ועדת המדע והטכנולוגיה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 71, 2016-07-26 11:00

אורי מקלב: בוקר טוב לכולם.

אורי מקלב: היום יום שלישי, יום שנאמר בו פעמיים כי טוב.

אורי מקלב: אני מתכבד לפתוח ישיבה של ועדת המדע והטכנולוגיה, היום יום שלישי, כ' בתמוז, תשע"ו, ה-26.7.2016.

אורי מקלב: על סדר יומנו טכנולוגיה לתחבורה שיתופית בעידן החברתי, ישיבת מעקב ודיווח.

אורי מקלב: אנחנו ישבנו לפני כתשעה חודשים פה בוועדה והעלינו את הנושא של תחבורה שיתופית, על כל היבטיו, על רוב היבטיו, דיברנו על איך זה פועל, מה זה תחבורה שיתופית, דיברנו על המעלות של תחבורה שיתופית, דיברנו על החששות מתחבורה שיתופית, דיברנו אולי על ההשלכות של תחבורה שיתופית, כמו המוניות ועוד.

אורי מקלב: היום נראה לי שאחרי תשעה חודשים, בפרספקטיבה של תשעה חודשים אנחנו כבר נמצאים רחוק, דהיינו כשאנחנו דיברנו על זה בכנסת זו הייתה הפעם הראשונה שדיברו על זה בכנסת, פעם ראשונה שהייתה ישיבה מסודרת.

אורי מקלב: גם התקשורת הייתה פחות, המודעות, אני חושב שאנחנו נמצאים כבר לא שלושת רבעי שנה, אלא כבר, אולי לא שנת אור, אבל בהחלט מרחק גדול.

אורי מקלב: תחבורה שיתופית קיימת, בדרך זו או אחרת, בדרך עברנו לא מעט משברים בעניין של תחבורה שיתופית, משברים פוליטיים מתוקשרים ופומביים בממשלה בנושא התחבורה השיתופית.

אורי מקלב: אולי היום, כשמישהו יהיה ראש ממשלה או לא יהיה ראש ממשלה ויגיד שהכול התחיל בוויכוח על התחבורה השיתופית, שמה זה התחיל, יכול להיות, אולי נהייתה היסטוריה מהעניין הזה.

אורי מקלב: אנחנו תיכף נשמע את משרד התחבורה, נשמע את משרד האוצר, את ארגון נהגי המוניות, את החברות של תחבורה שיתופית ועוד ארגונים ונציגי ציבור ועיריות, ועוד דוברים רבים שביקשו לדבר, רכבת ישראל, פורום קהלת, יש לנו רשימה של דוברים.

אורי מקלב: אני אומר את זה מראש, שכל אחד יתכנס לזמן.

אורי מקלב: דרור גנון הגיע.

אורי מקלב: קודם כל כנראה הגעת בתחבורה ציבורית לפה, לא?

<דרור גנון: ברגל.

אורי מקלב: איחרת.

אורי מקלב: יכולתי לתת לך לזכותך על זה שאיחרת ולא פתחתי את הישיבה בגלל שהגעת בתחבורה ציבורית, זה לוקח זמן, אבל ברגל?

אורי מקלב: טוב.

אורי מקלב: אנחנו סיימנו את הדיון הקודם בסופו של דבר עם משרד התחבורה.

אורי מקלב: משרד התחבורה אמרו שיש הרבה היבטים, דברים מורכבים מאוד, באמת פרסת את מה שיכול להיות, אנחנו חשבנו שלחלקם אפשר למצוא פתרונות, משרד התחבורה, ביקשנו שיעשה עבודה, שיהיו לו דברים יותר מגובשים ככל האפשר.

אורי מקלב: אנחנו שומעים שיש פריצה של דרך, הצעה של שר התחבורה, תחבורה שיתופית במוניות, אנחנו נקרא לזה נסיעה במונית משותפת.

אורי מקלב: דרך אגב, ההצעה הזאת הייתה פה בתוך הוועדה, אני מחזיק פה את הפרוטוקול ובפרוטוקול של ועדת המדע, שהתכנסה ב-21.9.2015, בעמוד 21, היושב ראש אומר לדרור 'נתחיל עם נסיעות שיתופיות במוניות, זו הייתה הצעה.

אורי מקלב: שם אתה יודע בדיוק, שם יש לך רגולציה, למה את זה אתה לא נותן?', זה שאלתי אתכם ב-21.9, אז הנה ברוך ה' השר ומשרד התחבורה קיבלו את ההצעה ואני רואה שמאז עשינו משהו ויש כבר תחילתה של דרך.

אורי מקלב: אנחנו חושבים, ובזה אני רוצה לסיים, שאי אפשר להתעלם ואי אפשר לדחוק את הנושא של תחבורה שיתופית.

אורי מקלב: זה נושא שהעלינו אותו, משרד התחבורה הגיב בצורה קשה על הניסיון להעלות את זה, משרד התחבורה דחה את זה בשתי ידיים, אני לא רוצה להגיד מי, אבל בכיר מאוד.

אורי מקלב: אני יכול להגיד, שר התחבורה פנה אליי ואמר לי 'איך אתה מעז להעלות דבר כזה?

אורי מקלב: איך אתה חושב שזה יכול להיות נושא שיכול להיות מיושם בארץ?

אורי מקלב: זה נושא ביטחוני' ועוד נושאים, והנה אנחנו נמצאים לא הרבה זמן ואני אומר ואני מצלצל, אני לא רוצה להגיד שאמרתי, אם אנחנו בעצמנו לא נפעיל את הרגולציה, לא נעשה הסדרה, זה יבוא עלינו וזה יהיה, לא נוכל לעצור את זה ואז נצטרך להלביש את הרגולציה וההסדרה על דבר שכבר קיים ויהיה לנו הרבה יותר קשה.

אורי מקלב: אני כן חושב שצריך לעשות את הדבר הזה, זה קיים, צריך להתחיל עם זה, לבדוק את זה, להגיע עם מסקנות.

אורי מקלב: אם מגיעים למסקנה שלא, גם מסקנה, יכול להיות, אבל אז תילחם בזה גם.

אורי מקלב: אבל להשאיר מצב שאתה לא מתערב, נותן לשוק להיות ולא להיות ולא להגיד אמירה ואמירה יחידה זה לשמור על נהגי המוניות, אני חושב שזה נכון, גם אנחנו חושבים שצריך לשמור על נהגי מוניות, אבל אפשר לקיים - - - אני חוזר ואומר שתחבורה שיתופית מבחינתי, אף אחד לא קבע שזה יפגע בנהגי המוניות, יש לזה צדדים ויש גם כאלה שחושבים, אני גם חושב, שזה יגביר את הנסיעה בתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: מגיעים ליעד מסוים, אדם נוסע, לדוגמה פרדס חנה או רעננה, מכפר סבא לתל אביב, מגיע בתחבורה שיתופית, בתקווה שזה לא על חשבון התחבורה הציבורית שהוא נוסע, ככה זה צריך להיות, ובהמשך שלו הוא יכול לנסוע בתחבורה הציבורית, הוא ייסע במונית, יש לו ביום עוד לעשות, הוא לא חייב, הוא יכול וחלקם בוודאי יכולים להמשיך בעניין הזה.

אורי מקלב: אני בהחלט חושב שיש להפעיל הסדרה.

אורי מקלב: אני אביא דוגמה אחת, ובזה אני אסיים, שאלו כאן האם אתה יכול להוסיף עכשיו עוד 100,000 נהגי מוניות, אנשים שהם במקום נהגי מוניות מקצועיים, עם כל מה שאנחנו דורשים מנהגי מוניות, אדם יתחיל עם הרכב הפרטי שלו ויהיה נהג מונית.

אורי מקלב: נניח שאנחנו חוששים מזה ואין לנו הסדרה, אפשר לעשות הסדרה גם בעניין הזה, אבל מה שמוביל אותנו זה להוזיל את התחבורה, זה משהו חברתי מעבר לכול.

אורי מקלב: בסופו של דבר זה משהו חברתי, זה משהו שצריך להוזיל, להועיל, לייעל, להנגיש.

אורי מקלב: אמרתי שגם אפשר להגביל את זה, אפשר לקבוע שמי שפעיל בתוך התחבורה השיתופית, לא יותר משלוש שעות ביום, ארבע שעות, או בסופי שבוע יותר, באמצע השבוע יותר.

אורי מקלב: אני יכול להרחיק לכת.

אורי מקלב: דרור, אני מדבר גם אליך, רק אנשים שגם עובדים, אנשים שעובדים יכולים להיות גם.

אורי מקלב: בעניין של הסדרה אפשר להגיע רחוק, אם רק רוצים.

אורי מקלב: אני אומר שהסדרה יכולה להיות ועדיף לעשות הסדרה, עדיף להעלות את זה על השולחן, צריך להעלות את זה על השולחן, צריך להתייחס לזה, צריך להקדים את הדבר ולא אחרי זה להיגרר אחרי הדברים האלה.

אורי מקלב: או שמקבלים החלטה שתחבורה שיתופית לא קיימת אצלנו, אנחנו דוחים אותה מכל וכל.

אורי מקלב: אז תחליטו את הדבר הזה, נקבל החלטה.

אורי מקלב: אני מניח שלהחלטה כזאת תהיה משמעות ציבורית והציבור גם ידון בזה.

אורי מקלב: עד כאן דברי ההקדמה שלי, אני בסדר הדברים אתחיל עם משרד התחבורה, דרור גנון, בבקשה, איפה אתם אוחזים היום בכל הנושא של התחבורה השיתופית.

<דרור גנון: קודם כל בוקר טוב.

<דרור גנון: מה שאני יכול להגיד זה שבסופו של דבר אנחנו שוקלים עכשיו אפשרות להתחיל את הנושא השיתופי בנושא של מוניות בכלל, שזה ענף שהיום כבר זמין וקיים מבחינת המציאות בשטח, הוא פרוס בכל המדינה ויש יכולת, גם רגולטורית, לדאוג לרמת השירות של הנוסע, יש אפשרות לייצר תהליכים משלימים וכרגע אנחנו נמצאים במגעים בתוך הממשלה לראות איך אפשר להתקדם עם העניין הזה, כמו שציינת.

<דרור גנון: וכמו שאמרת, בספטמבר באמת הייתה פה ישיבה, אז קלענו לדעת גדולים, בסופו של דבר זה באמת עלה כאן וזה התפתח.

<דרור גנון: זה רק מראה שבסופו של דבר אנחנו מבינים את הצורך ורוצים, אבל אנחנו רוצים גם - - -

אורי מקלב: בדקה, מה זה אמור להיות התחבורה הציבורית, המוניות השיתופיות האלה, הכול מרצון?

<דרור גנון: מונית שיתופית היא כנראה, לפי החשיבה כרגע - - -

אורי מקלב: אדם יכול לבחור להיות נוסע בודד או יוכל לבחור להיות נוסע משותף ואז מחיר הנסיעה בהתאם יהיה לו יותר זול.

<דרור גנון: מחיר הנסיעה יהיה פחות ממחיר הנסיעה הקבוע בספיישל, הוא יידע פחות או יותר מה היה אמור לעלות לו ספיישל, הוא יכול להזמין את זה באמצעות או תוכנה או באמצעות IVR, כי יש ציבור שלא משתמש באינטרנט והוא יידע מראש כמה זמן ייקח לו לנסוע, כמה אנשים ייסעו איתו, כמה יעלה לו, מתי הוא צריך לחכות, איפה הוא צריך לחכות.

אורי מקלב: והיא יכולה להיות שיתופית גם באמצע?

אורי מקלב: הוא צריך נקודת התחלה משותפת, או שהוא נוסע 5 קילומטרים לבד ול-5 הקילומטרים הבאים מצטרף עוד נוסע.

אורי מקלב: זה גם יעבוד?

<דרור גנון: לא, הוא יידע מראש, כי אם לא הוא לא יידע לתכנן את הזמן שלו.

אורי מקלב: לא, אין מראש.

<דרור גנון: כל העניין השיתופי, ההסתכלות שלנו היא תמיד מצד הנוסע.

<דרור גנון: אני מסתכל על הנוסע, איזה דרך הוא צריך לעבור, מה סיפור הדרך שלו ואם הוא ייכנס למצב שבו הוא יעלה על נסיעה כזאת ולא יידע מה קורה בדרך והוא תכנן להגיע בשעה מסוימת ליעד שלו ועל הדרך פתאום יעלו ויורידו ויסטו מהמסלול אז הוא יכול לפספס את הנסיעה וזה יהרוג גם את השירות, כי הוא יהפוך אותו לפחות אמין.

<דרור גנון: לכן אני חושב, לדעתי, מראש צריך לדעת כמה נוסעים יש לי בדרך וצריך לסגור את הנסיעה ברגע שמגיעים לכמות הנוסעים או היעדים ולצאת לדרך.

<דרור גנון: ואם יהיו אחרים, אז הם יהיו בנסיעה שיתופית נוספת, בסוף זו התנהלות תפעולית, זה לא צריך לעניין את הנוסע.

אורי מקלב: וזה תלוי בחקיקה?

<דרור גנון: קודם כל זה צריך לעבור בממשלה, יש לזה עוד כמה בדיקות ועניינים.

<דרור גנון: יש עניין של חקיקה, יש עניין של היערכות.

