן חמו: אתה חוזר אחורה בהרבה.

<אריק בן חמו: אם מגיעים לך שלושה טיפולים בשבוע ואתה מקבל רק 45 דקות, זה איזשהו טלאי שלא נסגר.

<אריק בן חמו: מצד שני יש את המורה השיקומית שבאה באופן יום יומי והיא כן עוזרת אבל אין את קלינאית התקשורת שתטפל בילד.

<אריק בן חמו: אני לא אומר להזניח ואני לא רוצה להגיד הזנחה מצד שח"ר כי הם כן מנסים אבל לצערי הרב הם לא מצליחים.

<אריק בן חמו: בשורה התחתונה, עם כל הכבוד לכל הנוכחים, אותי מעניין רק הבן שלי.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול שאלה שצריכה לעניין אותנו.

יעקב מרגי: אתה רואה שיש נכונות ויש רצון?

יעקב מרגי: עזוב את היכולת.

<אריק בן חמו: כן.

<אריק בן חמו: יש נכונות.

<אריק בן חמו: שוב, הם זמינים 24 שעות ומתי שתבקש, תקבל, מה שתקבל, מה שהם יכולים לתת ולעזור.

<אריק בן חמו: לצערי הבן שלי גם לקוי ראייה כך שאני צריך גם מדריכת ראייה ואין לי.

<אריק בן חמו: יש לי פעם בשבועיים מישהי שבאה לשעה, עושה עבודה מדהימה, אבל זה לא מספיק.

<אריק בן חמו: פרה רפואי, פיזיותרפיה, הידרותרפיה, כל הטיפולים האלה – אין לי.

<אריק בן חמו: את חלקם אני מממן מכיסי הפרטי, חלקם מתרומות וחלקם מכל מיני עמותות שבאות ועוזרות.

יעקב מרגי: אתה אמור לקבל את זה מ"קדימה מדע" ולא ממערכות הבריאות.

<אריק בן חמו: הנה, יושבים כאן האנשים.

יעקב מרגי: אני שואל.

יעקב מרגי: אני לומד.

<אריק בן חמו: כן.

<אריק בן חמו: כן.

יעקב מרגי: אני החלטתי שהיום אני צולל לעומק הנושא.

<אריק בן חמו: כן.

<אריק בן חמו: אני אצלול אתך עד איפה שאתה רוצה.

יעקב מרגי: אתה אמור לקבל את זה מ"קדימה מדע"?

<אריק בן חמו: כן.

<אריק בן חמו: אני מקבל שעה בשבוע במקום יותר.

יעקב מרגי: יש תקינה אחרת?

יעקב מרגי: אולי מגיעה לך רק שעה בשבוע?

<אריק בן חמו: עד כמה שאני יודע, ויתקנו אותי, אלה שלוש פעמים בשבוע.

<אריק בן חמו: ילד שהוא נכה גפיים מכף רגל ועד ראש, מן הסתם הוא זקוק לפיזיותרפיה.

<אריק בן חמו: אתה לא יכול לתת לו 45 דקות.

יעקב מרגי: אתה שם לב שאני הולך אתך.

<אריק בן חמו: בסדר.

<אריק בן חמו: אני מסביר גם לנוכחים מסביב שיבינו.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: אני מתנתק.

יעקב מרגי: אני שואל.

יעקב מרגי: זה מה שמגיע?

<אריק בן חמו: כן.

יעקב מרגי: אתה יודע ש"קדימה מדע", לפי המכרז שלהם, צריכים לתת את זה.

<אריק בן חמו: כן.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש עוד מישהו שרוצה לדבר?

<אריק בן חמו: סליחה, יש עוד דבר אחד שברח לי מהראש אבל הוא יעלה לי תוך כדי הדיון.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: יש מישהו מצד ההורים או מצד מקבלי השירותים שרוצה להתייחס?

<תמי קרישפין: אני מנכ"לית ארגון קשר.

יעקב מרגי: מה זה הארגון הזה?

<תמי קרישפין: ארגון קשר הוא ארגון שמטפל בקידום זכויות למשפחות לילדים עם מוגבלות ויש לנו מרכז מידע ומיצוי זכויות.

יעקב מרגי: אתם פועלים בכל הארץ?

<תמי קרישפין: כן.

<תמי קרישפין: אספתי נתונים.

<תמי קרישפין: הגיעו אלינו קרוב לשישים פניות בנושא של הטיפול של "קדימה מדע".

<תמי קרישפין: הדברים שעלו והעלית ממצים את הסוגיות.

<תמי קרישפין: יש בעיות בטיפולים פרה-רפואיים, בעיות חמורות.

<תמי קרישפין: יש בעיות ומחסור מאוד גדול של מורים לחינוך מיוחד.

<תמי קרישפין: יש בעיות של התמדה של מורים כאשר חלקם הגדול כנראה סטודנטים שנמצאים לפעמים בתקופת מבחנים וכולי.

<תמי קרישפין: אין רציפות בנוכחות הקבועה.

<תמי קרישפין: זאת אומרת, הורים מחכים שהמורה יגיע ויש בעיה של הגעה.

<תמי קרישפין: מורים מדווחים על שכר שהוא שכר נמוך כאשר התנאים אינם תנאים זהים למשרד החינוך ולכן מתייחסים לעבודה הזאת כאל עבודה מאוד זמנית.

יעקב מרגי: לא מה המורים טוענים.

<תמי קרישפין: זה מה שההורים אומרים.

יעקב מרגי: עזבי מה אומרים ההורים ומה אומרים המורים.

יעקב מרגי: השאלה היא האם הזכיין שהוא "קדימה מדע" משלם את השכר שהוא התחייב למשרד החינוך במכרז לשלם?

יעקב מרגי: זאת השאלה שלי.

יעקב מרגי: אני בכוונה מחדד את זה.

יעקב מרגי: אני לא יכול להלין על הזכיין ולתבוע ממנו משהו שהוא לא אמור לתת או לא התחייב לגביו.

יעקב מרגי: השאלה אם את יודעת לומר לי שהם פוגעים בזכויות העובדים.

<תמי קרישפין: אני לא יודעת לומר.

<תמי קרישפין: אני לא חושבת שיש שקיפות מלאה של הנתונים הללו.

<תמי קרישפין: אני חושבת שהטיעון המרכזי שלנו הוא לא נגד הזכיין.

<תמי קרישפין: הטיעון המרכזי שלנו הוא מדוע הופרט השירות הזה.

<תמי קרישפין: לכל ילד במדינת ישראל מגיע חינוך חובה.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על החטא הקדמון.

יעקב מרגי: אני לא מלין על אף אחד.

יעקב מרגי: אני מלין על עצמי.

יעקב מרגי: אני מפקח על הרגולטור.

יעקב מרגי: אני צריך לעשות את העבודה שלי הכי טוב.

יעקב מרגי: כמו שאני מבקש מהרגולטור לעשות את עבודתו הכי טוב, אני דורש מעצמי לעשות את העבודה הכי טוב.

יעקב מרגי: עזבי אותו מהחטא הקדמון ולדבר על הפרטה.

יעקב מרגי: זה הופרט ולא התחיל ב"קדימה מדע".

יעקב מרגי: עזבי את זה כי אם נרצה לדון, זאת סוגיה מאוד כבדה בחברה הישראלית בכלל בשירותים האלה.

יעקב מרגי: אני כרגע במצב שאני בודק את התפקוד של משרד החינוך מול "קדימה מדע" ואת תפקודו של "קדימה מדע" מול הילדים ומול ההורים.

<תמי קרישפין: שוב, יש דברים שמגיעים לילדים הללו ולא קורים בפועל ומשרד החינוך מתבקש לגרום לכך שזה כן ייעשה, שזכויות שמגיעות לילדים – כמו טיפולים פרה-רפואיים, כמו שירותי חינוך מיוחד, כמו נוכחות קבועה של מורים – יגיעו אליהם.

<תמי קרישפין: איך זה יקרה?

<תמי קרישפין: זה בין משרד החינוך ל"קדימה מדע".

<תמי קרישפין: מבחינתנו הילדים האלה לא יכולים לא לקבל מענה.

יעקב מרגי: צודקת.

יעקב מרגי: עוד מישהו רוצה להתייחס?

<אבידן כלפה: אני אבא לילד חולה סרטן.

<אבידן כלפה: אני בין ההורים שהקמתי את מחאת הקרחת לזכויות ילדים חולי סרטן.

<אבידן כלפה: אנחנו כרגע פוקדים בתוכנו למעלה מ-500 משפחות ומנהלים את המאבק הזה ביחד ובצמוד עם חבר הכנסת איציק שמולי.

<אבידן כלפה: בנושא של "קדימה מדע", תקצר היריעה.

<אבידן כלפה: קודם כל, אני מתפלא שלא נמצאים כאן נציגי משרד החינוך או שר החינוך.

יעקב מרגי: נמצאים כאן נציגי משרד החינוך.

<קריאה: את השר זה לא מעניין.

<אבידן כלפה: כן.

<אבידן כלפה: אני יודע שאת השר זה לא מעניין.

יעקב מרגי: אני מבקש בלי קריאות ביניים.

<אבידן כלפה: אני אדבר גם בפן האישי שלי.

<אבידן כלפה: אני מכיר את שח"ר כי דיברנו בטלפון פעם –פעמיים ואני גם אדבר בשם ההורים אתם דיברתי.

<אבידן כלפה: נודע לי על הישיבה הזאת רק אתמול בערב ואתמול דיברתי עם ההורים ואמרתי להם שיש דיון ואז ה-ווטסאפ שלי התמלא בתלונות.

<אבידן כלפה: קודם כל, נתחיל בזה שנאמר של"קדימה מדע", יש להם מורים לא מקצועיים.

<אבידן כלפה: נתחיל בזה לפני שנתחיל לדבר על השירות.

<אבידן כלפה: מורים לא מקצועיים, אני מדבר על אנשים שאין להם שום אסכולה של ניסיון בלימוד ילדים, מביאים לילדים שניגשים לבגרויות מורים שהם יותר לגיל הרך או לבית ספר יסודי, נושא של חוסר היענות באזורים מסוימים ואני בעיקר מדבר על אזור הפריפריה שם אין מורים שיכולים לשלוח אותם לאותם ילדים.

<אבידן כלפה: הדבר החמור הוא, בעיקר אני מדבר על ילדים חולי סרטן – אני לא יודע אם אתם יודעים מה זה ילד חולה סרטן – כאשר חוץ מבית חולים, עד שהוא מגיע הביתה וחוזר שוב לבית החולים כי עולה לו החום, קצת קשה לתאם אתו מעבר לשבוע קדימה.

<אבידן כלפה: הוא יכול לתאם מהיום להיום או מקסימום למחר שזה הטווח הכי ארוך שיכול להיות לו.

<אבידן כלפה: מעבר לכך הוא לא יכול לתאם.

<אבידן כלפה: אנחנו בזמנו באנו בהצעה לשר נפתלי בנט לפיה אולי "קדימה מדע" יבואו אלינו לבית החולים שם אנחנו עם הילדים, עד כמה שניתן יהיה לתאם אבל גם זה לא עלה על הפרק.

<אבידן כלפה: אנחנו נתקלים באטימות מוחלטת מצד העמותה הזאת של "קדימה מדע".

<אבידן כלפה: אני מדבר עם הרבה הורים שמתחננים למורה שיבוא לסייע לילדים שלהם, אני מדבר קודם כל בבתי הספר היסודיים, ילדים שאמורים לחזור לבית הספר.

<אבידן כלפה: עד שהם מקבלים את ההיענות הזאת מצד "קדימה מדע", לוקח בין ארבעה לחמישה חודשים במקרה הטוב ועד שסוף סוף אמור להגיע מורה, מתברר שהמורה הזה כלל לא מתאים.

<אבידן כלפה: הרבה פעמים גם נוצר מצב שאמור להגיע המורה ואז התלמיד מבטל כי הוא לא מרגיש טוב כך שגם זה מהווה עוד בעיה.

<אבידן כלפה: בבית חולים שניידר ספציפית זכינו לכך שבית החולים הביא לנו מורים מטעמו והם נמצאים כרגע הם הילדים ואיכשהו נותנים גיבוי אבל הגיבוי הוא ממש ממש קטן.

<אבידן כלפה: מבחינת "קדימה מדע", מבחינת ההורים אצלנו – ואולי באזור המרכז יותר מרגישים אותם אבל מי שדרומית לאשדוד, כמוני, או מי שצפונית מנתניה לכיוון צפון, בכלל לא זוכה לקבל את "קדימה מדע" ואני מדבר אתכם על קרוב ל-150 הורים שרק אתמול שלחו לי את ההודעות ב-ווטסאפ בנושא הזה.

<אבידן כלפה: נושא חשוב נוסף הוא גילי אפס עד חמש.