<דרור גנון: יש לזה כל מיני מרכיבים שצריך לייצר אותם.

אורי מקלב: אני סתם סקרן, למה זה צריך להיות בממשלה להחליט שאפשר לייעל או אפשר לעשות עוד דרך של מונית שיתופית?

אורי מקלב: מה זה ממשלה צריכה להחליט על זה?

<דרור גנון: זו החלטה שצריכה לעבור בממשלה.

אורי מקלב: זו החלטה מקצועית של משרד התחבורה, שהוא חושב שצריך לעשות דבר כזה, לקדם.

אורי מקלב: איזה דברים שברומו של עולם שצריכה ממשלה להחליט על מוניות משותפות?

אורי מקלב: קטונתי מלהבין את ההחלטה הדרמטית הזו.

<דרור גנון: יש תיקוני חקיקה.

אורי מקלב: אולי הקבינט המדיני ביטחוני יישב על זה קודם?

<דרור גנון: הרב מקלב, אני לא בענייני פוליטיקה, אני יכול לענות לך רק בעניינים שקשורים לעבודה שלי.

<דרור גנון: יש עניינים של תיקוני חקיקה, יש תהליך, יש פרוצדורות.

אורי מקלב: זה נכון, משרד התחבורה יכול לקדם הליכי חקיקה.

<דרור גנון: משרד התחבורה יטפל בזה בהמשך, אני מאמין, ואנחנו נשאיר לשר התחבורה לעשות את מה שהוא צריך לעשות ואני מקווה שזה יוכל להתקדם.

<דרור גנון: לגבי בכלל הנושא השיתופי, אנחנו עדיין נמצאים בבחינה משפטית, אנחנו מקיימים דיונים על העניין הזה כל הזמן, אנחנו בוחנים את זה מכל הכיוונים, גם מבחינת השוק עצמו, גם מבחינת הנושא של הרגולציה שלו וכל המרכיבים האחרים.

<דרור גנון: אני מעריך שעד סוף השנה הזאת אנחנו כבר נדע פחות או יותר איך אנחנו יודעים להתנהל בעניין הזה.

<דרור גנון: באופן כללי אנחנו לא מתנגדים לעניין הזה, רק אנחנו רוצים לבחון את הדרך הנכונה ביותר לטפל בזה.

אורי מקלב: מה התקדמתם אצלכם בנושא התחבורה השיתופית הכללית?

אורי מקלב: האם אתם מציעים מחקר, אתם עושים משהו בעניין הזה?

<דרור גנון: כן, אנחנו עושים כל מיני תהליכים פנימיים בינתיים, אנחנו בוחנים את ההשפעה של זה על כלל הענפים ובכלל על כמות המשתתפים, משמעויות או נגזרות שיכולות לקרות.

<דרור גנון: אנחנו לומדים גם ממקומות אחרים, שקיימים שם מערכות כאלה, אנחנו נפגשים עם מי שצריך, יש גם פניות של יזמות פרטית שמגיעה אלינו בכל מיני דברים, וגם צריך לבחון את האספקטים המשפטיים.

<דרור גנון: יש הרבה.

<דרור גנון: אנחנו מדינה אחרת קצת, שונה ברמת ההתנהלות הפנימית שלה ממקומות אחרים, כנראה גם הרגולציה שלנו שונה, אנחנו צריכים לשנות רעיונית את הרגולציה, צריכים לפתוח את זה בצורה אחרת ואנחנו יושבים וחושבים איך לעשות את זה.

אורי מקלב: בתכנית העבודה של 2017, בתקציב 2017 זה עדיין לא נמצא.

<דרור גנון: לא, כי עדיין אין גיבוש של עמדה, אבל אני לא חושב שתקציב זה העניין.

אורי מקלב: מתי נראה לכם שיהיה לכם איזה - - -

<דרור גנון: אני מעריך שעד סוף השנה הזאת אנחנו כבר נגבש עמדה בעניין הזה ונציג אותה כבר אחרי מושב הקיץ.

אורי מקלב: רק מילה אחת, דרור, תיכף נשמע, ברשותך, ותוכל להתייחס לדברים אחרים שיהיו פה.

אורי מקלב: אנחנו גם נעבור מיד אחריך לאוצר, אבל לפני זה מה שאני כן חושב, והציבור מצפה לזה, בסך הכול מוניות שיתופיות זה דבר טוב, אבל גם המחיר לנוסע צריך להיות תחת הפיקוח שלכם וגם בהכוונה שלכם וביעדים שלכם.

אורי מקלב: אדם נוסע מנקודת מוצא עד נקודת יעד עם עוד אחד, המחיר צריך כמעט להתחלק ביניהם שווה בשווה, נניח עוד קצת.

אורי מקלב: בלי לפגוע בנהגי מוניות, אנחנו רוצים שהם ירוויחו ואנחנו רוצים שהם יהיו מרוצים וחשוב שגם לאנשים תהיה מוטיבציה להיות נהג מונית, להתפרנס בכבוד וברווחיות, אנחנו יודעים מה זה היחס לנוסע, הכול נכון, אבל בסופו של דבר המחיר לנוסע גם צריך לבוא בחשבון ולפי מה שהוצג בתקשורת יש עוד פערים, לפי דעתי והשכל ובינתי מבינה, מהאמת.

אורי מקלב: עד היום זה לא היה חוקי, לא היה אפשר, אולי כן מרצון, לא מרצון, עכשיו אתה ממסד את הדבר הזה וזה צריך להיות משהו משמעותי וזה גם ממילא, לפעמים לא מסתכלים אחורה, גם הרבה יותר ישתמשו בזה.

אורי מקלב: זה באמת יחזק את הנושא של המוניות ויכול להיות שזה ייתר, אולי, לא יודע, את התחבורה השיתופית הכללית.

אורי מקלב: אם יידעו לתת התנהלות נכונה במחיר אטרקטיבי, אין לי ספק שזה יציף מאוד ויחזק מאוד את התחבורה הציבורית, שאנחנו קוראים לה הממוסדת כרגע.

אורי מקלב: לפני שנעבור לנהגי המונית, האוצר.

אורי מקלב: ראיתי גם התבטאות שלכם בעניין שלכם, אני חושב שאמיר לוי אמר שהתחבורה הציבורית יקרה ובעניין הזה יש לכם גם עמדה.

<הראל שליסל: אז אני קצת אתייחס למה שדרור אמר גם, בהמשך למה שהוא אמר, אז כמובן שמשרד האוצר בעד תחבורה שיתופית, היתרונות שלה כמובן זה הגברה של התחרות, ההורדה של המחיר לצרכן, צמצום הגודש בדרכים וגם ניצול הון קיים, שזה גם מוניות ואולי גם בעתיד רכבים פרטיים, הון שקיים ואנחנו באמצעות תחבורה שיתופית יכולים להגדיל את הניצול שלי וגם להוריד את המחיר לצרכן וגם להוריד את הגודש בדרכים.

<הראל שליסל: בהמשך למה שדרור אמר, במסגרת התכנית הכלכלית שאנחנו מביאים לממשלה, במסגרת התקציב, אנחנו מתכננים, ביחד עם משרד התחבורה, ושוב, בדגש שהכול בשיתוף עם משרד התחבורה, להביא קונספט של מוניות שיתופיות.

<הראל שליסל: האפשרות לחלוק נסיעה שיתופית.

<הראל שליסל: ספציפית על הפרטים אנחנו עוד בדיונים עם משרד התחבורה איך בדיוק להבטיח שהשירות מצד אחד גם יביא את התוצר שאנחנו רוצים, שזה שירות זול יותר ואיכותי, ומצד שני גם נבטיח את זה שלא יהיו כל מיני הונאות או פגיעה בצרכן.

<הראל שליסל: שוב, זה משהו שנמצא בשלבי גיבוש מתקדמים, אבל זה יבוא במסגרת התכנית הכלכלית.

אורי מקלב: וההרחבה של התחבורה השיתופית היא גם בבדיקה שלכם?

<הראל שליסל: הרחבה של תחבורה ציבורית, אתה מתכוון ספציפית לנהגים פרטיים?

אורי מקלב: כן.

<הראל שליסל: אז זה ספציפית לא נכנס כרגע במסגרת התכנית הכלכלית.

<הראל שליסל: אמר את זה גם הממונה על התקציבית, אנחנו רואים את זה בעין טובה, אנחנו בעד הדבר הזה, שוב, זה צריך להיעשות במסגרת הסכמה של משרד התחבורה ולראות שהשירות הזה גם מביא את היתרונות של תחבורה שיתופית, אבל גם מבטיח שירות אמין לציבור.

<הראל שליסל: שוב, אנחנו נעשה את זה בשיתוף עם משרד התחבורה.

אורי מקלב: אני גם חושב שחשוב שאתם משתתפים בדיון הזה, אני לא זוכר אם בדיון הקודם השתתפתם או לא.

<הראל שליסל: אני אישית בטוח לא, אבל - - -

אורי מקלב: אני חושב שלא ואני באמת חושב שזה היה חסר וגם משרד התחבורה חשב שחשוב שמשרד האוצר יהיה בעניין הזה, ואני חושב שחשוב לשמוע את כולם כשמשרד האוצר יושב פה, הרפרנט לענייני התחבורה הציבורית, יש לזה חשיבות, הכול במסגרת חוק ההסדרים.

<הראל שליסל: הסיפור של המוניות השיתופיות כן.

אורי מקלב: נו, זה חלק מהחיסרון של הדבר.

<הראל שליסל: למה חיסרון?

אורי מקלב: חוק ההסדרים, אתה יודע.

אורי מקלב: בחוק ההסדרים אי אפשר לתת את הדעת - - -

<דרור גנון: הרב מקבל, הממשלה מצביעה על חוק ההסדרים.

אורי מקלב: זה נכון, אבל החסרונות של חוק ההסדרים זה יתרונות של הממשלה וחסרונות של הכנסת.

אורי מקלב: כשאתה דן במסגרת חוק ההסדרים במאות חוקים אתה לא יכול לתת את הדגש ואת תשומת הלב לכל חוק.

אורי מקלב: חוק כמו זה ייבלע בתוך כל הדיונים האלה ולא יקבל את האינפוט הנכון שהוא צריך לקבל בחידוש כזה.

אורי מקלב: אני רואה את זה כבשורה חשובה מאוד, זה יכול באמת לגרום לאנשים שייסעו בתחבורה ציבורית ויניחו את הרכבים בבית.

אורי מקלב: אפילו זה זו כבר פריצה של דרך, אני חושבת שמהותית, ורפורמה וקצת לצאת מהקיבעון הזה ואני חושב שזה ייתן מנוף לנושא של התחבורה הציבורית, בשילוב עוד דברים.

אורי מקלב: אדם מגיע למקום והוא גם צריך שהסביבה האחרת תהיה גם סביבה נגישה, זמינה ואמינה.

<הראל שליסל: ללא ספק, חשוב להגיד שספציפית מהרפורמה הזאת גם נהגי המוניות צריכים להרוויח.

<הראל שליסל: כלומר גם הצרכן, כמובן שהמחיר יורד, אבל גם הנהג, כלומר זו רפורמה של win win לגמרי.

אורי מקלב: ודאי.

אורי מקלב: הם ירוויחו מעצם זה שייסעו יותר.

אורי מקלב: זה לא שזה אחד פלוס אחד, זה בעצם מביא מאפס לשניים, זה לא רק אחד שמוסיפים עליו אחד, אחד יש לו בטוח נסיעה ועכשיו - - - בינינו, ואני חושב שגם נהגי המוניות יודעים את זה, ותיכף נשמע גם אותם, זה יביא מאפס לנסיעה - - - נסיעה שלא היו נוסעים, לא זה ולא זה, לא ראובן ולא שמעון היו נוסעים, עכשיו שניהם נוסעים ביחד, זה לא ששמעון מצטרף לראובן.

אורי מקלב: יהודה בר אור, מאיגוד נהגי המוניות, בבקשה.

<יהודה בר אור: שלום לכם, לכל המאזינים פה.

<יהודה בר אור: הגשתי לך הצעה כתובה, אני מקווה שקיבלת אותה.

אורי מקלב: ודאי.

<יהודה בר אור: לפי מה שאני שומע ממך אז אני רואה שלא קיבלת אותה.

אורי מקלב: לא רק שקיבלתי, זה צמוד אליי.

אורי מקלב: זה מ-13.7 ואתה חתום על זה.

<יהודה בר אור: ההצעה האחרונה שיצאה עכשיו, ב-13.7 ושמה - - -

אורי מקלב: אתה אומר לי שאני לא יודע?

אורי מקלב: אתה רוצה לבחון אותי?

<יהודה בר אור: אדוני היושב ראש, אם אתה התחלת בדבר הכי - - -

אורי מקלב: לא, השארתי שאתה תגיד, לא שאני אגיד בשמך.

<יהודה בר אור: הדברים הכי גדולים ששמעת בענף המוניות, שענף המוניות מצא אפשרות חוקית ומסודרת והכי טובה להוזיל בהסעה שיתופית את הנסיעות לנוסע השני וגם הראשון כבר ירוויח מזה, ב-35%.

<יהודה בר אור: אתה מקשיב טוב, היושב ראש?

<יהודה בר אור: ב-35%.

אורי מקלב: כן, זה נמצא בעמוד 2.

<יהודה בר אור: ואם השלישי ייסע איתו אנחנו גם נוזיל את ב-50%.

אורי מקלב: זה גם יביא לקנות מוניות גדולות.

<יהודה בר אור: וזה יביא שאנחנו נקנה גם מוניות גדולות, וזה יהיה כדאי.

אורי מקלב: אז קראתי את המסמך או לא קראתי את המסמך?

<יהודה בר אור: העמודים מהמסמך לפניך ולא התלהבת מהרעיון, אני כבר בבעיה, ולכן חידדתי את העניין, שקודם כל נתחיל - - - כבוד היושב ראש, לנו יש את האפליקציה שכל מי שממציא אותה פה, גם של ווייז, גם של גוגל, גם של כל האנשים שמשלבים את הנסיעה ויודעים לעשות את זה הכי מצוין.

<יהודה בר אור: היום יש לזה פיתוח מצוין מכמה גורמים שמפעילים תחבורה ציבורית, גם גט טקסי, גם לנו, לכולם ביחד יופי של תחבורה משתפת שיודעת לעשות את זה מצוין.

<יהודה בר אור: לא הייתה אפשרות חוקית איך לבצע את האפשרות של חלוקת החשבוניות לכל נוסע ונוסע, כי למעשה זו הייתה הבעיה.

<יהודה בר אור: הבעיה, אמרת למה הכול הולך, כי כדי להעביר דבר בארץ ישראל הכול צריך לעבור דרך הכנסת, דרך ועדת הכלכלה, דרך כל הדברים, כי במצב הקיים אין לנהג המונית שיקול דעת להפעיל לשני אנשים, לכל אחד לתת חשבונית נפרדת.

<יהודה בר אור: אנחנו צריכים לתת במצב הקיים פתרון לכל אחד בחשבונית אחת.

<יהודה בר אור: זאת אומרת אם נוסע בן אדם ואני רוצה לקחת עוד אחד ולתת לו גם חשבונית, במצב הקיים לא הייתה אפשרות.

<יהודה בר אור: על ידי שהכנסנו עם המהנדסים של חברות המונים ולקחנו את המומחים ביותר שמפעילים את התחבורה הציבורית ויודעים לעשות את הזה הכי טוב בעולם, חברות המונים שעושים כבר את החישובים של הדרכים ועובדים מול משרד התחבורה והאוצר שנים רבות, אז הם ישבו איתנו ביחד ומצאו פתרון שהוא פתר את כל הבעיה הזאת.

<יהודה בר אור: קודם כל אנחנו מוסיפים בנוסע השני את האפשרות של מונה יורד, זאת אומרת גם הוא יקבל קבלה, חשבונית, על כל הנסיעה שלו, ברגע שמצטרף הנוסע השני בשילוב הנסיעה, יורד המחיר של הראשון ב-35% וברגע שמצטרף השלישי אנחנו מורידים כבר את המחיר ב-50%.

<יהודה בר אור: זאת אומרת שאם אנחנו מדברים פה על נסיעה שאני לוקח מרמת אביב לתל אביב 60 שקלים, שאדם נוסע איתה כל הזמן, הראשון, יעלה לו 40 שקלים, ואם ייסע איתם נוסע שלישי זה יעלה לו 30 שקלים.

אורי מקלב: ונהג המונית, במקום לקבל 60 הוא מקבל 90.

<יהודה בר אור: נכון, כי הוא לוקח נקודות.

אורי מקלב: כדי להשלים את התמונה צריך להגיד את זה.

<יהודה בר אור: בטח, ברור, כי אם אנחנו לא נרוויח אין תכניות.

<יהודה בר אור: הלוא ברור שנהג המונית, ברגע שהוא מוריד בלוש נקודות הוא צריך לקבל על הנקודות, הוא לא מוריד את כולם באותה נקודה או אוסף את כולם באותה נקודה, לכן הוא אוסף בשלוש נקודות ומוריד בשלוש נקודות.

<יהודה בר אור: עכשיו, גם במזומן אנחנו יכולים לבצע את זה.

<יהודה בר אור: על ארבע אני לא רוצה לדבר כרגע ואם יהיו שש אנחנו נוסיף לזה עוד, כי הטכנולוגיה קיימת.

<יהודה בר אור: אנחנו הצגנו את התכנית הזו גם לשר האוצר וגם לשר התחבורה, ישבנו עם אנשי האוצר - - -

אורי מקלב: רק כדי להבין, אתה מומחה באמת, אם אדם מצטרף באמצע הדרך?

אורי מקלב: הרי לא כולם - - -

<יהודה בר אור: אז הסברתי.

<יהודה בר אור: אתה מוריד לו את הנסיעה, כי אני מקבל ממנו יותר כסף, אין לי בעיה.

<יהודה בר אור: כשאתה עושה את ה - - -

אורי מקלב: לא, אבל 35% - - -

<יהודה בר אור: כבוד היושב ראש, ברגע שאתה היום מדבר על תחבורה שיתופית, או על כל מה שמדברים כרגע, הם מדברים על נסיעות שלוקחים אותן מאותה נקודה והם ביחד.

אורי מקלב: 35% יהיה יחסי, המונה - - -

<יהודה בר אור: המחשב יוריד להם את זה במצב שלהם, אין בעיה בכלל, על פי מה שהם אומרים, שהם ייתנו 25%-30%, אנחנו נותנים 35% בשלב הראשון, 50% יותר.

<יהודה בר אור: אנחנו יודעים לשלב את הנסיעות, אנחנו מקצועיים ויודעים את העבודה יותר טוב מכל אחד בארץ ישראל ולכן אני אומר, להיפך, במצב הקיים שנמצא אנחנו מצאנו פתרון גם לאנשים ברחוב.

<יהודה בר אור: זאת אומרת אם אתה עכשיו - - - היום אני אספר את זה על עצמי, כי אני, כמו שאתה יודע, עובד על מונית גם, לפחות חצי יום ביום, למשל דוגמה לקחתי בדיזינגוף גברת והיא רצתה שאני אשלב, כמה מטר לאחר מכן הייתה עוד מישהי שרצתה מונית ולא יכולתי לקחת אותה, אמרתי 'אני מצטער', היא הסכימה שאני אקח אותה, אבל אמרתי שאני לא יכול כי אני לא יכול לתת לה חשבונית ואני לא עושה עבירות, אבל במצב הקיים אני מעלה את הגברת, כבוד היושב ראש, אחרי 200 או 100 מטר וכבר לראשונה ירד המחיר ב-35%.

<יהודה בר אור: זאת אומרת הנוסע הראשון שכבר נסע ספיישל לבד ופתאום היה לו לב טוב ורצה לקחת עוד אחד, אני כבר מוריד לו את הנסיעה ב-35% וגם לנוסע השני אני מוריד את הנסיעה ב-35%, ואם יהיה עוד חכם אחד בדרך, והם יסכימו ואני אקח אותו גם, אני אוריד להם ב-50%.

<יהודה בר אור: בסופו של דבר אנחנו עושים את העבודה, גם מקצועית, גם חוקית וגם דרך נהגים מקצועיים שעושים את העבודה מקום המדינה ואפילו לפני.

<יהודה בר אור: לכן אי אפשר לקחת 37,000 בעלי משפחות ולהגיד להם 'אנחנו באים להעביר אתכם פה', ולתת לאנשים לא מקצועיים, לתת לאנשים שבכלל לא יודעים מה זה תחבורה ציבורית ועכשיו רק היה לפני שיומיים שלושה מקרה שקיבלו באובר, בארצות הברית, מישהו כנהג מונית ותפסו אותו שלא הייתה לו חגורה.

<יהודה בר אור: בדקו אותו, מה התברר?

<יהודה בר אור: שיש לו כלי נשק בבג"צ, התברר שהוא סוחר נשק גנוב.

<יהודה בר אור: ויש עשרות מקרים שאני לא רוצה להיכנס לכול.

<בועז ארד: למה להשמיץ?

<יהודה בר אור: אני אומר לך, אדוני, שאנחנו מסכנים פה גם את בטחון המדינה, כי הם לא יכולים לבדוק את האנשים, עם כל הרצון הטוב שלהם, כמו שמשרד התחבורה והאוצר יכול לבדוק ולשמור אותנו כמו שהוא שומר אותנו.

<יהודה בר אור: אנחנו, אם אנחנו לוקחים שקל יותר אנחנו מפקיעים מחיר ולכן אנחנו תחת פיקוח יודעים את העבודה.

<יהודה בר אור: פירטתי לך את הכול איך זה יהיה, גם בכרטיסי אשראי והכול, אנחנו מסכימים.

<יהודה בר אור: אנחנו הלכנו לקראת הציבור להוזלת המחיר, לטכנולוגיה ולכל הדרכים וזה מייתר את כל שאר המרכיבים שרוצים לקחת ולהיכנס פה ולעשות ביזנס על חשבון אותם האנשים שייתנו להם ויעסיקו אותם.

<יהודה בר אור: תקרא פה כתבות כמה מרוויחים אותם נהגים שעובדים בכל המרכיבים האלה, כולם לוקחים עליהם קופונים של 25% ו-15% וכן הלאה וכן הלאה.

<יהודה בר אור: אנחנו אומרים שאנחנו יודעים לעשות את זה הכי טוב ואם מישהו רוצה לפגוע ב-36,000 משפחות ואנחנו, שהלכנו ונתנו לך את כל הפתרונות שרצית בישיבה הראשונה שבאתי ואמרת לי 'תביא תכנית' והבאתי לך תכנית, שהיא כתובה, הוזלנו את המחירים, נתנו תכנית טכנולוגית, וכל הדברים האלה כאחד, אין פה מרכיב אחד שיכול להגיד שיש היגיון, חוץ מצרות ופגיעה בפרנסתם וזה גזל של ענף המוניות, גזל, אנחנו לא נסכים שייקחו לנו גזל ועל זה, אם נצטרך, זה יהיה או אנחנו או אובר, או כל מרכיב אחר.

<יהודה בר אור: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה רבה, יהודה, על הדברים הרגשיים שנאמרים מתוך הלב, אבל אנחנו באמת רוצים לדון בדיון הזה בדברים מקצועיים.

אורי מקלב: בחלק הזה של הפגיעה בנהגי המוניות, אף אחד לא רוצה לפגוע - - -

<יהודה בר אור: אנחנו קנינו את הזכות ב-240,000 שקל להסיע אנשים.

אורי מקלב: מהדברים של יהודה, דרור, אני מתחיל להבין שלא מדובר על מוניות תחבורה שיתופית, אתה מדבר עכשיו שהחוק יאפשר לנהג מונית להעלות בדרך, 'אתה מסכים שאני אעלה?' 'לא מסכים שאני אעלה?' אני שואל אם אנחנו מדברים על תחבורה שיתופית או לא מדברים על תחבורה שיתופית?

אורי מקלב: שאתה יודע מראש, אתה מזמין את זה באפליקציה או בדרך אחרת, אחרת אנחנו מדברים על משהו אחר לגמרי.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על סחר מכר, שאפשר להעלות או לא להעלות, אז אנחנו מדברים על משהו אחר.

אורי מקלב: החוק יאפשר, זה כבר משהו אחר.

<דרור גנון: ההצעה שעלתה על ידי מר בר אור היא הצעה פרטית.

<דרור גנון: אנחנו מדברים על תוכנה או IVR שיהיו שיתופים מראש, אתה תדע איפה אתה עולה, אתה בסוף צריך לדעת אם יש לך את השירות זמין או לא זמין.

<יהודה בר אור: זה נמצא בטכנולוגיה שלנו גם.

<דרור גנון: יש פה עניין של - - -

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על להעלות נוסע.

<דרור גנון: לא, הרעיון הוא שיתופי ברמה שמראש אתה תדע איפה, למה, מתי, תדע כמה זמן צריכה לקחת הנסיעה.

אורי מקלב: אולי אפילו עם מי.

<דרור גנון: לא על הדרך.

<דרור גנון: אנחנו בכוונה, אני חושב שזה גם לא נכון להעלות בדרך, כי תמיד יש את הפיתוי להעלות עוד ועוד ועוד ועוד וזה יכול לגרום לזה שהנוסע לא יגיע בסוף, הנוסעים הראשונים יגיעו מתי שהוא.

אורי מקלב: לא רק זה, זה לא צריך להיות במשא ומתן בין הנהג לבין הנוסע, אם הוא מרשה להעלות או לא מרשה להעלות.

<דרור גנון: אין משא ומתן, הנוסע חייב לדעת כמה הוא משלם מראש - - -

אורי מקלב: כשאתם הפעלתם בדין, בתוך משרד התחבורה, או משהו על תלונות שיש על תחבורה ציבורית, לא מעט תלונות על מריבה 'הוא העלה לי נוסע', 'לא העלה נוסע', אנחנו לא רוצים להגיע לשם.

אורי מקלב: אנחנו רוצים להגיע לזה שהכול מנוהל בצורה מסודרת ואיך שהיום צריך לפעול.

<דרור גנון: בסופו של דבר גם יש פה עניין של נוסע שמקבל שירות, הוא יכול להוכיח שהוא ביקש את השירות.

אורי מקלב: מנכ"ל אובר, יוני גריפמן.

<יוני גריפמן: כן, תודה.

אורי מקלב: הסתכלתי ימינה, חשבתי שזה הוא, לא ידעתי מי זה יוני והוא קרא קריאת ביניים.