<אבידן כלפה: גילי אפס עד חמש הם גם ילדים חולים והם ילדים שלא מקבלים היענות בכלל.

<אבידן כלפה: אין שום היענות מצד משרד החינוך, מצד "קדימה מדע".

<אבידן כלפה: יש דבר שיש אותו באזור המרכז, באזור, אני לא יודע אם מישהו ראה את זה, יש את הגן האונקולוגי של גדולים מהחיים שאיכשהו הוא נותן היענות קטנה עד כמה שניתן, אבל רוב הילדים – ואלה לא מעט ילדים ואני מדבר אתכם על קרוב לסדר גודל של 180 עד 200 ילדים מגיל אפס עד חמש וחולים במחלת סרטן – שכלל לא מקבלים את ההיענות של "קדימה מדע".

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

יעקב מרגי: איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: אני חושב שאתה היטבת לפתוח ולהגיע כבר לשורה התחתונה שהיא הכי חשובה.

איציק שמולי: זה הדיון השלישי או הרביעי בעניין של "קדימה מדע" ובכלל.

איציק שמולי: אני שמח על זה שהנושא של ילדים חולים וילדים בעלי צרכים מיוחדים במערכת החינוך נמצא ונוכח על סדר היום ועל שולחן הוועדה.

איציק שמולי: אבל מה שקורה כאן, זה פשוט מצעד של איוולת.

איציק שמולי: אנחנו באיזשהו מקום, אדוני היושב ראש, פשוט רודפים אחרי הזנב של עצמנו.

איציק שמולי: אני מצטער להגיד לכם חברי הוועדה אבל לדבר עם שח"ר בטלפון, זאת לא מדיניות.

איציק שמולי: אי אפשר שבכל פעם, אדוני היושב ראש, נבוא לדיון ויהיו כאן שני הורים שיבינו את העיקרון, יגידו שהם יבואו לוועדת החינוך, יעשו כאן בלגן חיובי כמובן ואז פתאום יתחילו לענות להם ב"קדימה מדע".

איציק שמולי: להשיג את שח"ר בטלפון, זאת לא מדיניות.

איציק שמולי: זה לא הוגן כלפי שאר ההורים.

איציק שמולי: אני חושב שהתלונות כאן שחוזרות כבר בדיון בפעם השלישית או הרביעית, הן לא הולכות לשום מקום.

איציק שמולי: אנחנו שוב מדברים על חוסר בזמינות של מורים באזורים מסוימים בארץ.

איציק שמולי: אנחנו שוב מדברים על עצירת הרצף הטיפולי בחגים ובחודשי הקיץ ובכלל לפעמים גם שלא מתחשק למורה להגיע או כשיש סיטואציה בה פשוט לא מוצאים מורה באזור מסוים בארץ, אז בסוף הילד של בן חמו לא מקבל פיזיותרפיה והוא צריך להסתכל לילד בעיניים ולהגיד לו ולנסות להסביר לעצמו איך הוא יכול לישון בלילה בשקט עם הנסיגה של הילד שלו.

איציק שמולי: עם הדבר הזה אנחנו לא יכולים להשלים.

איציק שמולי: לכן אדוני היושב ראש, הקריאה של שיבוא לכאן שר החינוך, אני מבין שחמש יחידות במתמטיקה זה דבר חשוב, לתת הזדמנות לחמישה ילדים חולי סרטן או לא עלינו עם צרכים מיוחדים, זה הרבה הרבה יותר חשוב כי לפני שהתפקיד של המערכת הזאת הוא להקנות מיומנויות וכישורים וכל הדברים החשובים, זה קודם כל לתת לכל ילד, גם אם הוא נולד על רצף כזה או אחר וגם אם הוא ילד חולה סרטן, לתת לו הזדמנות מחודשת, לתת לו הזדמנות לעמוד על אותו קו זינוק.

איציק שמולי: אני פחות מתרשם מהמערכת.

איציק שמולי: צריך להגיד שבמשרד החינוך קורים דברים נפלאים אבל אם המערכת הזאת פעם אחר פעם לוקחת את הילדים המוחלשים ביותר ומשאירה אותם מאחור – פעם זה במסע לפולין עם ילדים שאין להם מספיק כסף ופעם זה עם ילדים חולי סרטן.

איציק שמולי: ילדים חולי סרטן, אדוני היושב ראש, ילדים חולי סרטן, אתם יודעים מה המענה היום של מדינת ישראל?

איציק שמולי: יריקה בפרצוף.

איציק שמולי: משרד החינוך אומר להם, סליחה, גיל אפס עד חמש, אתם לא זכאים.

איציק שמולי: אם יש לכם עוד איזו לקות נלווית, אולי נכיר בכם.

איציק שמולי: מה אומרות להם חברות הביטוח?

איציק שמולי: אני אספר לך, אדוני היושב ראש.

איציק שמולי: ההורים, מהרגע שהם נולדים, משלמים עבור ביטוח סיעודי לילד, יום-יומיים אחרי הלידה או שבוע או חודש אחרי הלידה מגלים שיש לילד חס וחלילה מחלה קשה, אבל יש סעיף קטן באותיות בפוליסה ואתה יודע מה הוא אומר?

איציק שמולי: שמגיל אפס עד גיל 36 חודשים, גם אם התגלה מקרה של מחלה קשה, חברת הביטוח פטורה מלשלם.

איציק שמולי: ומי מאשר את זה?

איציק שמולי: משרד האוצר.

איציק שמולי: אני אומר לכם, מה מדינת ישראל אומרת לילדים חולי הסרטן?

איציק שמולי: היא אומרת להם, תסתדרו לבד.

איציק שמולי: יש לכם ילד בן שנה שעושים לו הקרנות למוח, בסדר, שגם העניין של הלימודים יהיה עליו.

איציק שמולי: לכן אני מסכם אדוני היושב ראש ואומר שבצד אחד בכל התלונות החוזרות של "קדימה מדע" חייבים לעשות סוף לעניין הזה.

איציק שמולי: אני מזכיר לכולם שהקיץ כבר עומד בפתח ושוב אנחנו נקבל את התלונות והתחלנו לקבל אותן על קטיעת הרצף הטיפולי.

איציק שמולי: בצד שני, זאת המדיניות, המדיניות, המדיניות של משרד החינוך.

איציק שמולי: להדגיש מצוינות - זה מצוין, לשכוח את הילדים המוחלשים מאחור – זה איום ונורא.

איציק שמולי: המערכת פשוט חוטאת לתפקידה ואסור לנו כגורם מפקח על עבודת הממשלה להשלים עם הדבר הזה.

<רויטל לן כהן: שישלחו את הבלשים לראות מה קורה במציאות.

מסעוד גנאים: בקצרה.

מסעוד גנאים: כפי שהזכיר חברי איציק שמולי, אנחנו היינו כאן בכמה דיונים בנושא הזה.

מסעוד גנאים: זה אפילו מעליב להביא את האנשים כל פעם ובסוף לא קורה כלום.

מסעוד גנאים: לוועדה יש מסקנות ויש כל מיני דברים שהוצאנו בנושא הזה של הילדים החולים במערכת החינוך.

איציק שמולי: צריך לשלוח חוקרים פרטיים לא אחרי המנהלים אלא לראות מה הם עושים עם המסקנות של ועדת החינוך.

<תמי קרישפין: לראות לאן הולך הכסף.

מסעוד גנאים: נכון.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, אני מצטרף לתחושה הזו שהייתי מגדיר אותה תחושה של תסכול שמאפיינת אותנו תדיר חברות וחברי הכנסת שנדרשים לדון בנושא.

יוסי יונה: הייתי מגדיר את זה כסאגה מתמשכת שאפשר לסכם אותה באופן מאוד קומפקטי והוא שקיים פער מתמשך בין הצרכים של התלמידים החולים לבין היכולת של "קדימה מדע" לספק את הצרכים הללו.

יוסי יונה: מגיעות אלינו תלונות ואני מתאר לעצמי שכל חברות וחברי הכנסת שמשתתפים בדיון הזה מקבלים את התלונות ולכן גם הגענו לכאן, בגלל שטף התלונות שמגיע אלינו.

יוסי יונה: אני חייב לומר שהביקורת שאנחנו צריכים להפנות, כפי שגם אתה עשית אדוני היושב ראש, היא לא ל"קדימה מדע", לפחות לא בראש ובראשונה ל"קדימה מדע", אלא למשרד החינוך.

יוסי יונה: אנחנו גם יודעים באופן חד משמעי, גם מהדיונים שקיימנו את נציגי משרד החינוך, שלא קיימת שום מערכת רגולטיבית משמעותית.

יוסי יונה: כאשר באנו אליהם בטענות, אמרו לנו שנגיד להם מה הם המקרים הבעייתיים והם יטפלו בהם.

יוסי יונה: זה לא הגיוני.

יוסי יונה: אני חושב שהמקרה של "קדימה מדע", אדוני היושב ראש, האינדיקטיבי לבעיה מאוד חמורה שקורית בארצנו האהובה והיא שמשרדי הממשלה מפריטים שירותים כאלה ואחרים ולא מפעילים שום מערכות רגולטיביות על אופן אספקתם של השירותים הללו.

יוסי יונה: זאת בעצם הבעיה החמורה ביותר בה אנחנו נתקלים.

יוסי יונה: משרד החינוך אינו יודע במה מדובר ואני זוכר את השיח שלך, אדוני היושב ראש, עם מנכ"לית משרד החינוך שאמרה לך: אתה יודע מה, אנחנו בתהליכי בדיקה של הטענות והמענות הללו.

יוסי יונה: מה זאת אומרת בתהליכי בדיקה?

יוסי יונה: זה אמור היה להיות מנגנון שמשעה שאתה מפריט את השירות, הרי שהמנגנון של הבדיקה אמור להיות כבר בפעולה והוא לא קיים.

יוסי יונה: המנגנון הזה אינו קיים.

יוסי יונה: אתם יודעים מה עמדתי העקרונית בנושאים הללו.

יוסי יונה: זה מאוד מאוד מתמיה אותי ומקומם אותי שדווקא כאשר אנחנו צריכים לתת את השירותים החברתיים לאוכלוסיות הכי מוחלשות, דווקא משרדי הממשלה מתנערים מההפעלה של הפרויקטים הללו ומוציאים אותם החוצה.

יוסי יונה: אתם יודעים מה?

יוסי יונה: המגזר הפרטי יכול לעשות עבודה טובה יותר בהתמודדות שלו עם ילדים.

יעקב מרגי: אגף התקציבים מוכן לתקצב אותך ביותר, רק תפריט.

יוסי יונה: אכן.

יוסי יונה: המדינה מתנערת ואז היא גם לא מפקחת.

יוסי יונה: מילא, אתם יודעים מה, אנחנו לא דוגמטיים, לפעמים בסדר, הפרטה, מי שיכול להראות לי באותות ובמופתים שבמקרה ספציפי הפרטה היא טובה יותר מאשר השירות שהמדינה עצמה נותנת, אבל מה עם הפיקוח?

יוסי יונה: הנקודה שאתה הזכרת, חברי איציק שמולי לגבי אפס עד חמש.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת, מגיל לידה עד גיל חמש.

איילת נחמיאס ורבין: לא אפס עד חמש.

יוסי יונה: אני מקבל את התיקון של חברתי.

איילת נחמיאס ורבין: היום לפני חמש שנים ילדתי תאומים.

יוסי יונה: יפה מאוד, וזה יום מאוד מאוד משמעותי בחייו של אדם ובחייה של אישה.

יעקב מרגי: וזה לא התחיל מאפס.

יוסי יונה: נכון.

יוסי יונה: זה לא התחיל מאפס.

יוסי יונה: אני רוצה להתייחס למה שאדון אבידן אמר.

יוסי יונה: אנחנו העלינו הצעת חוק והיא באה גם לדיון במליאת הכנסת ומשרד האוצר מתנגד לה.

יוסי יונה: אנחנו באים ואומרים שהרי יש חוק חינוך חובה בגיל הרך שירד לגיל שלוש עד חמש, אז בואו נחיל אותו גם על ילדים חולים.

יוסי יונה: מה משרד האוצר אמר לנו?

יוסי יונה: אנחנו לא משוכנעים שבגילים הללו חל תהליך חינוכי כלשהו ואנחנו לא מוכנים לממן בייבי-סיטינג לילדים הללו.

יוסי יונה: ריבונו של עולם, הלא זה מנוגד לכל מחקר אפשרי שכבר בגיל מאוד מאוד רך בעצם מתחילים תהליכים קוגניטיביים, רגשיים וצריכים להיות אנשים בעלי מקצוע שנמצאים עם הילדים הללו.

יוסי יונה: הם אומרים, לא, לכו הביתה.