אורי מקלב: איך השם של אדוני?

<בועז ארד: שמי בועז ארד מהתנועה הליברלית.

<בועז ארד: קריאת הביניים הייתה רק על הטונים המשמיצים, זה הכול.

<בועז ארד: חבל.

<יוני גריפמן: טוב, קודם כל תודה רבה על הכינוס של הוועדה בפעם השנייה והמעקב והעדכון, אני חושב שזה נושא מאוד מאוד חשוב, בטח שקרוב לנו וקרוב גם לישראל, וכמו שאתם רואים הוא כל הזמן עולה.

אורי מקלב: רק שאני אדע, יש עוד חברות חוץ מאובר, חברות שיתופיות?

<קריאה: כן, Via, גט טקסי.

<קריאה: Via פועלת בישראל?

<יוני גריפמן: לא, אף חברה לא פועלת כרגע, אבל היא חברה ישראלית שפועלת גם בארצות הברית.

<מיטל להבי: כמו הרבה חברות ישראליות, שקודם פועלות בעולם ורק אחר כך, עם הרגולציה, מגיעים לפה.

אורי מקלב: הרבה מהחוכמה שלנו נמצאת בחוץ.

<יוני גריפמן: אז אני רציתי להגיד כמה דברים.

<יוני גריפמן: קודם כל במשך השנתיים האחרונות, אני חושב שהצוות שלי ואני עובדים מסביב לשעון כדי להביא את התחבורה השיתופית לישראל מתוך כל היתרונות שהיא יכולה להביא, הוזלת יוקר המחיה, צמצום בגודש הפקקים, הזדמנויות תעסוקה חדשות וכו'.

<יוני גריפמן: יש אין סוף מחקרים, סקרים, אנשי מקצוע, ועידות, פגישות, הכול עשינו ואני היום יכול להגיד בלב שלם שאם אנחנו יוצאים מרמת הסיסמאות ותיכף אני אתן כמה דוגמאות לסיסמאות, ומי שיורד לפרטים המקצועיים, כל מי שפגשנו תומך.

<יוני גריפמן: זה חשוב לציין את זה.

<יוני גריפמן: מי שמתנתק מהשיקולים הלא ענייניים, לפעמים שיקולים פוליטיים, לפעמים שיקולים אחרים שעולים שאני שומע בתקשורת, ורואה את התמונה הרחבה, תומך.

אורי מקלב: אתה גם יכול להגיד גם שיקולים ענייניים, נניח שלא לפגוע בנהגי מוניות, הוא עדיין תומך, הוא רק אומר 'אני לא רוצה לפגוע בנהגי מוניות', זה עדיין לא אומר שזה מוציא אותו מכלל התמיכה.

<יוני גריפמן: מדויק.

<יוני גריפמן: מדויק לחלוטין.

אורי מקלב: גם אם הוא רוצה לשמור על נהגי המוניות, זה לגיטימי וצריך ככה לעשות, אבל זה לא סותר שהוא אומר שהתחבורה הציבורית השיתופית כעיקרון היא חשובה מאוד.

<יוני גריפמן: נכון.

<יוני גריפמן: מעבר לזה, אני אומר שהמהלך הזה של לעשות מוניות שיתופיות, אני חושב שזה מהלך נכון וטוב, אני רק אומר, עוד לפני שזה בכלל התחיל אני חושב שזה מהלך מאוד מאוד לא מספיק.

<יוני גריפמן: כלומר יש ברמת השוק הרבה כשלים שלא ייפתרו עם הנושא הזה של מוניות שיתופיות ואני אתן כמה דוגמאות.

<יוני גריפמן: אין פתרון לבעיה של הזמינות, כלומר יש זמנים ומקומות שבהם אין מספיק מוניות, זה לא יפתור את הבעיה הזאת.

<יוני גריפמן: כנוסע אתה לא יכול מיד להוריד את עלות הנסיעה ולכן המוטיבציה לזנוח את הרכב הפרטי ולעבור לאמצעי תחבורה אחרים היא נמוכה יותר, ולכן אנחנו לא נראה את האפקטים שאנחנו מצפים לראות כשתכניס תחבורה שיתופית אמיתית.

<יוני גריפמן: ועכשיו אנחנו מדברים על איזה שהוא ניואנס שאנחנו קוראים מונית שיתופית.

<יוני גריפמן: מונית שיתופית בחו"ל, בכלל בעולם, לא נקראת תחבורה שיתופית.

<יוני גריפמן: והדבר השלישי, זה כמובן לא יגדיל את השוק ברמה כזאת שיש עוד הזדמנויות פרנסה לאנשים שמאוד מאוד צריכים את זה.

אורי מקלב: יש דבר אחד שלא אמרת, התחרות, שהאוצר אמר.

<יוני גריפמן: נכון, התחרות.

אורי מקלב: התחרות, גם אם יש משהו, התחרות היא מילת המפתח היום בעידן הכלכלי שלנו, זה הדבר החשוב.

אורי מקלב: מבחינת השוק, זה מה שאנחנו עושים בכל הדברים, אנחנו פוגעים בחקלאים, באמת פוגעים בעוד ענפים, אבל מה היתרונות שלנו?

אורי מקלב: הכול בגלל התחרות, להביא לתחרות.

אורי מקלב: האוצר עומד מול לחצים מאוד גדולים, אבל מילת הקודש היא תחרות.

<יוני גריפמן: ובהיבט הזה, אפרופו, חשוב לציין, כמו שאתה כבר ציינת, שיש הרבה מאוד אפליקציות שכבר פועלות בישראל, בתחבורה שיתופית אמיתית, שפועלות, ובדיוק כמו שאתה אמרת, בסופו של דבר אם אנחנו לא נסתכל קדימה, או המחוקק יסתכל קדימה, אז השטח יביא את זה מלמטה וזה משהו שאנחנו כבר מאחורי הגל הזה כי האפליקציות כבר מתחילות לעבוד וצוברות תאוצה וזה אומר שיש ביקוש להן בשטח.

<דרור גנון: אבל פה אני חייב לציין, סליחה שאני קוטע אותך, מאחר שאנחנו בבית המחוקקים של מדינת ישראל ואנחנו מחויבים לחוק, הפעילות שלהם היא בלתי חוקית.

<דרור גנון: אני מבין שהיא קיימת בצורה כזו או אחרת, אבל אני חייב להגיד את זה - - -

<מיטל להבי: גם משרדי ממשלה עושים נסיעות שיתופיות.

<דרור גנון: לא, שזה לא יישמע כאילו זה דבר חוקי, זה עדיין לא חוקי.

<מיטל להבי: גם משרדי ממשלה עושים נסיעות שיתופיות, אדוני.

<דרור גנון: עוד פעם, אני מדבר על אותן תוכנות, אני לא מתייחס כרגע למה נעשה בעניין הזה, אני רק אומר שזה לא יישמע כאילו שזה דבר שהוא קיים.

<יהודה בר אור: אנחנו - - - נהגי מוניות שיעקבו אחרי העבריינים האלה.

<יהודה בר אור: אלה עבריינים שאנחנו עוקבים אחריהם.

<דרור גנון: יהודה, אל תשתמש במילים - - - אנחנו פשוט אומרים שחשוב להבין שצריכה להיות הסדרה.

<יהודה בר אור: אני קורא להם עבריינים.

<יהודה בר אור: כל עוד זה לא חוקי הם עבריינים.

<דרור גנון: לא לתת לזה לגיטימיות, בסדר?

<יוני גריפמן: אני יכול להשלים?

אורי מקלב: רבותיי, אני גם לא רוצה לשאול את השאלה כמה באופן אמיתי ואיזה רגולציה, איזה פיקוח אתם עושים על זה.

<יוני גריפמן: אני רוצה לסיים את דבריי.

<יוני גריפמן: אפרופו מה שדרור אומר, זה מנוגד למה שהמנכ"ל שלו אמר.

אורי מקלב: זה קיים כבר היום.

<יוני גריפמן: אני חייב להגיד.

<קריאה: המנכ"ל לשעבר.

<יוני גריפמן: המנכ"ל לשעבר, אני לא יודע בדיוק מתי הם התחלפו, אבל המנכ"ל אמר שמבחינת המשרד - - -

אורי מקלב: ברגע שאמרת מנכ"ל ולא אמרת מנכ"לית אז הבנו שאתה מדבר על - - -

<יוני גריפמן: נכון, שזה שונה ממה שעכשיו דרור התבטא, אז אני לא יודע איפה באמת בתוך המשרד עומדת הנקודה האמיתית, אבל לצורך העניין המנכ"ל היוצא חושב אחרת מדרור.

<קריאה: בגלל זה הוא יצא.

<יוני גריפמן: לגבי כמה דברים שהוא אמר.

<יוני גריפמן: דרור ציין פה כמה דברים, אבל הוא אמר, עוד פעם, ברמת הסיסמאות, אנחנו שונים ממקומות אחרים וכו'.

<יוני גריפמן: לא צריך להמציא את הגלגל.

<יוני גריפמן: יש פה מחקר של ה-OECD, לצורך העניין, שמשרד התחבורה הגדיר את הפורום הזה הפורום היוקרתי ביותר בנושא תחבורה בעולם שממש מגדיר את העקרונות לרגולציה ומתייחס גם לפגיעה בשחקנים הקיימים מבחינה כלכלית, בדיוק באותו נכס שהם קנו ואיך צריך להתייחס לזה.

<יוני גריפמן: כלומר אנחנו היינו מאוד שמחים לשתף פעולה ולהגיע לשולחן הדיונים, רק שהיום אין דיאלוג עם משרד התחבורה, וחשוב לציין את זה.

<יוני גריפמן: כלומר כן עבודה, אין עבודה, מעולם לא ישבנו בצורה מקצועית והראינו מה קורה במקומות אחרים, כי יש פתרונות לסוגיות המקצועיות שמדברים עליהם ברמת הסיסמאות.

<יוני גריפמן: אני אתן דוגמה אחת, כי כל הזמן מעלים אותה, של נושא בטיחות.

<יוני גריפמן: ביטחוני, בטיחות וכו'.

אורי מקלב: השר התייחס במליאת הכנסת לנושא הביטחוני.

<יוני גריפמן: זו סיסמה חוזרת, כי ביטחוני זה מיד משחק לנו כישראלים.

אורי מקלב: על אף שאני לא פעם מקבל טלפון מאשתי, היא אומרת לי 'תשמע, אני עכשיו במונית, אני רוצה שתישאר על הקו', מדברת איתי באידיש.

אורי מקלב: להגיד לך שהנושא הביטחוני היום כל כך בטוח?

אורי מקלב: זה לא, אני יודע שעושים מאמץ, אבל איך אתה נותן פתרון לזה?

<יוני גריפמן: כן.

<יוני גריפמן: אפרופו, אני אתן עוד אנקדוטה, משרדים ממשלתיים אחרים שנוסעים לחו"ל ממליצים למשלחות הרשמיות לא לנסוע במוניות, אלא לנסוע באובר.

<יוני גריפמן: רק שכולנו נבין את רמת הבטיחות ולמה אנחנו עושים את זה ואיך אנחנו עושים את זה.

אורי מקלב: איך אתם - - -

<יוני גריפמן: קודם כל הטכנולוגיה מאפשרת הרבה שכבות בטיחותיות שהיום לא קיימות.

אורי מקלב: כל אחד יכול להיות או - - -

<יוני גריפמן: לא, ממש ממש ממש לא.

אורי מקלב: זו השאלה.

אורי מקלב: תן לנו הסבר, בקצרה, שנדע.

<יוני גריפמן: אז יש סינון מאוד קפדני של נהגי המוניות.

<יוני גריפמן: יש שתי אופציות.

<יוני גריפמן: יש את הגישה של ארצות הברית שאומרת שהמחוקק יגדיר מה הן הדרישות שכל נהג צריך לעבור, אם זה תעודת יושר, בדיקות רפואיות, היעדר עבר תעבורתי משמעותי וכו', ויש את הגישה השנייה, אפילו המחמירה יותר, שגם אותה העלינו למשרד התחבורה, שבה משרד התחבורה ימשיך לבצע את הבדיקות כפי שהוא מבצע על כל נהג מונית.

<יוני גריפמן: כלומר הוא בעצמו - - -

אורי מקלב: אתם מוכנים להיכנס לתוך הרגולציה של המשרד.

<יוני גריפמן: הוא בעצמו ייתן רגולציה של נהג פרטי בשכר שבעצם אחרי בדיקות מאוד מצומצמות, ופה חשוב לציין, זה חייב להיות קל, מהיר וזול כדי שהדבר הזה יפעל בצורה טובה.

<יוני גריפמן: אם דרור רוצה אני אשמח מאוד לשבת איתו, כי אני רואה שיש לו כל מיני הערות.

<יוני גריפמן: אני אשמח לשבת ולהעלות את כל הדברים האלה.

<יוני גריפמן: לפני הדברים של הבטיחות, אחרי הבדיקות הביטחוניות שאנחנו מדברים עליהן עכשיו, בין אם המחוקק עושה אותן או החברות, כפי שהגדיר המחוקק, השכבות הטכנולוגיות שמוסיפים לבטיחות משפרות בצורה משמעותית את המצב הקיים.

<יוני גריפמן: הנוסע יודע, עוד לפני שהוא נכנס לרכב, מי הנהג, איזה רכב הוא נכנס, עם מספר הרישוי, והוא יודע בוודאות שהביטוח והרישיון שלו בתוקף, כי אחרת הוא לא היה יכול להיכנס למערכת.

<יוני גריפמן: ויש אופציה בתוך האפליקציות היום שאתה שולח את הפרטים שלך בזמן אמת לאיש קשר, או לחמישה אנשי קשר, שיכולים לעקוב אחרי הנסיעה שלך בזמן אמת.

<יוני גריפמן: כמובן שכל הנסיעות מתועדות.

אורי מקלב: יוני, את המסמך שלחתם למנכ"לית החדשה ולכל אנשי - - -

<יוני גריפמן: למנכ"ל - - -

אורי מקלב: אני חושב שלשבת זו לא עבירה על החוק, זה ברור.

<דרור גנון: לא פנו אליי.

<דרור גנון: אליי לא.

אורי מקלב: אולי הוועדה תהיה הגורם ה - - - לשבת צריך לשבת.

אורי מקלב: צריך לשבת, צריך לשמוע, צריך לראות, יש אצלנו דבר נאה ומתקבל.

אורי מקלב: קודם כל אם זה בכלל - - -

<דרור גנון: אנחנו נפגשים, הרב מקלב, עם Via, אני לא יודע אם יש נציג שלהם כאן.

<דרור גנון: אנחנו אמורים להיפגש בשבוע הבא.

אורי מקלב: מי שיגיש מסמך.

<דרור גנון: קבענו איתם, אנחנו רוצים לשמוע.

<יוני גריפמן: אני חושב שזו הייתה הנקודה העיקרית.

אורי מקלב: לפני שנעבור לדוברים אחרים, חבר הכנסת אמיר אוחנה נמצא איתנו.

אורי מקלב: כשאתה נמצא איתנו אנחנו יודעים דבר אחד, שזה לא פוליטי הנושא של תחבורה ציבורית, בגלל שאני רואה בתוך הליכוד עמדות קיצוניות בתוך הדבר הזה, סימן שזה לא נושא פוליטי.

אורי מקלב: זה נושא מקצועי, השקפת עולם.

<קריאה: איזה הכשרה מקצועית יש ל - - -

אורי מקלב: חברתית.

אורי מקלב: אתה יודע מה?

אורי מקלב: לא מקצועית.

אורי מקלב: אבל חברתי, אני גם מתיימר להיות חברתי.

אורי מקלב: זה משהו חברתי, אבל אנחנו מייצגים את הנוסעים, את רוב העם, אתה מייצג את נהגי המוניות.

<יהודה בר אור: לא, גם יש לי הכשרה מקצועית.

אורי מקלב: מאה אחוז, אבל אני מייצג את האזרחים הנוסעים.

אורי מקלב: זה אנחנו מנסים, משתדלים לייצג גם כן.

אורי מקלב: אמיר, אתה הגשת הצעת חוק, אז אנחנו נשמח לשמוע איפה זה עומד.

אורי מקלב: בדיון הקודם עוד לא היית חבר כנסת, זאת אומרת ההבדל הוא לא רק שאמרנו שכבר יש שינויים, כשאנחנו דנו לפני תשעה חודשים זה היה נראה עוד - - - לפני עשרה חודשים, כשחשבנו לדון בזה, אמרו לי 'על מה אתה דן עכשיו?

אורי מקלב: מה אתה מביא משהו שבכלל לא קיים?' והנה כבר היום בשיח הציבורי נמצא הרבה הרבה הנושא של תחבורה שיתופית.

אורי מקלב: זה נמצא בעוד דיונים שאתה גם ער להם בתוך הכנסת, בכל מיני דיונים שונים ומשונים נכנסים הנושאים האלה של תחבורה ציבורית ועוד לחץ בוועדת הכלכלה.

אורי מקלב: אמיר, בבקשה.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב ראש, תודה לכל המשתתפים.

אמיר אוחנה: הדיון הזה בעצם לוקח אותנו קדימה לעבר העתיד.

אמיר אוחנה: אני מאוד משתדל להיות זהיר כשאני מתבטא על העתיד, אבל הנה הצהרה חד משמעית וברורה שאני מוכן להצהיר כאן, כמובן לפרוטוקול, איתי או בלעדיי תחבורה שיתופית מקוונת בישראל תהיה.

אמיר אוחנה: היא תהיה.

<יהודה בר אור: היא תהיה עם המוניות, אני מסכים איתך.

אמיר אוחנה: יש כמה שאלות, האם בעלי המוניות יקבלו או לא יקבלו פיצוי, האם הם יקבלו פיצוי מלא או פיצוי חלקי?

אמיר אוחנה: הצעת החוק שהגשתי ושגם אתה, אדוני היושב ראש, חתום עליה וגם חברים מהאופוזיציה, קואליציה, משלל סיעות הבית, בעצם מבקשת לבצע אסדרה, רגולציה של התחבורה השיתופית המקוונת בישראל ולפתוח את השוק הזה לתחרות בגלל שלל תועלות שאנחנו רואים בזה ושנגע בהן יוני קודם ובוודאי גם ייגעו אחרים.

אמיר אוחנה: הנושא הזה כבר קיים בלמעלה מ-400 ערים בעולם, לא יכול להיות שישראל, ה-start up nation, חזית הטכנולוגיה העולמית, השפיץ של ההיי טק, עדיין הנושא הזה עובד כפי שהוא עבד פחות או יותר מקום המדינה.

אמיר אוחנה: זה לא יהיה, זה לא יימשך.

אמיר אוחנה: יכול להיות שיהודה וחבריו ייצאו לרחובות ויבעירו את הרחובות והצעת החוק שהגשתי תיפול, למרות שאני אגב שמח לשמוע, רק לפני שבועיים שמענו את אמיר לוי, ראש אגף תקציבים באוצר, מבשר שגם משרד ראש הממשלה וגם משרד האוצר תומכים בהצעת החוק הזו.

אורי מקלב: תומכים ברעיון.

אמיר אוחנה: תומכים ברעיון, אני מניח ש - - -

<יהודה בר אור: תומכים בהצעת החוק, ברעיון גם לא.

אמיר אוחנה: תומכים ברעיון ואני מניח שהצעת החוק שלי לא נורא רחוקה מהרעיון, אז אולי יהיה לזה גם תרגום פוליטי.

אורי מקלב: היא בסוף - - -

אמיר אוחנה: בדיוק.

אמיר אוחנה: למה אני חושב שדווקא יהודה וחבריו צריכים לתמוך בהצעת החוק הזו?

אמיר אוחנה: מכיוון שהיא מדלגת מעל השאלה האם ראוי או לא ראוי לפצות, שזו שאלה בפני עצמה, האם פיצינו את נהגי כרכרות הסוסים כשהכנסנו את המכוניות לשימוש?

אמיר אוחנה: האם פיצינו את מפעלי השעווה כשהכנסנו את הנורה החשמלית?

אמיר אוחנה: האם פיצינו את חברות הסלולר כשפתחנו אותן לתחרות?

<מיטל להבי: האם פיצינו את ה - - -

אמיר אוחנה: התשובה לכל השאלות האלה היא לא, אבל אני מדלג מעל השאלה הזו בהצעת החוק, מקים קרן שתפצה באופן מלא את בעלי המוניות על מה שהם שילמו, על אותם 240,000 שקל שיהודה מדבר עליהם, עבור הכובע, עבור הרישיון.

<יהודה בר אור: הזכות להסיע אנשים.

אמיר אוחנה: הקרן הזו לא מגיעה מאוצר המדינה, היא מוקמת ומורכבת משני רכיבים, רכיב אחד הוא עמלה מסוימת מכל נסיעה בתחבורה השיתופית המקוונת, כלומר אם אנחנו צופים שההוזלה צריכה להיות באזור ה-30%, אז היא תהיה 25%, אבל בכל זאת הוזלה משמעותית ובכל זאת יהיה פיצוי לבעלי המוניות.

אמיר אוחנה: וחלק נוסף, אותו תשלום שנהגי המוניות משלמים לבעלי המוניות, שעומד היום על 1,400-1,500 שקל, במקום זה הם ישלמו פחות לאותה קרן.

אמיר אוחנה: אנחנו כך נוכל לראות מצד אחד תחבורה שיתופית מקוונת בישראל, שתביא להוזלת מחירי הנסיעות, שתביא להפחתת זיהום האוויר, שתביא להפחתת הפקקים וכו' וכו' וכו', כל התועלות, ומצד שני בעלי המוניות ייזכו לפיצוי הגבוה ביותר שניתן באיזה שהוא מקום בעולם שהתחבורה השיתופית המקוונת נכנסה אליו.

אמיר אוחנה: כלומר לדעתי מכאן זה רק לרדת מבחינת בעלי המוניות.

אמיר אוחנה: אני לא מעריך שתהיה בעתיד הצעה נדיבה יותר, להיפך, אילו ההצעה הזו לא תעבור אני מעריך שההצעות שתבואנה אחריה, והן תבואנה, יהיה או נדיבות פחות או לא נדיבות כלל.

אמיר אוחנה: לכן אני חושב שזה כן שעת כושר, הזדמנות משותפת, לא להיאבק בקדמה, כי את הקדמה אי אפשר יהיה לעצור, אלא דווקא לשלב את הידיים, ללכת יד ביד ולקבל את הצעת החוק הזה.

אמיר אוחנה: רק מילה אחת על בטיחות.

אמיר אוחנה: בכל זאת הקדשתי כך וכך שנים לבטחון המדינה, לבטחון אזרחי ישראל, אני גם חבר בוועדת חוץ וביטחון, אני חושב שהנושא של בטיחות הוא הנושא האחרון שיכולים להעלות כהתנגדות לתחבורה שיתופית מקוונת.

אמיר אוחנה: כל נסיעה בתחבורה השיתופית המקוונת מדווחת, רשומה, מתועדת, כל נהג שירצה לנהוג בתחבורה השיתופית המקוונת, על פי הצעת החוק שלי, יוכשר על ידי משרד התחבורה והתנאים שלו כוללים את אותם תנאים כמו נהג מונית, היעדר עבר פלילי, רפואי וכו' וכו' וכו', ומי שיפקח על זה יהיה משרד התחבורה.

אמיר אוחנה: אז אני לא רואה איך אפשר להתנגד מהאלמנט הביטחוני.

אורי מקלב: הנוסע גם יודע למי הוא עולה, הוא יודע את כל הפרופיל.

אמיר אוחנה: בדיוק, הוא יודע עם מי הוא נוסע והוא יכול לבחור, 'זה נראה לי, לא נראה לי' ו'עם זה אני רוצה לנסוע' ו'עם זה אני לא רוצה לנסוע.

אורי מקלב: גם על כל נהג יהיה ציונים.

אורי מקלב: זה חלק שהציגו - - -

אמיר אוחנה: יכול להיות שלנוסעת למשל הרבה יותר נוח לנסוע עם נהגת דווקא ולא עם נהג, אז היא תוכל לבחור את זה, היא תוכל לבחור עם מי היא הולכת.

אורי מקלב: כן, גם על כל אחד יהיו ציונים, מה ההתרשמות, מרוצים או לא מרוצים.

אורי מקלב: הערכה, לא ציונים.

אמיר אוחנה: נכון.

אמיר אוחנה: עוד מילה, אנחנו מכירים כמובן מקרים שנהגי מוניות, לצערנו הרב, אני ממש לא מכתים את כל נהגי המוניות, אבל רצח שלי דדון לא בוצע על ידי נהג תחבורה שיתופית מקוונת, ואגב הוא לא פוענח במשך שבועיים בגלל שלא היה תיעוד לנסיעה ולא יכלו להתחקות עם מי היא עלתה, מתי היא עלתה וכו'.

אורי מקלב: לא נחדד את זה.

אמיר אוחנה: ומילה אחרונה, לגבי הכנסות המדינה, אני חושב שברור שמבחינת הכנסות המדינה ראוי שתהיה תחבורה שיתופית מקוונת כי שם אי אפשר להעלים הכנסות, אי אפשר שנסיעה לא תהיה מדווחת ולא תעבור דרך המערכת ולא תמוסה בהתאם, להבדיל מנסיעות שאפשר לעשות בשחור וכן לקבל קבלה, לא לקבל קבלה.

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: נכון מה שאמרת, שההפרטות שעשינו במשק לא נתנו פיצוי לכולם, אבל חלק כן קיבלו פיצוי.

אורי מקלב: זה באמת נכון, לא כולם קיבלו, למשל החקלאים כן מקבלים איזה שהוא סוג של פיצוי.

אמיר אוחנה: נכון, אנחנו מדלגים מעל השאלה, יפוצו באופן מלא.

אורי מקלב: אני עדיין לא קיבלתי תשובה, איך אנחנו באמת יודעים שאותה תחבורה שיתופית, אנחנו לא צריכים ללכת לכיוון אובר, אובר זו דוגמה, אבל תחבורה שיתופית, זו המילה שאנחנו צריכים ללכת איתה, אולי תגרום להפך.

אורי מקלב: אנשים שנסעו, שניים, עד היום בתחבורה ציבורית, בגלל שיש לו תחבורה שיתופית הוא יתחיל לנסוע ברכב פרטי.