יוסי יונה: עד היום, אדוני היושב ראש, הדבר הזה תקוע והולכת להיות או בעצם קיימת איזושהי עתירה לבג"ץ כדי שיחייב את משרד האוצר לאשר גם את חובתה של המדינה להעניק את השירותים לילדים בגילים הללו.

יוסי יונה: אני רוצה לסכם את דבריי ולומר באופן חד משמעי.

יוסי יונה: אדוני, המחדל המרכזי ביותר שאתו אנחנו מתמודדים באשר לסוגיה הזו הוא מחדל של משרד החינוך שהוא לא מפקח, לא דורש תוצאות, לא בודק אפקטיביות ולזה, כפי שאתה גם אמרת ואני חושב שזה מוסכם על כולנו, צריך לשים לזה סוף ולהביא את שר החינוך, להביא את מנכ"לית משרד החינוך ולומר להם, רבותיי, אם הדבר הזה אינו מתפקד, אם המנגנון הזה לא מתפקד, אז אנא, או שתעבירו למקום אחר או שתיקחו את זה לניהולה של המדינה.

יעקב מרגי: כמובן שמשרד החינוך יענו לנו וכך "קדימה מדע" יענו, אחרי דבריה של חברת הכנסת איילת ורבין ואחרי שאני אשאל מספר שאלות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך אדוני היושב ראש ומודה לחבריי על הדברים החשובים שהם אמרו.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת לשרונה ישר בעיניים.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו תמיד מתחבקות כשאנחנו מתראות אבל אני אומרת לך באמת.

איילת נחמיאס ורבין: בוועדת החינוך זה דיון שלישי או רביעי אבל בוועדה לזכויות הילד גם התקיימו דיונים.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, במצטבר, אנחנו מדברים כאן על המון שעות דיונים ובדיון האחרון שהיה בוועדה לזכויות הילד, נדמה לי שאתה, אריק, צאת בסערה.

איילת נחמיאס ורבין: אני זוכרת אותך יוצא משם בסערת רגשות מטורפת ואני ישבתי אחר כך ודיברתי אתו בחוץ ואמרתי לעצמי שזה פשוט לא יכול להיות, עם כל מה שההורים המדהימים האלה צריכים להתמודד, ובאמת, אני אומרת לכם, הם הורים מדהימים.

איילת נחמיאס ורבין: אצלכם אומרים שאלוהים נותן לך את מה שאתה יכול להתמודד אתו.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא יכול להיות שהמדינה מערימה עוד ועוד קשיים.

יעקב מרגי: הוא שאל אותי מה זה אצלכם.

איילת נחמיאס ורבין: אני מסתכלת על ההורים המדהימים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: מי שמכיר אותי יודע שזה לא נועד לפגוע.

איילת נחמיאס ורבין: זה באהבה.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: זה באהבה.

יעקב מרגי: לכן דילגתי על זה.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר לכם משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שצריך ללכת למהלכים הרבה יותר דרסטיים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר לך שאני דיברתי עם השר בנט לא כל כך מזמן על העניין של "קדימה מדע" והעובדה היא שההורים לא מצליחים לקבל תשובות ולא מצליחים לקבל מענה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד – ונדמה לי שגם אמרתי לך את זה, שרונה – שמצאתי אצלו רגישות דווקא בנושאים שקשורים לילדים עם צרכים מיוחדים בכל מיני דברים בהם טיפלתי, בפניות ממוקדות בהן טיפלתי בכל מיני בעיות.

איילת נחמיאס ורבין: מצאתי איזושהי רגישות אצלו בלשכה.

איילת נחמיאס ורבין: מה שקורה כאן, בגלל שזה מערכתי, לא יכול להימשך בצורה כזאת.

איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם שאני מוכנה לעמוד לצדכם אם למשל תחליטו ללכת לאיזשהו הליך משפטי.

איילת נחמיאס ורבין: יש דבר כזה שנקרא הליך של ביטול מכרז.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שאנחנו כבר נמצאים בעולמות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, גם אני כמובן קיבלתי פנייה אחרי הדיון שהיה עת אריק יצא בסערת רגשות.

איילת נחמיאס ורבין: קיבלתי כמובן פנייה מ"קדימה מדע" שאמרו שרוצים לבוא ולשוחח.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי להם: תקשיבו לי טוב, אין לכם מה לטוב ולדבר אתי אם אני לא יודעת שכל הפניות של ההורים בלי יוצא מן הכלל – בין אם הם באשדוד, בין אם במעלות, בין אם בכרמיאל, בין אם בבאר שבע – נענות וניתנות תשובות לכל הצרכים של הילדים על פי המפרט לפיו הם זכו במכרז.

יעקב מרגי: לשם אני חותר.

איילת נחמיאס ורבין: לשם צריך להגיע.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שוועדת החינוך והוועדה לזכויות הילד, צריך לאגם את כל המשאבים ולעשות את זה אתם.

יעקב מרגי: לפני שאני צולל, יכול להיות שהם יבקשו סעד משפטי לבטל את המכרז.

יעקב מרגי: אביו זיו, אתה יכול לומר לי בכמה מורים אתה מחויב וכן עובדי סיוע ומטפלים פרה-רפואיים לפי המכרז וכמה אתה מחזיק?

יעקב מרגי: יש לך את הנתון הזה?

<אבי זיו: אני יכול לשלוף אותו מהזיכרון.

<אבי זיו: על פי המכרז אנחנו מחויבים להעסיק 250 מורים ו-15 מטפלים רפואיים בכל תחום שמוגדר, שזה אומר בערך שישים.

יעקב מרגי: בכל הארץ.

<אבי זיו: כן.

יעקב מרגי: 15 מטפלים בכל תחום.

<אבי זיו: בכל תחום פרה-רפואי.

יעקב מרגי: כמה תחומים יש?

<אבי זיו: ארבעה.

יעקב מרגי: זאת אומרת, שישים.

<אבי זיו: שישים.

<אבי זיו: נכון להיום אנחנו מעסיקים בערך 550 אנשי צוות שזה כולל מורים, כולל מטפלים.

יעקב מרגי: כמה מורים?

יעקב מרגי: פרט.

<אבי זיו: נכון להיום יש לנו 350 מורים.

יעקב מרגי: מאה יותר מהמספר בו אתה מחויב.

<אבי זיו: כן.

<אבי זיו: 93 מסייעים חינוכיים, 69 מטפלים פרה רפואיים ביניהם עשרה מנתחי התנהגות, 16 מטפלים רגשיים.

יוסי יונה: המורים מועסקים במשרות מלאות?

יוסי יונה: זאת בכוונה הייתה שאלה קנטרנית.

יעקב מרגי: אני אחדד את השאלה.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שהמכרז מחייב אותך ב-250 מורים, מה זה אומר?

<אבי זיו: זה אומר שבפריסה ארצית אתה צריך להחזיק 250 מורים כדי שייתנו מענה.

איילת נחמיאס ורבין: באיזה היקפים?

<אבי זיו: צורת ההיקפים לא מוגדרת בפרויקט.

יעקב מרגי: נתת נתונים שהם עודפים מכפי שאתה מחויב.

יעקב מרגי: מאחר ואנחנו בעידן הפוסט ציוני, אתה לא עוסק בציונות, אתה משופה בגין היתרה הזו?

<אבי זיו: אני אסביר.

<אבי זיו: הפרויקט בנוי בהיקפים משתנים.

<אבי זיו: זאת אומרת, כותב המכרז העריך שמדובר בשנה על כ-3,500 תלמידים לכל אורך השנה, חלקם לתקופות ארוכות יותר, חלקם לתקופות קצרות יותר, תלוי בסוג המקרה.

<אבי זיו: אם תלמיד שובר ירך חלילה ונמצא בבית חודשיים, הוא מקבל את השירותים ואחרי חודשיים חוזר לבית הספר.

<אבי זיו: אם חלילה תלמיד חולה סרטן, הוא יוצא ונכנס וזה יכול לקחת תקופה ארוכה.

<אבי זיו: עצם הנתונים האובייקטיביים של המאפיינים של הפרויקט הזה, הם שמגדירים בפועל מה קורה.

יעקב מרגי: יש תקרת שיפוי?

<אבי זיו: השיפוי עליו אתה מדבר הוא פר שעת הוראה שאתה נותן.

יעקב מרגי: יש תקרת תקצוב?

<אבי זיו: בוודאי שיש.

יעקב מרגי: אם יש דרישה מהשטח יותר, משרד החינוך מגביל אותך ואומר לך עד כאן?

<אבי זיו: שאלה טובה.

יעקב מרגי: תודה על הציון, אבל תן לי תשובה.

<אבי זיו: אנחנו מנטרים את הנתונים כל הזמן.

<אבי זיו: אנחנו לא מחכים שהתקציב ייגמר כדי לבוא למשרד ולהגיד לו שחסר לנו כסף.

יעקב מרגי: יפה מצדכם, אבל בפרקטיקה, בתכל'ס.

<אבי זיו: בפרקטיקה אנחנו נמצאים בקשר עם משרד החינוך.

<אבי זיו: אנחנו בפנייה כבר ממרץ לאור הגידול שיש בפרויקט, ויש גידול בהיקפי התכנית ואני יכול לתת נתונים.

<אבי זיו: אנחנו פונים אליהם ומבקשים הרחבה תקציבית וזה נמצא כרגע בידי משרד החינוך.

יעקב מרגי: יש מענים?

<אבי זיו: בוודאי שיש מענה.

<אבי זיו: יש מענה לכל דבר במשרד החינוך.

<אבי זיו: יש דלת פתוחה ואוזן קשבת ושיתוף פעולה מלא.

יעקב מרגי: חייבים להתחיל להתמקד כי השעון ממקד אותנו.

יעקב מרגי: אני רוצה להגיע, כפי שאמרתי בפתיח, לדיון ממצה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שאחרי כן חבל על המיילים של ההורים כי אני הולך לטיפול אחר.

יעקב מרגי: אם זה לא יסתיים היום, זה יהיה טיפול אחר ולא בשולחן הוועדה.

יעקב מרגי: זמינות של מורים ברחבי הארץ, הבעיה מוכרת לך?

<אבי זיו: קודם כל, כן.

<אבי זיו: את מה שקיים אי אפשר להכחיש אבל ברשותך, אני רוצה - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אל תבקש רשות כי לא אתן לך.

יעקב מרגי: אני אתן לך אחר כך, אחרי שאני אקבל תשובות לשאלות שמציקות לי.

יעקב מרגי: תאמין לי שאני אהיה אובייקטיבי.

יעקב מרגי: אתה אפילו חוליה באמצע, וסליחה על הביטוי, ואתה אפילו לא מעניין אותי.

יעקב מרגי: לצורך המחשה, אתה לא האישיו.

יעקב מרגי: אני צריך לבדוק את המערכות השלטוניות, אם הן יודעות שהן חולות למרות שיכול להיות שהן לא חולות.

יעקב מרגי: אמר לי פעם מישהו שהמצב הכי מסוכן הוא לא זה שחולה אלא זה שחולה ולא יודע שהוא חולה.

יעקב מרגי: אני רוצה לעקור את התחושה הזאת.

יעקב מרגי: אם הרגולטור, משרד החינוך, לא יודע להתמודד עם זה, אני מוכן לשים כאן את איציק שמולי להחליף אותי במשך חודש ואני אבוא להתנדב ולעזור במשרד החינוך.

איציק שמולי: גם אני מוכן.

יעקב מרגי: את זה צריך לסיים.

יעקב מרגי: אנחנו הגענו לחלל, מתמודדים עם אתגרים ביטחוניים שרק השטן המציא אותם, ולא יתכן שלא נדע להתמודד עם סוגיה כזאת.

יעקב מרגי: לא יתכן.

יעקב מרגי: לא יתכן שאנחנו מגששים בתוך ענן.

יעקב מרגי: פעם הטיפול במחלות המוח היה כמו לגשש בתוך ענן אבל אפילו בתוך המוח כבר נוגעים ויודעים לצנתר.

יעקב מרגי: אז מה קרה?

יעקב מרגי: ילדים חולים ומשרד החינוך לא יודע לטפל בהם?

יעקב מרגי: שיגיד את זה.

יעקב מרגי: שיגיד שזה גדול עליו ושנעביר את זה למשרד הבריאות אבל אני לא יכול לקבל תשובות שאומרות הקמנו צוות, בדקנו, אנחנו עושים, מינינו אחראי וכולי.

יעקב מרגי: זה לא זה.

יעקב מרגי: לכן אני רוצה לקבל תשובות.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שהבעיה מוכרת, מה אתה אומר?

<אבי זיו: אני אסביר.

<אבי זיו: מאוד קשה להתייחס לתחושות כי עם תחושות כולם מזדהים.