אורי מקלב: אולי אנחנו בזה נגדיל, אני חושב, דרור, שאמרת את זה בדיון הקודם, איך אנחנו יודעים שבאמת התחבורה השיתופית גורמת לצמצום זיהום האוויר.

<דרור גנון: היא הופכת את הכדאיות של החזקת רכב פרטי ליותר גבוהה.

אורי מקלב: אבל יכול להיות שעד היום הוא נסע בתחבורה ציבורית ואתם מעודדים אותו, בגלל שהנסיעה ברכב שלו היא יקרה יותר, אבל אם יש לו שותף בנסיעה הזו וזה יעלה 50% או משהו אחר, אז הוא יתחיל לנסוע בתחבורה - - -

אמיר אוחנה: אל"ף, אפשר להסתכל על מה שקורה בעולם, ובי"ת, אפשר להבין, על פי ההיגיון והשכל הישר, אני צריך לנסוע לתל אביב, אז במקום שאני אסע לבדי לתל אביב, אני נכנס לאפליקציה, יש עוד מישהו בירושלים שרוצה להגיע לתל אביב והוא, במקום להשתמש ברכב הפרטי שלו או בשלל דרכים אחרות, ייסע איתי.

אמיר אוחנה: זיהום האוויר פוחת בחצי.

אורי מקלב: מי נוסע בתחבורה הציבורית?

אורי מקלב: יש הנוסעים הקבועים בתחבורה הציבורית, מי שאין לו רכב, אבל אנחנו מעודדים תחבורה ציבורית והיעד שלנו זה אנשים שיש להם אפשרות ובכל זאת אנחנו מעודדים ומשקיעים הרבה כדי שהם ייסעו בתחבורה הציבורית ולא ברכב הפרטי.

אורי מקלב: למה בן אדם משתכנע?

אורי מקלב: משכנעים אותו, גם יותר זול ויותר אמין, אבל בסופו של דבר, אם אנחנו נוזיל את התחבורה הפרטית, עכשיו במקום שכל אחד מאיתנו ייסע באוטובוס לתל אביב, זה יקר וכו', אבל עכשיו בגלל ששניים נוסעים, אז אולי גם קשה לו לנהוג, אז הוא ייסע ברכב הפרטי ולא בתחבורה הציבורית, אז אנחנו נגרע מהתחבורה הציבורית.

אורי מקלב: השאלה איך אנחנו מעודדים דבר כזה.

אורי מקלב: אני משאיר את זה באוויר, אני לא רוצה עכשיו להתחיל בשאלות, בגלל שגם למוניות יהיה מה להגיד.

אמיר אוחנה: רק משפט אחרון, לעניין התחבורה הציבורית.

אמיר אוחנה: יש ויכוח שכל פעם מתעורר בחברה הישראלית, ובוודאי אדוני ער לזה, לגבי תחבורה ציבורית בשבת, כן לא, ופה גם בהצעת החוק הזו אנחנו עוקפים את הנושא.

אמיר אוחנה: התחבורה השיתופית פועלת 24/7, מי שרוצה יכול להיעזר בה, זה לא על חשבון המדינה.

אורי מקלב: תחבורה שיתופית היא לא תחבורה ציבורית רשמית.

אמיר אוחנה: בדיוק, זה פותר את הוויכוח.

אורי מקלב: הוויכוח הוא על התחבורה הציבורית הרשמית, היא תחבורה פרטית, היא שיתופית, היא נשארת בהגדרה של פרטית גם אם יש לה רגולציה כזו או אחרת.

אמיר אוחנה: נכון.

אורי מקלב: חבר הכנסת דב חנין, יש לנו שני דוברים, אחרי זה ניתן לך, את מנכ"ל גט טקסי, מארק און, ואחרי זה את רשות ההגבלים העסקיים שנמצאים פה, וזו אולי הפתעה בדיון הזה, שלא ידעתי שהרשות להגבלים עסקיים נמצאים בתוך העניין של תחבורה שיתופית ותיכף נשמע.

<מארק און: שלום לכולם.

<מארק און: שמי מארק און, אני מנכ"ל גט, זה כבר לא גט טקסי מלפני שנה.

<מארק און: זה השתנה מגט טקסי.

<מארק און: מעצם פתיחת ערוצי התחבורה שאנחנו פועלים בהם שינינו את השם מגט טקסי, כי זה לא רק מוניות, אנחנו עוסקים גם בשירותי המשלוחים בישראל ומובילים מהפכה של משלוחים בעשר דקות, גם בשירותי ההיסעים, אבל אני אגע כרגע בעולם התחבורה.

אורי מקלב: התחבורה השיתופית.

<מארק און: התחבורה השיתופית, כן.

<מארק און: האמת שזה די מצחיק, אני מסתכל מהצד ורואה מה שקורה כאן, זה מזכיר לי את ישיבת סיעור המוחות שביצענו בחברה מלפני חמש שנים.

<מארק און: גט כחברה זו חברה ישראלית שמערך הפיתוח שלה פועל כאן בישראל, יש לנו קרוב ל-300 מפתחים ומהנדסים שיושבים בישראל.

<מארק און: אגב, אנחנו פועלים ברוסיה, אנגליה וניו יורק.

<מארק און: ברוסיה ובאנגליה אנחנו שחקן מאוד מאוד משמעותי בתחום התחבורה, עדיין חברה ישראלית שפועלת כאן והטכנולוגיה היא אחת המתקדמות שקיימות בעולם.

<מארק און: הדבר שמצחיק אותי כאן, שאנחנו לא מתעסקים בפתרון, אנחנו מתעסקים בפתרונות עוד לפני שהגדרנו את הבעיה.

<מארק און: גט במהלך חמש השנים האחרונות אוספת לא מעט נתונים בתחום התחבורה, אנחנו רואים שבסופו של דבר כל זה מסתכם במשהו שלמדנו לדעתי בכיתה י"ב, באיזה שהוא גרף שנקרא ביקוש והיצע, כמה היצע יש לנו מול כמה ביקושים.

<מארק און: בסופו של דבר זה נראה בדיוק אותה בעיה שפועלת בתחום המלונאות, בתחום התחבורה, בתחום המזון, תמיד יש גרף כזה.

<מארק און: הגרף הזה, בסופו של דבר אנחנו חווים ומדברים על זה בגלל שבפיקים יש לנו בעיה.

<מארק און: ולמה יש לנו בעיה בפיקים?

<מארק און: משתי סיבות, אחת, כי יש לנו עודף ביקושים, ושתיים, כי יש לנו גודש בכבישים.

<מארק און: אדם, וגם מונית, או לא משנה אם זה רכב פרטי, אם זה Via, אם זה אוטובוס, כשהוא נוסע בפיקים הוא לא יודע לייצר יותר מאיקס נסיעות, שזה פחות משעות השפל.

<מארק און: בוא נתאר לעצמנו סיטואציה, ועם כל הכבוד לחבר הכנסת אמיר אוחנה, לדעתי צריך להיכנס טיפה לנתונים, אני מזמין אותך אלינו כדי לראות, כמו חברי כנסת שביקרו אצלנו וראו מציאות טיפה שונה, כולל מנואל טרכטנברג, שהוא בעל ידע רב בתחום התחבורה, וברגע שהוא ראה את הנתונים הוא הבין למה הבעיה היא לא זאת הבעיה, ואני אסביר למה אני מתכוון.

<מארק און: בסופו של דבר ידועה בדיוק כמות הנוסעים שנכנסת או מבקשת להגיע מנקודה איי לבי, בסופו של דבר יש כמות רכבים פרטיים שגם ככה נמצאים על הכביש.

<מארק און: גם אני שגר בדרום משתמש שלוש פעמים בשבוע ברכבת ישראל, למה?

<מארק און: כי גם לי זו חוויה לא טובה להגיע ברכב פרטי במשך שעה וארבעים לאזור תל אביב.

<מארק און: השאלה שלנו שצריכה להישאל, מחר בבוקר אנחנו פותחים את השוק לרכבים פרטיים, וזה לא משנה איזה חברה עושה את זה, אבל פותחים את השוק לרכבים פרטיים.

<מארק און: כל אדם מאיתנו בעל רכב פרטי יודע להפוך להיות, לא משנה, נהג מונית, נהג בעל היתר, רישיון, להסיע נוסע בשכר.

<מארק און: מה זה אומר בסופו של דבר?

<מארק און: מה יקרה באזור תל אביב?

<יהודה בר אור: כל אחד יעמוד בתחנת - - -

<מארק און: שנייה, יהודה, נתתי לך את זכות הדיבור, אני רק רוצה - - -

אורי מקלב: אתה לא נותן זכות דיבור.

<יהודה בר אור: הוא רגיל לדבר עם הנהגים שלו ככה, אתה מבין?

<מארק און: אני רק רוצה לתאר לכם סיטואציה, מה היה קורה מחר בבוקר אם 100,000 איש פתאום יחליטו להיכנס לרכבים הפרטיים שלהם ולהסיע נוסעים.

<מארק און: אני באופן אישי חושש מהיום הזה, כי לדעתי כל אדם שירצה להרוויח עוד שקל או שניים או עוד 5,000 שקל בסוף נמצא את עצמנו בגודש שאי אפשר לפתור אותו.

<מארק און: זו סיטואציה אחת.

דב חנין: מהנדס עיריית תל אביב לשעבר עשה חישוב שלפיו בשנת 2021 בקצב הנוכחי כל תכסית הכבישים בתל אביב תהיה מלאה ברכבים, אם קצב הגידול הנוכחי יישאר אנחנו כולנו נעמוד במקום, לא נעמוד, נשב באוטו שלנו, אבל האוטו יעמוד בלי אפשרות לזוז, כי פשוט כל הכבישים יהיו מלאים במכוניות.

<מארק און: מקסים מה שאתה אומר וזה בדיוק מכוון למה שאני רוצה להגיע.

<מארק און: קודם כל תודה, זה בדיוק הכיוון.

<מארק און: רק שנוסע הרכבת הקלה לא נכנס לחישוב הזה והוא משנה את התמונה.

<מארק און: הוא משנה את התמונה לגמרי, כמו שהוא משנה את התמונה באזור ירושלים, וזה בדיוק, היום אין לנו פקקים באזור ירושלים.

<מארק און: אבל בוא נדבר שנייה אחת על הפתרון.

<מארק און: לפני שנה גט יצאה בפיילוט, פרטי אמנם, אבל כן בכיוון של להוריד את הגודש בכבישים, באמת להתעסק בבעיה עצמה ולראות איך לפתור אותה.

<מארק און: סבסדנו מחיר נסיעה בהגעה לרכבת ומהרכבת במחיר נסיעה של 15 שקלים.

<מארק און: זה מחיר שהוא פחות מ-60% מהמחיר המקובל.

<מארק און: מחיר נסיעה במונית הוא 40 שקלים, מחיר נסיעה לרכבת ומהרכבת היה 15 שקלים בכל תחנות הרכבת בישראל, למעט בתל אביב.

<מארק און: זה היה פיילוט שגט כחברה סבסדה אותו, זה עלה לנו קרוב ל-6.5 מיליון שקל שהחברה שמה, רק כדי להבין מה זה יכול לעשות.

<מארק און: הנתונים אצלנו הראו שהרבה אנשים שינו את ההתנהגות שלהם מלהחזיק רכב פרטי ולנסוע בתחבורה ציבורית אמיתית, ברכבת, נוחה, עם wifi, מיזוג אוויר ומורידה את הגודש בכבישים בהגעה למרכז ומהמרכז.

<מארק און: זו פעולה שיכולה משמעותית לקדם, מרגע שמורידים את מחיר הנסיעה לרכבת ומהרכבת ומשפרים את התחבורה ההמונית.

דב חנין: אדוני, משפט, הדוגמה שאדוני מעלה היא מאוד מאוד חשובה, אתה יכול להעביר לנו את הנתונים?

<מארק און: אז אחת, אני משתף את הנתונים עם כל אחד שמגיע אליי לביקור, אני מראה את הנתונים בכיף.

<מארק און: להעביר את הנתונים, הנתונים האלה הם חסויים ואני לא יכול לשתף אותם, אלא אם כן אני אמצא לזה דרך חוקית - - -

אורי מקלב: תסביר רק מה חסוי, לא כל כך הבנתי.

<מארק און: הנתונים של הלקוחות שלי לא יכולים לצאת החוצה.

<מיטל להבי: זה פיילוט פרטי.

<מארק און: לפי חוק הפרטיות אני לא יכול לחשוף נתונים של לקוחות שאני אוסף, אבל אני כן יכול לשתף בתוצרים.

<מארק און: אגב, מי שלא הבין, אנחנו כחברה ישראלית פועלים בעוד ארבע מדינות ובכולן בחרנו לעבוד עם נהגים מוסדרים מסיבה מסוימת, ואני לא תומך בשום צד, אני בסופו של דבר תומך בחברה פרטית שבאה לפתור שתי בעיות, גודש בכבישים והורדת מחיר הנסיעה.

<מארק און: היא בחרה לעבוד עם נהגים מוסדרים כי כמות התלונות בכל טריטוריה שאנחנו מתנהלים מתקרבת לאפס.

<מארק און: אמנם יש נהגי מוניות סוררים או הולכים לכיוונים לא נכונים ואותם אפשר ליישר באמצעות פקחים של משרד התחבורה.

<מארק און: זו בחירה.

אמיר אוחנה: מה האלטרנטיבה?

<מארק און: אני אסביר לך, יש עוד המון אלטרנטיבות.

אורי מקלב: אתה צריך להתמקד ב - - - אנחנו לא באנו לשמוע עכשיו הרצאה של - - - זה מאוד מרתק, אבל יש עוד דברים, אז בוא תתמקד בנושא שלנו.

<מארק און: אני אתמקד במשהו ש - - -

אורי מקלב: הבנו, מה העמדה שלך בעניין - - -

<מארק און: עוד משפט אחד, אני אתן במה אני מתמקד ואיך אנחנו יכולים לפתור, כחברת טכנולוגיה, את הגודש בכבישים ובאמת להוריד את המחיר לצרכן.

<מארק און: אחת התקנות שהולכות לצאת בחוק ההסדרים זה בעצם לפתוח את המונית למונית שיתופית.

<מארק און: באמצעות פרויקט שאנחנו מרימים כרגע עם רכבת ישראל, באמת לפתור את הלסט מייל ואת הפירסט מייל של ההגעה לרכבת, אפשר להוריד את מחיר הנסיעה במונית בקירוב למחיר נסיעה באוטובוס.

<מארק און: אני יודע שזה נשמע מופרך, אבל זה קיים, ועדיין, שיהיה יותר רווחי לנהג המונית או לנהג שיבצע את הנסיעה.

<מארק און: אני אומר את זה שוב פעם, אפשר להוריד את מחיר הנסיעה למחיר הנסיעה באוטובוס.

<מארק און: זה לא להוריד ב-30%.

<מארק און: היום צריך להבין שנהג מונית, ההשוואה בין נהג מונית לרכב פרטי, אם רכב פרטי מוריד ב-30%, הסיבה לזה זה כי הוצאות נהג המונית גבוהות ב-30%.

<מארק און: תורידו את הוצאות נהג המונית ב-30% כנראה זה ישתווה.

<מארק און: אבל אני חושב שמה שאנחנו צריכים באמת לפעול כאן זה להוריד את מחיר הנסיעה, לא למונית ספיישל, להוריד אותה למחיר אוטובוס ואז באמת להפוך את התחבורה הציבורית לאמיתית.

<מארק און: זה מה שאנחנו מכוונים.

<מארק און: הפרויקט הזה הולך לצאת ממש בקרוב, אתם תראו הוכחות נקודתיות מספריות ועדיין מחיר הנסיעה יאפשר לכל אדם להגיע.

<מארק און: ציירו לנגד עיניכם - - -

אורי מקלב: אתם מדברים על אזורים מסוימים?

<מארק און: אנחנו מדברים על פריסה כלל ארצית.

אורי מקלב: שאתה יכול לתת את הפתרון שאמרת בכל הארץ?

אורי מקלב: בכל נסיעה, כשיש רכבת, אין רכבת, בכל מקום?

<מארק און: אז אחת, אנחנו פועלים בפריסה כלל ארצית ובעצם ברפורמה הזאת ומה שעובר בחוק ההסדרים הולכים להתווסף קרוב ל-1,000 מספרים ירוקים על הכביש.

<מארק און: צריך לזכור, אומרים שאין מוניות, אין מוניות כי בסופו של דבר יש גודש בכבישים.

<מארק און: תזכור, ביקוש והיצע, כל הזמן יש לך.

אורי מקלב: מארק, משפט אחרון.

<מארק און: משפט אחרון, אנחנו כחברה, שוב פעם, את הפתרון לא רק אנחנו נביא, יביאו עוד כמה חברות, אבל בסופו של דבר מה שאני ממליץ, ואני עובד המון עם ד"ר סופר, להתעסק בנתונים.

<מארק און: ברגע שרואים את הנתונים - - -

אורי מקלב: ד"ר שי סופר, המדען הראשי.

<מארק און: המדען הראשי, כן, אני משתף, הוא רואה מה אנחנו עושים.

<מארק און: אני ממליץ רק להתעסק בנתונים ופחות במחקרים.

<מארק און: מחקרים יכולים להיות מוכוונים לכל כיוון, בהתאם למי שמבקש אותם, בנתונים אי אפשר לברוח ימינה או שמאלה.

אורי מקלב: תודה רבה.

אורי מקלב: רשות ההגבלים העסקיים.

<הראל שליסל: היושב ראש, אפשר רק להעיר משהו קטן, על מה שמארק אמר?

אורי מקלב: בבקשה.

<הראל שליסל: במסגרת התכנית הכלכלית אנחנו לא הולכים להוסיף עוד מספרים.

<הראל שליסל: רק לתקן את הנקודה הזאת.

<מארק און: היום מה שחשוב לומר, ש - - -

<הראל שליסל: אנחנו לא מוסיפים עוד מספרים.

<הראל שליסל: רק לחדד, אנחנו לא מוסיפים עוד מספרים במסגרת התכנית הכלכלית, אנחנו מכניסים את האפשרות לשתף נסיעה במונית.

<מארק און: בגדול זה אומר שיהיה עוד supply על הכביש, זה מה שזה אומר.

<הראל שליסל: זה נכון.

אורי מקלב: אוקיי.

אורי מקלב: בבקשה, רשות ההגבלים העסקיים.

<יונתן צויקל: תודה רבה, אדוני.

<יונתן צויקל: שמי עורך דין יונתן צויקל, אני מהמחלקה המשפטית של הרשות.

<יונתן צויקל: אני רק רוצה לעדכן בשלב הזה שהממונה והרשות עוסקים בבחינת הנושא באופן כללי של התחבורה השיתופית, זה נושא שהוא מאוד מעניין.

<יונתן צויקל: בימים האלה אנחנו למעשה עומלים על בדיקה מקיפה שנעשית על ידי חברת התחרותיות של הרשות, שהוקמה לצורך ביצוע של בדיקות שהן קצת יותר רוחביות.

<יונתן צויקל: בשלב הזה אין לנו עדיין ממצאים ומסקנות, אנחנו נשמח גם להידבר עם עמיתינו בממשלה, עם משרד האוצר ומשרד התחבורה כמובן וגם בהמשך נשמח גם לבוא ולהציג את הדברים בצורה מסודרת בפניכם.

אורי מקלב: אתם מסתכלים על העבר?

אורי מקלב: הבדיקה שלכם על העבר או שאתם מסתכלים מבחינה עתידית יותר?

<יונתן צויקל: אנחנו מנסים לצפות פני עתיד, במידה מסוימת נסמכים גם על העבר, גם על ההתנהלות הקיימת בתחום התחבורה בישראל, גם חושבים שיש משהו בניסיון הבינלאומי שיכול להיות מעניין ורלוונטי עבורנו.

<יונתן צויקל: אנחנו כבר התחלנו למעשה במגעים, גם עם גורמים בממשלה, משרד האוצר ומשרד התחבורה, גם פגישות עם אנשים שעוסקים בנושא מהשוק.

<יונתן צויקל: כשיהיה לנו יותר אנחנו נשמח לבוא ולהציג.

אורי מקלב: מתי אתם חושבים שיהיה לכם - - - מה היעד שלכם לתת את ה - - -

<יונתן צויקל: אנחנו חושבים שבשבועות הקרובים נוכל להתחיל כבר דיאלוג יותר אינטנסיבי עם משרד התחבורה בנושא הזה.

אורי מקלב: לפני שאתם מפרסמים את הדוח שלכם?

<יונתן צויקל: בשלב הזה אני עוד לא בטוח שאנחנו נפרסם דוח רשמי, עדיין נראה לאן הדברים מתקדמים ובהתאם לזה - - - אבל כן לא תהיה לנו בעיה, גם במנותק מפרסום דוח רשמי, גם לבוא ולהציג את הדברים בצורה קצת יותר מסודרת בפניכם.

אורי מקלב: קודם כל תודה רבה.

אורי מקלב: דווקא היה נראה לי שרשות ההגבלים זה איזה גוף שהוא גוף רשמי שכן ייתן לנו מבט אמיתי אובייקטיבי על כל הנושא הזה.

אורי מקלב: משרד התחבורה עדיין לא אמר את הדברים, אז דווקא הרשות מבחינתי, כשהיא בודקת את כל הנושא של התחבורה השיתופית, התחבורה הציבורית, התחרות שהיא גם מבחינתי מילת המפתח, הרשות בעניין הזה הייתה הפתעה חיובית בשבילי, כשאתמול הממונה דיברה איתי בעניין הזה ואני באמת שמחתי מאוד וביקשתי גם שהיא תגיע, שהיא יכולה לתת לנו בסיס לדיונים שיהיו לנו גם בעתיד בנושא של תחבורה ציבורית, בכלל תחבורה כללית והתחרות.

אורי מקלב: אוהד רון, חברת גוגל ישראל.

אורי מקלב: בבקשה.

אורי מקלב: אחרי זה אנחנו נבקש מרכבת ישראל, יש לה פה נציג, ואחר כך ניתן לכם.

<אוהד רון: אני אוהד, אני מנהל מוצר של וייז carpool.

<אוהד רון: אין לי הרבה מה לעדכן בשלב הזה, רק להגיד שאנחנו מתקדמים בפרויקט שלנו, שהוא הסעות משותפות שאנשים, כשהם נוסעים בבית לעבודה הם יכולים לאסוף איתם עוד אנשים שעובדים או גרים לידם.

<אוהד רון: הפרויקט מתרחב בכל הארץ וכרגע אנחנו עומדים על כמה מאות נסיעות ביום.

אורי מקלב: באזור המרכז?

אורי מקלב: איפה זה?

<אוהד רון: בכל המדינה, בתמורה שהיא מתחת לעלות הנסיעה לנהג.

<אוהד רון: זאת אומרת נהג לא מרוויח על זה כסף, אלא מכסה חלק מההוצאות.

אורי מקלב: מבחינה משפטית יש לכם גיבוי משפטי למהלך הזה?

<אוהד רון: יש לנו חוות דעת של עורכי דין שלנו, שמיפו את כל הקשיים.

<קריאה: אתה שמעת שזה לא חוקי.

<קריאה: שמעת פה.

אורי מקלב: הוא לא שמע את זה, אבל איך אתה - - -

<אוהד רון: ההבדל המהותי והעיקרי הוא שעלות הנסיעה, מה שאנחנו משלמים לנהגים הוא תמיד מתחת לעלות הנסיעה שלהם.

<קריאה: מוציאים לך חשבונית על זה?

אורי מקלב: זאת אומרת הוא נוסע במשותף, משתתף איתו בהוצאות.

<אוהד רון: כן, השתתפות בהוצאות נטו.

אורי מקלב: זה מגיע מתוך היכרות של אנשים?

אורי מקלב: יש איזה קבוצה כזאת או ש - - -

<אוהד רון: עיקר הפיתוח הטכנולוגי שלנו הוא מנוע התאמה, כשנוסע מבקש נסיעה אנחנו מחפשים את הנהגים שהכי מתאימים מבחינת הנתיב.

<אוהד רון: לרוב, בהרבה מאוד מהמקרים, זה יוצא אנשים שעובדים באותו מגדל משרדים, קומה מעל קומה, ושכנים והם לא מכירים אחד את השני ופתאום האפליקציה אומרת 'אנחנו גרים ביחד, אנחנו שכנים, זה טיפשי שכל אחד מאיתנו ייסע באוטו שלנו לבד' ונוסעים ביחד, וזה מה שקורה בפועל.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: בבקשה, תמיר ניר.

<תמיר ניר: ראשית אני מברך כמובן על עצם הדיון, אי אפשר להפחית בחשיבות הנושא הזה, פתרון זול שייתן מענה ל-24/7.

<תמיר ניר: אני מוכרח לומר, דרור, שעם כל השמחה שאתם מתעסקים בזה, יש תחושה שהמדינה, המשרד, איכשהו נגרר הרחק מאחור.

<תמיר ניר: העולם והארץ מתפתחת, להגיד שזה לא חוקי כשבמשך עשרות שנים אנחנו מתאמים בינינו נסיעות בכל מיני אפשרויות, עם טכנולוגיות פרימיטיביות של להרים טלפון או לגשת לשכן לעבודה או לשכן בזה, ואם בטכנולוגיות יותר מתוחכמות - - -

אורי מקלב: גם בכנסת ישראל העובדים נוסעים ביחד.

<תמיר ניר: ברור שעושים את זה וימשיכו לעשות את זה, והשאלה אם אתם תהיו, אם אנחנו כרגולציה, אם אתם - - -

אורי מקלב: אולי גם במשרד התחבורה נוסעים ביחד העובדים.

<תמיר ניר: כן, ותודה לאל שעושים את זה.

<תמיר ניר: זאת אומרת ברור שהאינטרס שלכם כמשרד התחבורה הוא מובהק בעניין הזה ונדמה לי שרק צריך להאיץ את הקצב, בין אם זה של הרשות להגבלים עסקיים, בין אם שלך עם הצעת החוק ובין אם זה שלכם, כבסופו של דבר מי שמחזיק את ה - - - נדמה לי שאף אחד לא רוצה באופן אישי לפגוע בנהגי המוניות, אבל לא ייתכן שבגלל זה אנחנו לא נקדם את התחום הזה.

<יהודה בר אור: אדוני לא שמע את מה שאני הצעתי.

<יהודה בר אור: אני מאוד מצטער, אני כאילו דיברתי פה לאוויר.