יעקב מרגי: על תדבר אתי על תחושות.

יעקב מרגי: דבר אתי על מדע מדויק ומוחשי.

יעקב מרגי: יש לך מורים לכל הארץ?

<אבי זיו: התשובה היא כן.

איילת נחמיאס ורבין: מספר שעות, היענות, מורים שלא מגיעים למקום אליו מבקשים מהם להגיע.

<אבי זיו: ככשואלים שאלה כזאת, התשובה אליה צריכה להיות נקודתית למקרים מסוימים.

איילת נחמיאס ורבין: תענה.

יעקב מרגי: שמת לב שחברי הכנסת קיבלו כבר פריחה מהסוגיה.

יעקב מרגי: אם יש בעיה, תפנו אלינו.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים כאן לטפל בשורש הבעיה.

<אבי זיו: כן, אבל אנחנו כל הזמן נפגשים כאן חדשות לבקרים בוועדות - - -

יעקב מרגי: תסביר למה זה קורה.

<אבי זיו: אתה באמת רוצה שאני אכנס לזה?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: תסביר למה זה קורה.

<אבי זיו: בסדר.

<אבי זיו: אנחנו כל הזמן נפגשים עת מתקבלות תלונות, מצטברות תלונות היכן שהוא, כשיש תלונות שלא מטופלות אבל בפועל אף אחד באמת לא בדק מה קרה בין ועדה לוועדה לגבי תלונות ספציפיות.

יעקב מרגי: אני שואל אותך ואני אסביר את עצמי.

יעקב מרגי: תרשו לי חברי הכנסת, תתאפקו.

יעקב מרגי: אני קשה הבנה אבל אני יודע לשאול את השאלות שלי ואני לא צריך עזרה.

יעקב מרגי: זה שהגיעה אליך תלונה וטיפלת בה, אני לא שם.

יעקב מרגי: גם חברי הכנסת אמרו את זה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לחיות בתחושה שאתה יודע לטפל בפניות ציבור.

יעקב מרגי: "קדימה מדע" זכתה במכרז לא כנציג פניות ציבור של משרד החינוך אלא כזכיין לטפל במערכת.

יעקב מרגי: אתה מבצע.

יעקב מרגי: עזוב אותי ואל תברח לשם.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: תבוא ותגיד לי ביושר שאופי השירות שלך יוצר מצב שבשבוע הראשון, בחודש הראשון, ביומיים הראשונים יש חריקות.

יעקב מרגי: תבוא ותגיד את זה.

יעקב מרגי: שים את זה על השולחן.

<אבי זיו: אמרתי את זה.

יעקב מרגי: לא אמרת את זה.

יעקב מרגי: אני צריך לחלוב את זה ממך.

<אבי זיו: אני אחזור.

<אבי זיו: קודם כל, ברמה הארצית, אם היום יש לנו 1,300 מקרים שמטופלים מדי יום, ב-95 אחוזים מהמקרים המענה הוא מענה מלא ואיכותי, ואני מוכן לחתום על זה.

יעקב מרגי: מה קורה עם חמשת האחוזים?

יעקב מרגי: תאפיין לי אותם ותגיד למה.

<אבי זיו: החמישה אחוזים הם קשיים אובייקטיבים שקיימים בכל הארץ בכל תחום, בלי קשר לכן "קדימה מדע" או לא "קדימה מדע".

<אבי זיו: אם ילד במושב צופר, בית הספר שולח פנייה, היא צריכה להיות מטופלת.

<אבי זיו: זה קושי אובייקטיבי.

<אבי זיו: צריך למצוא מורה לתחום דעת מסוים, לגיל המתאים, וזה לא לוקח יום ולא לוקח יומיים, ואם תלונה מגיעה - - -

<קריאה: אני מתפוצץ.

יעקב מרגי: תתאפקו.

יעקב מרגי: אני רוצה ללכת בדרך המלך להתפוצצות שלך אבל תן לי לומר את הדברים.

יעקב מרגי: תתאפקו.

<אבי זיו: אם תלונה מגיעה אחרי מספר ימים שלא נעשה טיפול או לא שובץ מורה או נעשה ניסיון לשבץ מורה ולדעת ההורה המורה לא מתאים, יש קשיים אובייקטיביים.

<אבי זיו: אי אפשר תוך יומיים לשבץ מאה אחוזים מהמורים או מבעלי המקצוע למאה אחוזים מהתלמידים.

יעקב מרגי: אני עוצר אותך כאן ואני אומר לך שאני מסכים אתך.

יעקב מרגי: זה שעכשיו התגלתה המחלה אצל ילד מסוים, נכון, זה לא שעומד צוות חירום ובשנייה הראשונה מתאים לו חליפה.

יעקב מרגי: לגבי המקרה של אריק בן חמו, אני לא אוהב לעשות את זה, אני לא רוצה לברוח משם כי זה כאילו לטפל בבעיה הפרטנית שלו ואני לא כאן.

יעקב מרגי: אני כאן לטפל ברעה החולה ולראות שזה עובד בלי חריקות.

יעקב מרגי: בעיה אובייקטיבית היא לא חריקה.

יעקב מרגי: יסלחו לי כל מי שיושב כאן עם כל האמוציות והרגשות.

יעקב מרגי: גם אריק בן חמו יבין שביומיים הראשונים או היום השלישי או השבוע הראשון לא יצליחו לטפל בילד שלו.

יעקב מרגי: כמה זמן אתה מתמודד עם זה?

<אריק בן חמו: הרבה.

יעקב מרגי: כשאומר לך אריק שהוא לא מקבל מענה פרה-רפואי לילד, אלה לא מותרות.

יעקב מרגי: הוא לא בא ליפול עליך או על המדינה.

יעקב מרגי: שאלתי תוך כדי דיון ונאמר לי שהגדירו בחוק וזה מופיע במכרז שמי שאמור לתת את הטיפולים הפרה-רפואיים זאת "קדימה מדע".

<אריק בן חמו: אני הייתי גם בישיבה הקודמת של הוועדה עם אותה בעיה.

יעקב מרגי: אנחנו מטפלים עכשיו בבעיה.

<אבי זיו: ברשותך, אני לא מכיר כל מקרה ומקרה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה את המקרה.

יעקב מרגי: טוב מאוד שאתה לא מכיר את המקרה של אריק בן חמו.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: מקרה כמו של אריק בן חמו שאומר לך שהילד לא מקבל את הטיפולים הפרה-רפואיים שהוא היה אמור לקבל מ"קדימה מדע".

יעקב מרגי: למה?

איילת נחמיאס ורבין: זה מטריד אותי שהוא לא מכיר את המקרה של אריק בן חמו.

<שחר בר חן: אני אענה.

יעקב מרגי: תעני אחרי שתציגי את עצמך.

<שחר בר חן: אני מנהלת את התכנית.

<שחר בר חן: אני כן מכירה את המקרה של אריק בן חמו.

<שחר בר חן: אני מדברת עם אריק ועם טובה אשתו.

יעקב מרגי: תנסי לא לתת לי עכשיו תשובה ספציפית.

<שחר בר חן: זה בדיוק העניין.

<שחר בר חן: יש תשובה ספציפית ואני לא חושבת שהיא למעמד הזה.

יעקב מרגי: אנחנו בני אדם עם מוח גמיש.

יעקב מרגי: אני אומר לך שלא תתני לי מענה כי זה לא נכון לעשות את זה.

יעקב מרגי: תני לי למקד אותך.

יעקב מרגי: זה דיון רביעי בכנסת ואני רוצה למקד אותך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה למסמס את הדיון הזה.

יעקב מרגי: עזבי את המקרה של אריק בן חמו.

יעקב מרגי: אנחנו עכשיו כאן שמים לך את הבעיה על השולחן.

יעקב מרגי: ילדים עם צרכים של טיפולים פרה-רפואיים לא מקבלים את מה שהם צריכים לקבל, הן על פי הדרישות, על פי המציאות הרפואית, והן על פי תנאי המכרז.

יעקב מרגי: את יכולה להתמודד עם השאלה הזאת?

<שחר בר חן: ברשותך אני אחלק אותה לשני חלקים.

יעקב מרגי: קיבלת רשות.

<שחר בר חן: לפעמים זה נובע מחוסר הלימה בין הצורך שרואה ההורה או ההורים לטיפול בילד לבין מה שהמערכת חושבת שהילד צריך.

<שחר בר חן: הוא מקבל את מה שהמערכת חושבת אבל הוא רוצה משהו נוסף.

יעקב מרגי: יש מענה במכרז לאינסטנציה מכריעה בוויכוח הזה?

<שחר בר חן: כן.

יעקב מרגי: מה המענה במכרז?

<שחר בר חן: בדרך כלל בית הספר או גן הילדים.

יעקב מרגי: מי זה בית הספר?

יעקב מרגי: סליחה, עם כל הכבוד למנהל בית הספר, הוא יודע כמה טיפולים פרה-רפואיים אמור לקבל ילד?

<שחר בר חן: בוודאי.

<שחר בר חן: הוא בונה את תכנית הלימודים.

<שחר בר חן: אני מחויבת לפנות לבית הספר.

יעקב מרגי: יש אינסטנציה רפואית בבית הספר שמכירה את הסיפור?

<קריאה: יש צוות רב מקצועי.

יעקב מרגי: יש ויכוח, ובצדק.

יעקב מרגי: אנחנו בני אדם.

יעקב מרגי: ההורה רוצה את הכי טוב לילד שלו ובא הזכיין ואומר, סלח לי, זה מה שקבעו לי, זו החליפה שתפרו.

יעקב מרגי: הוא אומר שנכון, זה לגיטימי מה שאתה רוצה, אבל אני קיבלתי חליפה במידות כאלה וזו החליפה הטיפולית שמגיעה לילד שלך.

יעקב מרגי: מי מכריע במחלוקת הזאת?

<שחר בר חן: בית הספר יחד עם המתי"א – מרכז תמיכה יישובי אזורי – שאלה בעצם נציגי משרד החינוך.

<שחר בר חן: יש מומחיות תחום, מומחיות תחום חולים, מומחיות תחום מחלות פסיכיאטריות - - -

יעקב מרגי: אני יוצא מתוך הנחה שההורים מגזימים ויש מחלוקת.

יעקב מרגי: תוך כמה זמן מתי"א נכנסת לתמונה ונותנת מענה?

<שחר בר חן: כמעט מהשלב הראשון.

<שחר בר חן: התהליך שלנו הוא קודם כל ליצור קשר עם המסגרת החינוכית, בהרבה מקרים עם המתי"א במקביל.

<שחר בר חן: זה קורה מיידית והשיחה הראשונה שנערכת ובמקביל נערכת שיחה נוספת.

יעקב מרגי: אריק, כדי ללמוד את הפרקטיקה, עזוב את המקרה שלך, בפרקטיקה זה עובד?

יעקב מרגי: הייתה לך מחלוקת עם "קדימה מדע", לטעמך הבן לא מקבל את הטיפול הפרה-רפואי.

<אריק בן חמו: לא מקבל.

יעקב מרגי: עשית את הצעד הזה?

יעקב מרגי: למי פנית?

<אריק בן חמו: סליחה שאני חורג שנייה מהנושא עליו אתה מדבר.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אחר כך.

יעקב מרגי: אני אתן לך לחרוג, אבל קודם תענה לי.

יעקב מרגי: עשית את הפרוצדורה הזאת?

יעקב מרגי: "קדימה מדע" אמרו לך שזה מה שמגיע לך.

<אריק בן חמו: אין לי למי לפנות.

<אריק בן חמו: למי אני אפנה?

<אריק בן חמו: תגיד לי אתה.

<קריאה: למשרד החינוך.

<אריק בן חמו: מה משרד החינוך?

<אריק בן חמו: הם משגיחים על בית הספר?

<אריק בן חמו: אני הוצאתי אותו משם.

יעקב מרגי: מה עם מתי"א?

<אריק בן חמו: לא מכיר את הגוף הזה.

<אריק בן חמו: אולי אשתי מכירה.

<אריק בן חמו: אני לא מכיר.

מאיר כהן: מה שייך מתי"א לזה?

יעקב מרגי: אני אתן לך להתייחס.

יעקב מרגי: אני בכוונה התעקשתי ולא נתתי לאף אחד להפריע לי.

יעקב מרגי: הבטחתי שהפעם אני ממצה את הנושא.

יעקב מרגי: ישבנו בכנסת, יש החלטות של ועדות, של הוועדה שלי ושל הוועדה לזכויות הילד.

יעקב מרגי: עזבו את האגו שלי.

יעקב מרגי: אין לי.

יעקב מרגי: בשבע ועדות תזלזלו ולא תקיימו מה שכתוב, אין לי בעיה.

יעקב מרגי: הוועדה לזכויות הילד, אחת הדרישות בדיון שם הייתה שההורים ידעו את הזכויות שלכם.

יעקב מרגי: דיברנו על זה בוועדה הזאת.

יעקב מרגי: ריבונו של עולם, למה ההורה שמתמודד עם צרכים כאלה יום יומיים, מתמודד עם בעיות שנחתו עליו, עושה אותן באהבה, הוא צריך ללכת לאיבוד בסבך הבירוקרטי.

יעקב מרגי: הוא לא צריך לדעת?

יעקב מרגי: הורה לא יודע מה הזכויות שלו?

יעקב מרגי: איך אני יודע שהורים לילדים עם צרכים מיוחדים לא יודעים מה הזכויות שלהם?

יעקב מרגי: הם פונים אלינו.

יעקב מרגי: למה הם צריכים לפנות אלי?

איילת נחמיאס ורבין: גם כשהוא יודע מה הזכויות והרבה פעמים הוא לא מצליח למצות אותן.

יעקב מרגי: אני מקבל טלפונים ומבקשים ממני לעזור לזה, להסביר לזה, להרים טלפון לזה ואני שואל למה.

יעקב מרגי: הורה, ברגע שקיבל את הזכאות לחליפת טיפולים דרך "קדימה מדע", הנה החוברת, זה המסלול שלך, אלה אנשי הקשר שלך.

יעקב מרגי: זה סיפור גדול לייצר דבר כזה?

יעקב מרגי: אי אפשר לתת לו דיסק כדי שלא ילך לאיבוד ושלפחות בקטע הזה לא יתמודד?

יעקב מרגי: זה סיפור?

יעקב מרגי: כמה שנים קיים הנושא הזה של חינוך לילדים קיים?

<חיה הראל: מ-2008.

<חיה הראל: החוק נחקק ב-2001 והמשרד, לאור הנהלים, התחיל ליישם אותו ב-2008.

<רויטל לן כהן: זה קיים כבר 25 שנים.

יעקב מרגי: היא מדברת על החוק.

יעקב מרגי: מ-2008 לא היינו צריכים ללמוד את זה?

יעקב מרגי: אני יכול לקבל תשובה חד משמעית שזה הולך להיות בשבוע הבא?

<רחלי אברמזון: אני יכולה להגיב אדוני היושב ראש?

יעקב מרגי: כן, בבקשה.

<רחלי אברמזון: תודה אדוני היושב ראש.

<רחלי אברמזון: קודם כל, שלום לכולם.

<רחלי אברמזון: אני מנהלת האגף לחינוך מיוחד.

<רחלי אברמזון: אני כן נצמדת דווקא למסקנות הוועדה.

<רחלי אברמזון: הוועדה קראה למשרד החינוך לפרסם באתר האינטרנט מידע אודות הזכאות.

<רחלי אברמזון: הדבר הזה נעשה.

יעקב מרגי: ספציפית.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: אתר אינטרנט הוא מידע כללי וכוללני.

יעקב מרגי: ברגע שאנחנו מדברים על שירות שהוא פרטני, על חליפת טיפולים לילד מסוים, צריך להתאים לו, לתת לו, להדפיס לו, לומר לו שבמקרה שלו הוא זכאי לזה וזה.

<רחלי אברמזון: אני מבקשת להמשיך את דבריי לפי הסעיפים כי קודם נאמר שמשרד החינוך לא מתייחס להמלצות של הוועדה.

<רחלי אברמזון: אני רוצה לומר שמשרד החינוך, לפחות אני רוצה לומר את זה בצורה חד משמעית, כן מתייחס ובכובד ראש ובכבוד רב.

<רחלי אברמזון: ביקשו מאתנו להוציא נוהל ברור לכל מנהלי בתי הספר – זה נעשה.

<רחלי אברמזון: ביקשו מאתנו להנגיש מידע – המידע קיים כאן, זכויותיו החינוכיות של הורה לתלמיד חולה, נמצא בבתי החולים, בכל מסגרות החינוך וגם בבתי החולים והוא נגיש לכל הורה שילדו מאושפז לקראת היציאה ולקראת האשפוז, מה התהליך ומה הנוהל.

<רחלי אברמזון: אני מוכנה להעביר לכם.

<שרונה נמר: רחלי, זה לא נכון.

<שרונה נמר: אני פניתי אליך עשרות פעמים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.

<רחלי אברמזון: יחד עם זאת אני רוצה לומר שבעקבות הדיונים בוועדה קיימנו ימי עיון בתוך מסגרות בתי החולים, קיימנו ימי עיון משותפים גם עם צוותי "קדימה מדע" כדי להנחות ולהסדיר.

<רחלי אברמזון: אני כן רוצה לומר כדי קצת להבין את התהליך שמי שאחראי על תחילת התנעת התהליך הוא בית הספר.

<רחלי אברמזון: ילד אינו חי בבועה והוא נמצא בתוך מערכת חינוכית, מוקלד, משובץ, נכלל בתוך מצבת תלמידים של בית ספר מסוים.

<רחלי אברמזון: המסגרת החינוכית מחויבת לילד על כל ההיבטים.

<רחלי אברמזון: לכן, אני רוצה להסביר מה תפקיד המתי"א.

<רחלי אברמזון: המתי"א אמור לשרת כי לא נשכח שהמערכת שניתנת או השירות שניתן ניתן גם או ברובו לילדים במערכת החינוך הרגילה וניתן גם לתלמידים עם צרכים מיוחדים שהם תלמידים במסגרות החינוך המיוחד.

<רחלי אברמזון: לכן תפקידו של המתי"א לשרת ברמה המקצועית את צוות בית הספר.

<רחלי אברמזון: מומחית התחום מהמתי"א תבוא אל צוות בית הספר ותבנה יחד עם הצוות את המענים הנדרשים.

<רחלי אברמזון: לכן אם אומר אריק שהבן שלו זקוק לקלינאי תקשורת, מומחית המתי"א תשב יחד עם צוות בית הספר כדי לבנות את המענה הזה.

איציק שמולי: לכם כרגולטור, האם יש נתונים לגבי משך היישום?

איציק שמולי: אני התרשמתי שאתם לא אמרתם שום נתון.

איילת נחמיאס ורבין: לא אמרתם שום מספר.

איציק שמולי: שום נתון.

איציק שמולי: כמה זמן ההורים מחכים עד ליישום, כמה מורים חסרים או לא חסרים.

איציק שמולי: בואי נדבר על המדיניות ולא על אריק.

איילת נחמיאס ורבין: אני ביקשתי קודם גם מאבי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מבקשת לדעת לא מספר.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה לדעת כמה מורים.

איילת נחמיאס ורבין: הבנתי, 250 מורים ו-350, אבל בבקשה, אני רוצה לדעת מספר משרות ומספר שעות שאתם אמורים לספק.

יעקב מרגי: הוא ענה.

יעקב מרגי: חידדנו את השאלה והוא ענה.

יעקב מרגי: הוא אמר שתנאי המכרז, בגלל אופי השירות, בכוונה לא קבעו את זה.

יעקב מרגי: הוא מספק לפי הצורך.

יעקב מרגי: כשהוא צופה שהולכת להיות חריגה, הוא במגעים עם המשרד והמשרד מאפשר את זה.

יעקב מרגי: הוא לא יכול לומר לך כמה משרות וכמה שעות כי הוא לא יודע כמה ילדים ייכללו השנה בתכנית.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מבינה תשובה כזאת מבחינה עסקית.

<רחלי אברמזון: יש לי נתונים לגבי השעות.

יעקב מרגי: יש סעיפים שבמשרד החינוך, במיוחד בנושא של ילדים חולים – אמרה לי זאת לא אחת עירית לבנה – זו תקנה תקציבית שאין לה תקרה, שכל פעם מוסיפים לה.

יעקב מרגי: לכן שאלתי אם אתה מוגבל תקציבית והוא אמר לי לא.

איציק שמולי: נכון, אבל אם משרד החינוך לא מפעיל שיניים כרגולטור, מבחינתה של "קדימה מדע" לפי הצורך זה כמה שפחות.

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: יפה מאוד.

איילת נחמיאס ורבין: חידוד נכון ואני גם אומרת לך שאין מצב.

איילת נחמיאס ורבין: עובדה שרחלי עכשיו אמרה שאין מצב שהם לא יודעים מה מספר השעות שהם מספקים.

<רחלי אברמזון: אני רוצה לחדד.

יעקב מרגי: משרד החינוך חייב לדעת כמה שעות הוא תקצב.

יעקב מרגי: אוי ואבוי לה אם היא הייתה אומרת שהיא לא יודעת את מספר השעות.

יעקב מרגי: הספק אומר שהוא לא יכול לומר לי כי במכרז שלו אין מספר שעות כי זה לפי הצורך.

<שחר בר חן: אני רוצה להבהיר חד משמעית.

<שחר בר חן: לא קרה ולא יקרה שילד לא יקבל שירות בגלל עניין של חסר בשעות.

<שחר בר חן: לא יקרה מצב כזה.

<רחלי אברמזון: היקף התקציב שעומד לרשות השירות הזה הוא 31,777,770 שקלים.

<רחלי אברמזון: זה בסך הכול במסגרת הכללית.

<רחלי אברמזון: מתוך זה יש היקף של שעות שהזכיין מחויב – והמספר הוא 157,164 שעות שהן שעות כלליות.

<רחלי אברמזון: בסך הכול אלה 220 אלף שעות כי לתוכן נכנסות גם שעות תגבור נוספות.

יעקב מרגי: אם את רוצה, אני אתן לך את הפירוט.

יעקב מרגי: 170 אלף שעות הוראה.

יעקב מרגי: 5,000 שעות הוראה מרחוק ו-15 אלף שעות סיוע.

<רחלי אברמזון: נכון.

<קריאה: יש תיקון למספרים האלה.

איציק שמולי: אדוני היושב ראש, זה קצת מסמא את עיני הוועדה.

איציק שמולי: את יכולה להגיד לנו פר תלמיד?

איציק שמולי: מה את אומרת לי מאתיים אלף שעות?

איציק שמולי: מה זה אומר מאתיים אלף שעות למערכת?

יעקב מרגי: כל ילד לפי הצורך שלו.

איציק שמולי: אבל יש ממוצע פר תלמיד.

<קריאה: הם לא נותנים כל מה שילד צריך.

<רחלי אברמזון: נקבע טווח מסוים של שעות לגבי התחלה.

<רחלי אברמזון: נניח שמוקצות שמונה שעות הוראה לתלמיד חולה בביתו.

<רחלי אברמזון: זה מה שכתוב במינימום ונניח שהן מוקצות.

<רחלי אברמזון: לכן אני מדברת על תפירת חליפה אישית לילד ואז כשמגיע ילד – ונמצאים כאן הורים ולכן אמרנו שלא ניכנס למקרים פרטניים – יש הורים שאנחנו יודעים כאשר המקרה מגיע לדיון, ועל זה אני כן רוצה לומר, כי כשהמקרה מגיע לדיון וצריך לפרוץ את המסגרת הרגילה הזאת וצריך לתפור חליפה לילד, אין מצב שהילד לא יקבל את המענה.

<רחלי אברמזון: אם אנחנו רואים שהצוות בנה תכנית של 12 שעות או של עשרים שעות, הוא יקבל את עשרים השעות האלה.

יעקב מרגי: אבל המילה האחרונה שלך היא – הצוות.

יעקב מרגי: מבחינתך זה הצוות.

<רחלי אברמזון: הצוות, ורגע, אני רוצה לומר משהו.

<רחלי אברמזון: הצוות בבית הספר יחד עם מומחית התחום מהמתי"א וכולי, מגיעים לדיון יחד עם "קדימה מדע".

<רחלי אברמזון: הם מגישים את התכנית.

<רחלי אברמזון: לתוך העניין הזה נכנס גם הצוות המקצועי שלנו, של האגף.

<רחלי אברמזון: חיה הראל ממונה על יישום חוק חולים.

יעקב מרגי: גברתי, תקשיבי טוב.

יעקב מרגי: את זה הבנתי.

יעקב מרגי: האינסטנציה שקובעת, זה בבירור הקודם שעשינו, הצוות המקצועי.

יעקב מרגי: ההורה בתחושה שהוא לא מקבל את מה שמגיע לילד.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שאפילו משרד החינוך יהיה המילה האחרונה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי יש מתח בין מה שצריך בפועל לעומת מה שאני רוצה לתת כמשרד שצריך לתת את השירות או הזכיין שצריך לתת את השירות.

יעקב מרגי: השאלה אם יש להורה איזה הליך של ערעור.

יעקב מרגי: הילד הזה נמצא במסגרת והוא צריך לקבל את הטיפולים והטיפולים האלה ניתנים אך ורק באמצעות המסגרת החינוכית.

יעקב מרגי: אין לו אפשרות אחרת לדרוש את זה במקום אחר.

יעקב מרגי: הוא צריך לדעת.

יעקב מרגי: האבא טוען שהילד לא מקבל את הטיפולים הפרה-רפואיים או את שעות ההוראה.

יעקב מרגי: בא הצוות המקצועי שמבחינת

יעקב מרגי: כם זה המתי"א שיושב עם "קדימה מדע" ותופר את החליפה.

יעקב מרגי: ההורה רוצה לערער.

יעקב מרגי: למי הוא מערער?

<רחלי אברמזון: הוא מערער קודם כל אל האגף לחינוך מיוחד אבל יחד עם זה אני רוצה לומר שגם במקרה הזה, זה לא שהזכיין - - -

מאיר כהן: הורה שגר בפריפריה, לא יודע.

מאיר כהן: למה הוא צריך לערער לאגף?

מאיר כהן: למה אין אינסטנציה בתוך היישוב בו הוא גר?

<רחלי אברמזון: הוא יכול גם לערער דרך בית הספר.

מאיר כהן: היות ואני מכיר את הנושא לפני ולפנים, אני חושב שהבעיה היא לא שחסרות שעות אלא הבעיה היא של נגישות והבעיה היא שמראש אתם לא מושיבים סביב השולחן גם את ההורה.

מאיר כהן: תמיד יש קונפליקט כי לא משתפים את ההורים.

מאיר כהן: אפשר בהחלט לוותר על שעה אחת, אם ההורה חושב שהשעה הזאת היא קריטית ואתם תיקנו את עולמכם אבל כשמתווכחים עם הורים על חצי שעה, שימו לב מה קורה.

מאיר כהן: הורה, בנו נמצא בבית החולים או בנו חולה והוא מקבל שמונה שעות והוא חושב שהוא צריך לקבל עשר שעות כל יום, התחושה של ההורים היא מוצדקת.

מאיר כהן: הם תמיד הולכים עם איזו תחושה שהילדים לא מקבלים מספיק.

מאיר כהן: בתוך כל הים הזה הוא צריך להתמודד עם כל כך הרבה בירוקרטיה ולא בכל מקום יש מתי"א ומנהלי בתי הספר עסוקים עם עוד אלף טפסים ביום חוץ מהילד החולה.

מאיר כהן: הילדים האל הנופלים בין הכיסאות.

מאיר כהן: אני חושב, אדוני היושב ראש, דווקא בגלל שאני מכיר את הנושא, הסיפור הוא שלא נותנים להורים להשתתף.

מאיר כהן: צריכה לצאת מכאן קריאה שהצוות הזה שבונה את החליפה, שיושב גם את ההורה שם כך שלהורים יהיה SAY בחליפה הזאת.

<רחלי אברמזון: אבל הם יושבים שם.

<רויטל לן כהן: יושבת מומחית תחום שלא מכירה את הילד ולא ראתה אותו בחיים שלה.

<רחלי אברמזון: ההורים נמצאים.

יעקב מרגי: ההורים הם חלק מהתהליך?

<חיה הראל: ההורים הם חלק מהתהליך וזכותם לפנות ולומר מה הם רוצים.

מאיר כהן: אני לא נגדכם.

מאיר כהן: ההורים לא נמצאים בלופ.

<חיה הראל: הם כן נמצאים.

מאיר כהן: הם בשלב השני והשלישי ותמיד מתייחסים אליהם כאל נודניקים.

<חיה הראל: זה ממש ממש שלא מדויק.

<חיה הראל: ההורים נמצאים אתנו בקשר.

<רחלי אברמזון: אני חושבת שהנושא שעלה הוא לא העניין של הוויכוח אם מגיעה לי עוד חצי שעה או לא.

<רחלי אברמזון: אני חושבת שלא זאת הייתה הנקודה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא זאת הנקודה.

<רחלי אברמזון: הנקודה הייתה באמת להתמודד עם אותם מקומות, וכאן אני חושבת שגם אבי מנסה בדרך הזאת להתמודד עם העניין הזה שלעתים לא משיגים את אנשי המקצוע.

<רחלי אברמזון: זאת אחת הבעיות.

<רחלי אברמזון: את החצי שעה-שעה, אני עוד לא זוכרת שהיה על זה ויכוח כל כך גדול.

<רחלי אברמזון: היו ויכוחים על דברים אחרים, שאם מסגרת חינוכית יכולה להעניק נניח 34 שעות, זה סדר היום או סדר השבוע של מערכת לימודים של ילד, והורה מבקש 56 שעות – אז עכשיו בואו נדבר על זה, האם אנחנו יכולים לתת את זה או לא.

<רחלי אברמזון: אבל לא על זה היה הוויכוח.

יעקב מרגי: נעצור כאן.

יעקב מרגי: "קדימה מדע", אני חוזר אליך, אבי.

מאיר כהן: רחל, הבעיה היא לא אצלכם באגף.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אל תפטור אותם מהר, מאיר ידידי.

<רחלי אברמזון: אנחנו לא בורחים מאחריות.

מאיר כהן: כך אני אומר.

מאיר כהן: אני חוזר על מה שאני אומר.

מאיר כהן: הבעיה היא לא של שעות כי באמת כשיש מישהו שנלחם וצריך חמישים שעות, הם נותנים.

איילת נחמיאס ורבין: אם יש מורה שיבוא.

מאיר כהן: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: אם יש פיזיותרפיסט שיגיע.

מאיר כהן: נכון.

מאיר כהן: יש מורים שלא מגיעים.

יעקב מרגי: אני לא שומע את זה ממך במפורש ושאלתי את השאלה עליה אני חוזר.

יעקב מרגי: אבי, תקשיב.

יעקב מרגי: זה שיש לך 500 אנשי צוות, תבורך.

יעקב מרגי: אני שואל לגבי שאלת הזמינות.

יעקב מרגי: אמרתי לך שביום הראשון אף אחד לא יבוא אליך בטענה למה לא הצלחת לתפור את החליפה.

מאיר כהן: פעם הנושא הזה לא היה מופרט והמנהלים היו אחראים לזה ותאמין לי שהם עשו את זה מצוין.

מאיר כהן: זאת בדיוק ההפרטה לדעת של שירותי רווחה ושירותי חינוך.

מאיר כהן: שייתנו למנהלים את השעות, שייתנו להם לשבת ותאמין לי, הם יודעים לעשות את העבודה.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה.

יעקב מרגי: זמינות של כוח הוראה, של צוותים מטפלים, אתה נתקל במחסור?

יעקב מרגי: יש לך קושי באזור מסוים?

יעקב מרגי: טענו כאן ההורים ואמרו שגם אם משיגים מורים או מטפלים, הם לא הכי מוכשרים שבעולם.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את התשובה שלך.

<אבי זיו: התשובה היא כן.

יעקב מרגי: מה כן?

<אבי זיו: יש קושי אובייקטיבי.

<אבי זיו: יש חוסר כלל ארצי בנושא של מסייעים חינוכיים ומטפלים פרה-רפואיים.

<אבי זיו: זו בעיה שהיא בעיה מוכרת וידועה ואנחנו, "קדימה מדע", לא חריגים בנוף הישראלי.

<אבי זיו: זאת בעיה שקיימת במדינת ישראל.

<אבי זיו: אני כן יכול להבטיח לך אדוני היושב ראש שברגע שמגיע מקרה כזה לפתחנו, אנחנו הופכים כל אבן ועושים כל מאמץ כדי לגייס מטפלים פרה-רפואיים.

<אבי זיו: אני יכול להגיד לך שזה קשור גם לשכר המורים ושכר המטפלים הפרה-רפואיים, ומטפלים פרה-רפואיים אפילו מגיעים אצלנו לתשלום של 150, 160 ו-170 שקלים לשעה כדי שיהיה לנו את הפתרון לתלמיד הספציפי.

<אבי זיו: האם זה משהו שאפשר לספק תוך יום-יומיים, שבוע-שבועיים?

<אבי זיו: לא תמיד.

<אבי זיו: אין מה לעשות, זה פרויקט שהוא בפריסה ארצית.

יעקב מרגי: זה לגבי הפרה-רפואי.

יעקב מרגי: מה עם מורים?

<אבי זיו: עם מורים אין שום בעיה.

יעקב מרגי: יש לך מורים זמינים בכל הארץ?

יעקב מרגי: מורים מתאימים כמובן.

<אבי זיו: שוב, מורה זה משהו שהרבה יותר קל למצוא.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי אפשר לקחת כל אחד?

<אבי זיו: לא, חלילה.

יעקב מרגי: תתייחס.

<אבי זיו: יש יותר מורים מאשר מטפלים פרה-רפואיים.

יעקב מרגי: אני אלך אתך יותר מדויק.

יעקב מרגי: אתה מעסיק מורים שאינם מוכשרים להוראה?

<אבי זיו: תראה, קודם כל - - -

יעקב מרגי: אל תברח.

יעקב מרגי: גם משרד החינוך, הוכח שהוא מעסיק מורים שאינם מוכשרים להוראה.

<אבי זיו: אני רוצה להזכיר לך אדוני היושב ראש שכאשר קיבלנו את הפרויקט הזה מטללים, קלטנו כמעט את כל המורים שרצו להיקלט.

<אבי זיו: זאת אומרת, יותר מזה, משרד החינוך אפילו אמר לנו תקלטו בבקשה את המורים האלה מטללים על מנת שלא יינזקו.

יעקב מרגי: טללים לא על השולחן ומי שידבר אתי על טללים, אני בכלל לא נכנס לשם.

<אבי זיו: אבל זה קשור.

<אבי זיו: כל הגיוסים החדשים, אין מורה אחד שנקלט שלא על פי הפרמטרים שבמכרז.

מאיר כהן: בטללים היו מורים בלי תעודות.

<אבי זיו: אתה שואל אותי האם יש לנו היום ב"קדימה מדע" מורים ללא תעודות וללא הסמכות או שלא עומדים בתנאי הסף של משרד החינוך?

<אבי זיו: התשובה היא כן כי התבקשנו והתחייבנו לקלוט את המורים האלה.

<אבי זיו: אתה שואל אותי האם יש מורים חדשים, לא.

יעקב מרגי: מורים חדשים.

<אבי זיו: לא.

<אבי זיו: חד משמעית לא.

<חיה הראל: אני עוברת על כל התעודות ואני רואה את התעודות.

<אבי זיו: חד משמעית, לא.

<חיה הראל: המורים שנשארו מטללים ועברו עם הילדים ועברנו אצל ההורים ושאלנו אותם האם הם מרוצים, הם אמרו שלא ניגע, זה הכי טוב שיכול להיות.

יעקב מרגי: הורים לא אוהבים שינוי.

<חיה הראל: נוצר קשר טוב, נוצרו יחסי אמון, המורה הזה - הוא לא מורה במירכאות – נשאר עם הילד.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: זה הכרח שלא יגונה.

איציק שמולי: אני אומר לך מה מטריד אותי.

איציק שמולי: התחושה הזאת שמגיעה מהצד הזה של השולחן היא שיש בעיות, מכירים בזה בצורה ישרה, אבל אפשר לחיות עם זה.

איציק שמולי: כאילו בא "קדימה מדע" ושואל מה רוצים ממנו, יש בעיה כללית של מחסור בכוח אדם.

יעקב מרגי: סיכמנו שהפעם זה לא עובר.

איציק שמולי: הייתי מציע לך אולי לנסות לשפר לא את השכר של הפרה-רפואי.

איציק שמולי: אם באמת זה לא אטרקטיבי להגיע לבאר שבע, לדימונה, ללוד או לאשדוד או לקריית שמונה, אולי תיתן שם תמרוץ יותר גדול ל אנשים פרה-רפואיים לבוא ולא בעשרים אחוזים יותר אלא במאתיים אחוזים יותר, והם יבואו.

איציק שמולי: כרגע אמרתם שאין מגבלה, נכון?

איציק שמולי: משרד החינוך ישים את כל מה שהוא צריך, אבל בפועל יש מגבלה כי התלונה הכי שכיחה שאנחנו מקבלים היא לגבי הזמינות של אנשי הצוות הפרה-רפואי.

איציק שמולי: אז יש מגבלה.

איציק שמולי: אם לא הייתה מגבלה, הייתם נותנים יותר כסף לאנשי הפרה-רפואי.

איציק שמולי: מהצד השני של השולחן יושב משרד החינוך ואומר בסדר, החבר'ה עושים מה שאפשר.

יעקב מרגי: לכן אני בדיוק בשלב הזה בו אתה אומר לי שיש בעיות אובייקטיביות.

יעקב מרגי: אני רוצה לשלוט באובייקטיביות ולא רוצה לזרוק הכול לכאן.

יעקב מרגי: יש אובייקטיבי שאי אפשר להתמודד אתו, ואתה יודע מהו?

יעקב מרגי: זה שקרה מקרה ואתה מתייצב ביום הראשון, בשעה הראשונה, ואתה צודק כאן כי באמת צריך להתארגן.

יעקב מרגי: זמן סביר להתארגנות, זה אובייקטיבי.

יעקב מרגי: אבל זמן מתמשך, זה לא אובייקטיבי.

יעקב מרגי: מהיום ששלחנו לוויין לחלל, אין תירוצים לרגולטור.

איציק שמולי: אתה יודע מה צריך לקרות?

איציק שמולי: שרחלי תוציא הוראה בהמלצה או בהוראה של יושב ראש הוועדה לתת דד ליין, תוך כמה זמן צריך להיות - עזוב את המורים – בפרה-רפואי.

<אבי זיו: אני רוצה לחדד.

<אבי זיו: חבר הכנסת שמולי, אנחנו ממש לא עוברים על זה לסדר היום ואנחנו ממש לא חיים עם זה בשלום.

<אבי זיו: כמו שאמרתי קודם, אנחנו הופכים כל אבן כדי להגיע לתוצאה.

יעקב מרגי: אבי, אתה מבין אותי?

<אבי זיו: כן.

יעקב מרגי: אתה מבין למה אני לא מחמיא לך על השיפור?

יעקב מרגי: אני לא רוצה ליפול לשם.

יעקב מרגי: תמונת המצב מהדיון הראשון להיום השתנתה, היא אכן השתנתה, אבל עדיין ההורים מתמודדים עם בעיות שהם לא מצליחים להתמודד אתן.

יעקב מרגי: אם זאת הייתה בעיה – וסלחו לי ושאף אחד לא ייפגע – עם זה שהוא לא קיבל עכשיו שיעור במתמטיקה או באנגלית, בסדר, אבל כשהוא אומר לי אבא שהוא לא רק עוצר בטיפולים אלא זה אומר רגרסיה לילד מבחינה בריאותית – כאן אני.

<אבי זיו: אדוני היושב ראש, אני גוף מבצע.

<אבי זיו: אני לא גוף מנחה ואני לא גוף מקבל החלטות.

<אבי זיו: יש מי שתפקידו לקבוע את הדברים האלה ואני נדרש לבצע אותם.

מאיר כהן: מי מחליט על התעריפים לפרה-רפואיים?

מאיר כהן: מי מחליט כמה לשלם לקלינאי תקשורת?

<אבי זיו: קודם כל, משרד החינוך הגדיר ש"קדימה מדע" צריכה לשלם מינימום של 65 שקלים.

איציק שמולי: מי יבוא ללוד בשביל 65 שקלים?

יעקב מרגי: תנו לו לענות.

<אבי זיו: משרד החינוך קבע את התעריף הזה הן למורים והן למטפלים פרה-רפואיים.

<אבי זיו: אנחנו הבנו שיש קושי גדול לגייס מטפלים פרה-רפואיים במחירים האלה ואנחנו מנהלים משא ומתן עם כל מטפל פרה-רפואי.

<אבי זיו: זה טבעי.

<אבי זיו: זה הגיוני.

<אבי זיו: אתה לא יכול לשלם בלי תקרה תקציבית.

איציק שמולי: אבל כל עוד אין עליך סנקציה בזה שאתה לא מצליח לגייס למקומות מסוימים אנשים פרה-רפואיים, אתה יכול גם לבוא בפעם הבאה לוועדת החינוך ולהגיד לנו מה אתם רוצים ממני?

איציק שמולי: אני ב-65 שקלים לא מצליח.

איציק שמולי: אתה יודע מה הטרגדיה?

איציק שמולי: אני אגיד לך שאתה צודק, הוא יגיד לך שאתה צודק, כולם צודקים אבל הילדים נדפקים.

איציק שמולי: אתה יודע מה העוול הכי גדול?

איציק שמולי: אני אומר לך.

איציק שמולי: ילדים, בגלל שהם רשומים במשרד החינוך, בקופת חולים הם לא יקבלו את הפרה-רפואי.

יעקב מרגי: אמרנו את זה.

יעקב מרגי: הוא חסר אונים.

<אריק בן חמו: ואז אני משלם את זה מהכיס שלי.

<שחר בר חן: חבר הכנסת שמולי, זה לא נכון.

איציק שמולי: זה כן נכון.

איציק שמולי: בואי למשרד שלי ותראי את כל התלונות.

<שחר בר חן: אני יודעת על הורים ולא מעטים שמקבלים את השירות שלנו כפי שהם היו אמורים לקבל בבית הספר או בגן ובמקביל מקבלים מקופת חולים.

איציק שמולי: יש לי חדשות בשבילך.

יעקב מרגי: לא כל טיפול.

יעקב מרגי: חבר הכנסת זוהיר בהלול, בבקשה.

זוהיר בהלול: מכיוון שהנושא הזה קשור עם משולש תלת צלעי של הורים ושל מנהלים ושל "קדימה מדע", אני חושב - לא הייתי בעדות של אריק ולא הבנתי בדיוק מה מורכבות העניין וגם לא הייתי בכל הדיון – על פי רסיסי המידע שעכשיו אני מקבל, שאתה צריך אולי, מכיוון שהבעיה היא רגולטיבית – אדוני היושב ראש, וכמובן קטונתי מלהציע לך, אבל בכל זאת אני מעלה את זה בקול רם – שבכל אזור תוקם ועדה פריטטית שבה יהיה גם ייצוג של הורים ויהיה ייצוג גם של מנהלים.

זוהיר בהלול: כ

יעקב מרגי: אומר לך משרד החינוך שההורים הם חלק מהתהליך.

יעקב מרגי: אם זה נכון, פתרנו את הבעיה.

זוהיר בהלול: אבל באופן רגולטורי.

זוהיר בהלול: אני מציע, מכיוון שהאיש היקר מדבר על כך שזה גוף ביצועי, גוף ביצועי צריך להיות כפוף לרגולציה זמינה ומיידית.

זוהיר בהלול: גם התלמיד שנמצא במיטת החולי שלו זקוק באופן מיידי לאותה עזרה.

זוהיר בהלול: לכן אני חושב שכדי שיקבלו כאן החלטות נבונות ונכונות ב"קדימה מדע", הם צריכים להיות כפופים לביקורת מסוימת גם של ההורים וגם של המנהלים בבתי הספר.

יעקב מרגי: גברת חיה הראל, אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: בסוף הכתובת היא אתם, משרד החינוך.

יעקב מרגי: יש את הזכיין שזכה, יש את הקשיים האובייקטיביים והלא אובייקטיביים שהוא מתמודד אתם ויש את הצרכים האמיתיים של הילדים בפועל ושל המשפחה.

יעקב מרגי: אומר איציק שמולי, בצדק, שאתה זכיין, אתה עסקי, הוא מנתק לך את הנשמה מהשירות שאתה נותן, אתה כרגע גוף עסקי ויש לך נייר ואתה צריך ליישם את מה שיש לך במכרז.

<אבי זיו: גוף חינוכי, פילנתרופי.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: פילנתרופי.

<אבי זיו: חשוב לשים את זה על השולחן.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: "קדימה מדע" הוא חלק מאורט העולמי.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: השיקול הכלכלי הוא אחד השיקולים.

יעקב מרגי: הוא לא השיקול המרכזי.

יעקב מרגי: בסדר?

יעקב מרגי: תיקנתי את עצמי?

<אבי זיו: לא מדויק.

<אבי זיו: השיקול הכלכלי הוא בכלל לא שיקול.

איציק שמולי: הכול לשם שמיים.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: טוב שאמרת.

<אבי זיו: יכול לגחך מי שרוצה.

יעקב מרגי: זאת סמנטיקה.

יעקב מרגי: אחר כך אני אשב אתך.

<אבי זיו: זאת לא סמנטיקה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: אומר לך איציק שמולי שאין – יכול להיות שיש ואז תאמרו לי אם יש – הליך של סנקציה, הליך של בקרה לא על סמך זה שקיבלתי תלונה, בדקתי עם אבי, קיבלתי תשובה מספקת אותי או לא מספקת אותי כרגולטור.

יעקב מרגי: צריך להיות הליך בקרה מובנה של הרגולטור וכרגע זה לא קיים.

יעקב מרגי: צריך להיות הליך בקרה של הרגולטור מובנה בתהליך עם הליך של סנקציה ואין את זה.

יעקב מרגי: כדי לתת לנו את התחושה כי יש בעיות אובייקטיביות וזה לא משהו דיכוטומי מובנה שאני יודע שיש לו שלושים, ארבעים, חמישים כפול שמונים שעות ואני מתמודד עם זה אלא זה לפי הצרכים, ילד חולה, ילד הבריא, ילד חדש נוסף למערכת.

יעקב מרגי: לאורך כל הדרך דיברנו על זה ואין את הדבר הזה.

יעקב מרגי: אני לא שומע אותו.

יעקב מרגי: אין הליך רגולטורי ואין בקרה מובנית שלכם כתכנית עבודה מובנית והליך של סנקציה.

מאיר כהן: לא יכול להיות תהליך של בקרה עם תעריפים כאלה.

יעקב מרגי: בוא נשמע.

מאיר כהן: לא יכול להיות.

מאיר כהן: אם אומרים לו תעריף, אני שומע את זה אבל חברים, למטפלים פרה-רפואיים משלמים גם מאתיים שקלים לשעה כדי שהם יבואו לדימונה.

מאיר כהן: אם התעריף הוא 65 שקלים ואומר אבי שהוא צריך לנהל משא ומתן עם כל אחד, זה לא נתפס.

מאיר כהן: אם לפני הרגולציה הם יעשו תיקון בדף התעריפים שלהם ויגידו לחבר'ה מ"קדימה מדע" שלעובדים פרה-רפואיים משלמים גם מאתיים שקלים אם צריך וגם 250 שקלים, בסדר.

מאיר כהן: אני יודע שלקלינאי תקשורת בדימונה משלמים 220 שקלים.

יעקב מרגי: פתרו את הבעיה הזאת של מחסור של רופאים בפריפריה עם תמרוץ וזה עובד טוב.

יעקב מרגי: מדי פעם משרד האוצר מצקצק בלשונו בדוחות, אבל זה לא מעניין אף אחד.

יעקב מרגי: פתרו את הבעיה.

<חיה הראל: אני יכולה לומר שברמת הבקרה יש לנו בקרה חודש בחודשו על כל הדוחות שהם מגישים.

<חיה הראל: יש לנו אדם שיושב ב"קדימה מדע" כל שבוע כדי לבדוק את הילדים החדשים ואת הבקשות החדשות.

יעקב מרגי: חיה, כאן נפלת.

יעקב מרגי: אמרת אחד, טוב מאוד.

יעקב מרגי: שתיים, טוב מאוד אבל בשלישי פספסת.

יעקב מרגי: את עושה בקרה על הדוחות של קדימה מדע.

<חיה הראל: הגדרת הרגולציה.

<חיה הראל: תתייחס להגדרת הרגולציה אדוני.

יעקב מרגי: רגולציה, אחד הכלים.

יעקב מרגי: תקשיבי מה אני אומר לך וזה בא לעזור לך כדי שיותר לא תשמעי על ועדת החינוך ועל יעקב מגי שמתנפל עליך כל שלושה חודשים.

יעקב מרגי: כדי לקיים רגולציה נאותה, היא לא יכולה להתמקד רק בזכיין או בדוחות שלו.

יעקב מרגי: הדוחות שלו, זה טוב לך, החשב הכללי ומבקר המדינה לא יעירו לך על כך ששילמת בלי בקרה.

יעקב מרגי: זה בסדר.

יעקב מרגי: את בודקת אותו אם הוא עומד בתנאי המכרז, החשב הכללי ייתן לך ציון לשבח.

יעקב מרגי: אבל הילד וההורה לא יכולים להוציא לך דוח מבקר המדינה פעם בשנה.

יעקב מרגי: כשאני אומר לך הליך של רגולציה ושל בקרה, זאת אומרת שאחרי שקיבלת מה שקיבלת ועשית מה שעשית, את יורדת לשטח.

<חיה הראל: זה קיים.

<רויטל לן כהן: סליחה, זה לא קיים.

<רויטל לן כהן: אפס מקרים של בדיקה מול ההורים.

יעקב מרגי: יש פתגם בערבי שאומר לך ותראה מה העם מדבר.

יעקב מרגי: אני אומר לך שזאת חוליה חסרה.

יעקב מרגי: גם חברי הכנסת שליבם יוצא לתלונות שלי ושל ההורים, היינו לפחות בתחושה.

יעקב מרגי: מה שקורה עכשיו זה שאתם משקיעים, משלמים, הזכיין יוצא מגדרו – אני מרעיף מחמאות – ואנחנו נמשיך לכתוש אתכם ולהתכתש כאן סביב ילדים חולים.

יעקב מרגי: אין לי את התחושה.

יעקב מרגי: התחושה היא, הנה, אני אומר לך באומץ וזה לא יהיה פופולרי גם כאן, שאם אני הייתי יודע שיש לך תהליך בקרה מוצלב וההורים אומרים שחיה ירדה אליהם וראתה, שמעה ושאלה אותם – אני הייתי אומר להם ללכת ולעסוק בדברים אחרים.

יעקב מרגי: אבל זה לא קיים.

<רחלי אברמזון: אדוני היושב ראש, זה קורה.

יעקב מרגי: איפה זה קורה?

<רחלי אברמזון: אני אגיד.

<רחלי אברמזון: אתה אומר שחיה ירדה ואני רוצה להגיד שרחלי אברמזון מנהלת האגף מנהלת קשר ישיר עם ההורים שפונים.

יעקב מרגי: שוב פניות ציבור.

<רחלי אברמזון: כולל ועדה, כולל להשתתף בוועדות ולשבת יחד עם ההורים.

איציק שמולי: אם הבעיה הכי קשה שעולה מההורים, אתם חיים עם זה בשלום.

<רחלי אברמזון: לא.

<רחלי אברמזון: אנחנו לא.

איציק שמולי: זה אומר שאתם בהחלט עוברים על הדוחות אבל לעשות ביקורת בצורה אינדוקטיבית, זאת חכמה קטנה מאוד.

<רחלי אברמזון: זאת הנקודה שאני רוצה לערער עליה.

<רחלי אברמזון: אף אחד לא חי בשלום ברגע שיש לנו מצב שבו אנחנו יודעים שלא הגענו עד שורש הבעיה לתת את המענה.

<רחלי אברמזון: יחד עם זאת אני רוצה להגיד באמת, ואני מסייגת את זה מאוד מאוד מאוד וגם נזהרת בדבריי, שלעתים יש קושי למצוא ולהביא את הפתרון המיוחל הזה ולא בגלל דברים אובייקטיביים אלא בגלל כל מיני סוגיות אחרות וזה קורה לפעמים בקשר אל מול הורים.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מתייחסת לכימיה שיכולה להיות או לא להיות בין מטפל לבין הורה לבין ילד מטופל.

איילת נחמיאס ורבין: לשנייה אחת אני שמה את זה בצד.

איילת נחמיאס ורבין: לאורך הדיון הזה, ויכול להיות שהיו דברים שאני פספסתי בתוך ים ההסברים האלה, בסופו של דבר מה שאנחנו מנסים להגיד לכם זה שאנחנו לא מזהים את הבקרה ואת הביקורת, אנחנו לא רואים את ההורים בתוך תהליך מובנה וסדור, אני לא לגמרי הצלחתי להבין את תפיסת השעות ובטח לא את השכר ולדעתי חבר הכנסת מאיר כהן מאוד מאוד מאוד דייק בדברים שלו ואף אחד לא חושד בכם שאתם אנשים לא טובים שלא רוצים לתת את השירות.

איילת נחמיאס ורבין: בואו נפריד בין הדברים האלה, אבל לעומת זאת אנחנו מרגישים ושומעים את זה מההורים כל הזמן, ואיציק שמולי ואני יכולים לתת לכם את ערימות הפניות שהתקבלו אצלנו.

איילת נחמיאס ורבין: אלה ערימות ולא פנייה אחת ולא שתיים.

איילת נחמיאס ורבין: לאורך זמן אנחנו מבינים שהבעיות, במיוחד ציין בצדק חבר הכנסת מרגי, במיוחד הבעיות בעולם הפרה-רפואי, לא מטופלות אבל שמעתי גם תלונות על מורים.

איציק שמולי: עצם העובדה שזה הדיון השלישי שאנחנו מדברים בו על מחסור בפרה-רפואי ויהיה כאן גם דיון חמישי, אז את אומרת לי שאתם עושים ביקורת מערכתית?

איציק שמולי: לא עושים ביקורת מערכתית.

איציק שמולי: אני מאמין לך, בלי טיפה של ציניות, שאכפת לכם לא פחות מאשר אכפת לי ושאתם עוברים גם על הדוחות, ואנחנו באים ואומרים לכם שאנחנו לא רוצים שתעברו על הדוחות.

איציק שמולי: אנחנו מאמינים שאף אחד לא ישחק עם החשב הכללי.

איציק שמולי: אנחנו רוצים שתפתרו את הבעיה עם הפרה-רפואי וכל עוד אין סנקציה או כל עוד לא נותנים להם כלים לתת יותר כסף לפרה-רפואי, הדבר הזה לא ייפתר.

<חיה הראל: לא קרה מקרה ש"קדימה מדע" הביאו לפתחי מקרה בפריפריה ואפילו לא בפריפריה ואמרו לי שהם רוצים את העובדת הזאת והיא מוכנה לעבוד עבור 220 שקלים לשעה - היא מעולם לא קיבלה תשובה שלילית.

<חיה הראל: מעולם.

<יריב כהן: זה שקר.

<יריב כהן: שקרים אתם אומרים.

איילת נחמיאס ורבין: זה הזוי.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא תואם בשום צורה את האינפורמציה שאנחנו קיבלנו.

<יריב כהן: אני מדבר מדם לבי.

יעקב מרגי: אני יודע.

<יריב כהן: זה שקר.

יעקב מרגי: תתאפק כדי שנביא את הפתרון המיוחל.

מאיר כהן: אני מצטער.

מאיר כהן: הייתי ראש רשות והתווכחתי מאה פעמים על תעריפים.

יעקב מרגי: השאלה במקרה הזה.

מאיר כהן: לבוא ולצייר כאן תמונה שאם באה לפריפריה מטפלת פרה-רפואית ומבקשת 250 שקלים אין בעיות, אני מבקש שתדייקי.

מאיר כהן: אני תומך גדול של האגף ויש לי דברים טובים לומר על האגף אבל אני כראש רשות, היו לי ויכוחים מוטרפים.

מאיר כהן: אמרתי למשרד החינוך איך הוא יכול בתעריפים כאלה לאשר כשאני לא יכול להביא מישהו.

מאיר כהן: את יודעת מה התשובה שקיבלתי?

מאיר כהן: תשלים מהרשות.

מאיר כהן: הלכתי להביא פילנתרופ שישלים וברשות עשירה משלימים וברשות חלשה לא משלימים וההורים נפגעים.

מאיר כהן: אולי זה היום אבל אני מעיד על מה שהיה לפני שלוש שנים.

מאיר כהן: אין דבר כזה.

מאיר כהן: היה ויכוח עם משרד החינוך על כל שקל.

<קריאה: גם היום.

יעקב מרגי: שמעתם את חבר הכנסת מאיר כהן.

יעקב מרגי: אני רוצה לשאול שתי שאלות.

יעקב מרגי: בסוגיה הזו של התעריפים, אתם מודעים לכך שמדובר ב-65 שקלים.

יעקב מרגי: למה במכרז מלכתחילה היה שישים שקלים?

<רחלי אברמזון: אני רוצה להגיד משהו לגבי התעריף.

<רחלי אברמזון: ההסכם וההצעה שהוגשה על ידי "קדימה מדע" נמצאת שם.

<רחלי אברמזון: התעריף לפרה רפואי, המינימום שלו הוא 120 שקלים אם אינני טועה.

<רחלי אברמזון: אני לא מדברת על מה היה במכרז.

<רחלי אברמזון: ההסכם וההצעה שהוגשה מ"קדימה מדע".

<רחלי אברמזון: היום, יעיד אבי, אין מטפל פרה רפואי ב"קדימה מדע" שמקבל 65 שקלים.

<רחלי אברמזון: זה הדבר האחד.

<רחלי אברמזון: הדבר השני, לגבי העניין הזה של תיקון במכרז.

<רחלי אברמזון: אנחנו רושמים וניקח את זה לתשומת לבנו .

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא תשומת לבכם.

יעקב מרגי: אין תשומת לב כאן.

<קריאה: היא לא יכולה לשנות את המכרז.

יעקב מרגי: תשומת לב זה ניסוח לא טוב.

מאיר כהן: זה בדיוק הסיפור של לתת למי שמגיש את המכרז הזול ביותר.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

יעקב מרגי: עוד שאלה.

יעקב מרגי: בהליך הבקרה החסרנו את הקטע הזה.

יעקב מרגי: יכול להיות שהכול עובד כמו שצריך ובמקרה מסוים גם בית הספר הוא לא הכי פעיל ולא הכי רגיש.

<קריאה: זה היה בעדינות.

יעקב מרגי: כשאני אומר בהליך הבקרה, צריך לבקר גם את היחידה הזאת שלכם בתוך בתי הספר.

יעקב מרגי: יסלחו לי כל מי שרצה לדבר ולא דיבר כי הגענו לשעה 11:00 ואנחנו צריכים לסיים את הדיון.

יעקב מרגי: פחות או יותר נגענו בדברים שרציתם להתייחס אליהם.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אם אני מסכם את הדיון הזה, בדיון הזה הצלחנו איכשהו ללכת לכיוון מסוים כדי להביא אותנו למצב הזה.

יעקב מרגי: רחלי, לא הולכת להיות תשומת לב אלא הולכת להיות דרישה והדרישה בסיכום שלי היא כלהלן: אני רוצה לקבל תוך חודש תכנית בקרה מובנית שתשלב את כל השחקנים בזירה.

יעקב מרגי: קרי, הזכיין שהוא "קדימה מדע", המתי"א, בתי הספר, ההורים.

יעקב מרגי: לגבי ההורים אני דורש חד משמעית.

יעקב מרגי: הם חלק מהתהליך ולא יתכן שלא יהיו בהליך הבקרה לפחות ובוודאי בהליך תפירת החליפה.

יעקב מרגי: הם חייבים להיות בתהליך תפירת חליפה טיפולית והיו חלק מהתהליך.

יעקב מרגי: אני דורש את זה.

יעקב מרגי: גם בהליך הבקרה.

יעקב מרגי: צריך לקבל מהם משובים.

יעקב מרגי: אני לא אומר פעם ברבעון אבל צריך לקבל משוב אחרי שילד נכנס למסגרת.

יעקב מרגי: צריך לקבל מההורה תוך חודש משוב על הטיפול שהילד קיבל.

יעקב מרגי: אם הוא יצא מהתהליך, הוא לא יוצא ככה אלא הוא יוצא עם משוב.

יעקב מרגי: זה טוב גם להורים, טוב לנו, טוב לזכיין, טוב לכל המערכת וטוב לכם לא פחות.

יעקב מרגי: מאחר וזה לא מדע מדויק, אנחנו לא יודעים מה צופה לנו פני העתיד, אלה צרכים שמשתנים, חייב להיות משוב בהליך הזה.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה את הכרזתכם לגבי זה שמקומות בהם יש מצוקה בהשגת מטפלים פרה-רפואיים, יש לכם גיבוי תקציבי לפי הצורך.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו נמשיך לעקוב.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל תוך שלושים ימים לוועדה.

איציק שמולי: אני יכול להוסיף משהו?

יעקב מרגי: כן.

איציק שמולי: אם מקובל עליך אדוני היושב ראש, אני מבקש לקבל נתונים מ"קדימה מדע" וממשרד החינוך.

יעקב מרגי: זה חלק מהסיכום.

איציק שמולי: על המחסור באנשי טיפול לפי מקצוע בחתך של פריסה גיאוגרפית.

איציק שמולי: אני מבקש לקבל לוועדה את השכר החציוני שמשולם לאנשים פרה-רפואיים על ידי "קדימה מדע" לפי איש המקצוע, לא מה שכתוב בחוזה אלא מה שקורה בשטח, בפועל.

איציק שמולי: אנחנו מבקשים לקבל את זמן היישום הממוצע לאיש פרה-רפואי לפי המקצוע שלו, כמה זמן לוקח מהרגע שהתקבלה ההחלטה, כמה זמן בממוצע לוקח לשלב את האיש.

איציק שמולי: אני מציע להורים להכין גם כן מסמך כזה בלי הרבה סימני קריאה והתרגשות, למרות שהיא מובנת, אלא מסמך שהוא כמה שיותר מגובה בנתונים.

<אבי זיו: זו נקודה חשובה.

<אבי זיו: מרגע קבלת ההחלטה לגבי התקן שמגיע.

איציק שמולי: מהרגע שמודיעים לך.

<אבי זיו: לא מרגע קבלת הפנייה.

איציק שמולי: ברור.

איציק שמולי: מהרגע שבו מתקבלת ההחלטה שהילד הזה והזה צריך לקבל את השירות הזה והזה.

יעקב מרגי: רחלי, רשמת את הכול.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.