<תמיר ניר: אני חושב שהפתרון שהצעת הוא פתרון מאוד מאוד מרשים וחשוב - - -

<יהודה בר אור: נראה לי שהם לא הבינו מה שאמרתי.

<תמיר ניר: אדוני, אתה כל הזמן נכנס לדברים של אחרים.

<תמיר ניר: אנחנו מכבדים אותך ולא הפרענו, אז בוא תיתן לנו - - -

<יהודה בר אור: לא, פנית אליי, נכון?

<יהודה בר אור: עניתי לך.

<יהודה בר אור: אם לא היית פונה אליי לא הייתי מדבר בכלל.

<תמיר ניר: בסדר, מאה אחוז, ענית לי, מצוין.

<תמיר ניר: אני גם שואל, דרור, יש כל מיני מודלים שאני מכיר, כמו מוניות נשר ואחרים שעובדים ובוודאי שיש בעולם אין סוף דוגמאות.

<תמיר ניר: פשוט צריך להאיץ את הקצב ולהיכנס לזה.

<תמיר ניר: אני אומר שמעבר לסיפור של שיתוף נסיעות אני מזמין דיון נוסף, אחר, על שיתוף רכבים, גם זה נושא שאנחנו צריכים להיכנס אליו, ככל שמשרד התחבורה ומדינת ישראל תייצר מערכת.

<תמיר ניר: אתה הבעת חשש שזה יבוא על חשבון התחבורה הציבורית, ברור שהחשש הזה קיים וברור שאכן חלק מנוסעי התחבורה הציבורית יעדיפו ומעדיפים, אם זה באובר, אני יודע, או ב-Via, הם מוותרים על תחבורה ציבורית, הסעת המונים, לטובת זה.

<תמיר ניר: אבל נדמה לי שהאחוז של אלה שנוסעים ברכב פרטי שמצטרפים לזה, הוא הרבה יותר גדול מאותו אחוז קטן שעובר ומוותר על תחבורה ציבורית.

<תמיר ניר: הסיפור של המייל הראשון והמייל האחרון הוא בהחלט הפתרון שיגרום לאנשים לעזוב.

<תמיר ניר: לא הייתי לראות, אני לא כל כך הבנתי את ההצעה שלך, לגבי מוניות במחיר של תחבורה ציבורית.

<תמיר ניר: הרי אתה בעצמך אמרת שאנחנו ממש לא רוצים לראות אין סוף מוניות כאלה ואחרות מכל מיני סוגים נוסעות על הכביש ושהרוב ייסעו בהסעת המונים.

<תמיר ניר: אז זה רק פתרון משלים, כמו שאני רואה אותו, או שיתוף לאנשים שממילא נוסעים לאותו מקום ואני מכיר אנשים שעושים את זה עשרות שנים.

<תמיר ניר: יש כאן הזדמנות לשיפור עצום ולשינוי הרגלי התחבורה בארץ ואני חושב שאתם צריכים להיות בחזית, דרור, ואני מצפה מכם.

<תמיר ניר: אתם יודעים לעשות את זה ותודה.

אורי מקלב: קודם כל תודה על הדברים, אבל אתה ראית, יוני, היה לך שקף שנתן את התשובה הזאת, אני על עצמי לא רציתי, אבל תמיר העלה את זה, איך אנחנו יודעים - - -

<יוני גריפמן: יש מחקר, בוצע מחקר, אני מסכים עם מארק, אפשר להשתמש בנתונים, יש לנו נתונים מכל העולם.

<יוני גריפמן: הארגון האמריקאי לתחבורה ציבורית עשה סקר שאמר - - -

אורי מקלב: הבנתי.

אורי מקלב: מה שנכון לאמריקה נכון גם לישראל.

אורי מקלב: הכול נכון, כל מה שאתה אומר זה נכון.

<יוני גריפמן: לא, אני אומר שאנשים שמשתמשים בתחבורה שיתופית משתמשים יותר בתחבורה ציבורית.

<יוני גריפמן: כלומר הם עוזבים את הרכב שלהם ואז יותר משתמשים בתחבורה הציבורית ולא פחות.

<יוני גריפמן: ולכן כמו שבדיוק ציינו עכשיו לפניי - - -

אורי מקלב: לא, מה אומר הסקר?

אורי מקלב: עוד פעם.

<יוני גריפמן: הוא אומר שמי שמשתמש בתחבורה שיתופית ישתמש יותר בתחבורה ציבורית, בגלל שאחר כך הוא - - -

<יהודה בר אור: זה בעלי האינטרסים - - -

<קריאה: זה לא בגלל העובדה שאתה מוכר את הרכב השני או את הראשון.

<קריאה: כי אתה יודע שיש לך פתרון.

<יוני גריפמן: זה אחת.

<יוני גריפמן: שתיים, אם אנחנו מסתכלים על הנתונים אנחנו יכולים לראות שמעל 30% מהנסיעות - - -

אורי מקלב: לא, אני הבנתי גם אחרת.

אורי מקלב: אני בא מרעננה עם הרכב שלי לתל אביב, עכשיו באתי ועכשיו אני אמשיך, יש לי עוד סידור ועוד סידור, אני עושה עם הרכב שלי.

אורי מקלב: מה שאין כן כשאני בא עם שיתופי, הוא עוזב אותי בבוקר, שם אותי בעבודה, אני באמצע צריך לקפוץ לסידור הלוך-חזור אז אני לוקח מונית שתיקח אותי הלוך-חזור, או משתמש באוטובוס.

<יוני גריפמן: ואנחנו גם רואים ש-30% מהנסיעות - - -

אורי מקלב: השאלה אם זה נכון.

אורי מקלב: אתה מזכיר לי, כשהייתי סגן ראש עיריית ירושלים הרבה שנים, אז התחילו התב"עות שעשו בנושא הרכבת הקלה והתב"עות אמרו שכל הבניינים שבנו במרכז ירושלים, ואז בנו הרבה, לא נבנה שם חניונים בכלל בבניינים כדי שלא תהיה חניה.

אורי מקלב: אם לא תהיה חניה במרכז העיר ממילא יצטרכו לנסוע ברכבת הקלה והרכבת הקלה יכולה להיות רווחית, רק אם נניח 100,000 נוסעים ביום, איך גורמים לכך?

אורי מקלב: לא נותנים את האפשרות להגיע, גם חוסמים בכוח.

אורי מקלב: ואז אמרתי לאותו צוות שהיה, מנכ"ל עיריית ירושלים והסמנכ"ל שלו, דיברנו על כך, זה הכול ממחקרים מהעולם, אמרנו אם זה נכון, כמה בעולם יש אנשים שיסתובבו חצי שעה כדי לחנות עוד 10 מטרים יותר קרוב למקום.

<קריאה: זה רק הישראלים.

אורי מקלב: אני אומר, לא בכל מקום יש חניה, מי שלא מוכן יסתובב - - - אחרי זה הוא ירוץ ויעשה הליכה של שעה, אבל - - -

<תמיר ניר: חבר הכנסת מקלב, אני מדווח מהשטח שחניוני חנה וסע של הרכבת הקלה מלאים עד אפס מקום, הצלחה מסחררת בירושלים.

<תמיר ניר: כך שמצליחים גם לשנות הרגלים.

אורי מקלב: נכון, אין ספק, ואם אנחנו נוסעים בנתיב המהיר, זה אחד הדברים שמחממים תמיד את הלב, אני זוכר שנסענו בנתיב המהיר וראינו את החניונים הריקים, היה ריק, אחרי זה קצת, והיום, עובר גם בערב ורואה שהחניונים של הנתיבים המהירים בדרך מירושלים לתל אביב, כביש 1, מלאים.

אורי מקלב: אתה נוסע ב-443, יש היום גם כן מיני חניונים כאלה, תחבורה ישירה, קו 100 או קווים אחרים שנוסעים לירושלים, אתה רואה מפעם לפעם שהחניונים נהיים יותר ויותר וזה גדל ואנשים משתמשים, זה נכון.

אורי מקלב: אני רוצה קודם כל להודות לך שאתה מחזיק את התיק ואתה ממלא אותו במקצועיות רבה, ועל זה אנחנו שואלים את השאלה, אנחנו כירושלמים ואנשים לא ירושלמים שבאים לירושלים, המערכת ההמונית בירושלים טובה, הרכבת הקלה, חוץ מהדוחות שהם נותנים, אבל חוץ מזה הכול בסדר, מהירה, פחות או יותר, צפופה, הצליחה, עם כל זה בבקרים יש פקקים.

אורי מקלב: זה איזה משהו שאני לא מבין.

<קריאה: כן, היה מי שאמר שבירושלים אין פקקים, אתה אמרת, הלוואי.

<קריאה: זה היה בציניות.

<קריאה: עם כל הרכבת הקלה הוא התכוון שגם פה יש הרבה פקקים.

אורי מקלב: מיטל, בבקשה.

<מיטל להבי: קודם כל אני מודה לך, אדוני היושב ראש, על הישיבה ובאמת הנוכחות של אמיר, של דב ושלך, ואין פה שמאל ואין ימין, אין פוליטיקה, זה באמת השאלה ביחס למציאות ולחיים העתידיים שלנו וטוב שהשיח הזה מתנהל במקום הזה שמדבר על מדע וטכנולוגיה, כי זה המקום שאנחנו הולכים אליו.

אורי מקלב: אנחנו צריכים להחמיא לך על המעורבות והשתתפות שלך בכנסת.

אורי מקלב: כסגנית ראש העיר ומחזיקת תיק התחבורה יש לך לא מעט עבודה בתל אביב ועם כל זה באמת יש לך השתתפות ערה בכל הנושאים, גם המעונות וגם - - -

<מיטל להבי: המעונות, תאר לך, אדוני היושב ראש מקלב, שהיינו עוצרים את כל המהפכה שבזמנו הובלת, שהובלנו פה בנושא המעונות, כי היינו אומרים מה יקרה עם הגננות הפרטיות, במקום לשאול מה עם ציבור ההורים וציבור המשפחות.

<מיטל להבי: הרי תמיד, בכל מהפכה יש מחיר, צריך לצמצם אותו, צריך לא להפוך את השוק להפקרות, אבל צריך לראות איך עובדים נכון.

<מיטל להבי: אני רק חייבת להעיר, בציניות, על האמירה שהשיתופי יעלה את הכדאיות להעלאת הרכב הפרטי.

<מיטל להבי: כל דיון אני מזכירה לכולנו שהעלאת הכדאיות בשימוש ברכב פרטי נובעת קודם כל מתלוש המשכורת של דרור גנון, שלי ושלכם, שיש בו אחזקת רכב ואם במקרה מישהו שקל לוותר על אחזקת רכב ולעבור לתחבורה שיתופית המשכורת שלו תצנח ב-4,000 שקל.

<מיטל להבי: אז שלא ימכרו פה לוקשים וסיפורים מה מעלה את אחוז השימוש ברכב פרטי במדינת ישראל, זה קודם כל שיטת השכר שקבע הממונה על השכר במדינת ישראל ואת זה צריך לשנות.

<מיטל להבי: אתה יודע שאני אוהבת להיות ממוקדת כדי שלא נפסיד את עיקר הדיון.

<מיטל להבי: עיקר הדיון במה שאני שמעתי מדרור גנון הוא איזה סוג שיתופיות מציעים לנו.

<מיטל להבי: כרגע סוג השיתופיות, ואני מברכת על זה, זה היה הרעיון בוועדה שבראשותך, שיתופיות של מוניות, יהיו מוניות שיתופיות, זה מה שהבנתי, שיבואו בתכנית הכלכלית, או בחוק ההסדרים.

<מיטל להבי: אם אני שמעתי נכון אז אני חושבת שעושים פה עודף רגולציה ולא יקרה כלום, למה?

<מיטל להבי: כי הוא אמר ככה, הנוסע יידע מראש, הוא גם יידע מראש כמה עולה, כי המחיר לא יהיה על המונה המשוכלל שאתה רוצה להמציא - - -

<יהודה בר אור: על זה יש לנו חילוקי דעות איתם.

<מיטל להבי: תן לי, יהודה, אני הקשבתי היטב.

<מיטל להבי: הרי היום מה הבעיה לתת אלגוריתם במונה, זה שעולה אחרי 100 מטר ישתתף בככה, זה שעולה אחרי 2 קילומטרים ישתתף בככה, זה ממש לא בעיה.

<מיטל להבי: במקום זאת מנסים, ממה שאני הבנתי, להגדיר מחיר נסיעה ולהגדיר למי שעולה כמה הוא ישלם מראש, גם כמה זמן תיקח לו הנסיעה.

<מיטל להבי: כמובן מי שנוסע בתל אביב יודע שאפשר לדעת מתי יוצאים לדרך, אי אפשר לדעת מתי מגיעים ואני מעריכה שנסיעה שלוקחת שעה עולה יותר מחצי שעה ואם לדרור יש דרך לנבא את זמן הנסיעה כדי לחתוך מחיר מדויק עוד לפני שאני עולה על המונית, אז, אדוני, אתה המצאת את אפליקציית המאה, חבר'ה, כולכם לכו הביתה, לא צריך אתכם.

<יהודה בר אור: אבל זה גם לא דרך חוקית, דרור.

<יהודה בר אור: אני מתפלא עליך שאתה כ - - -

<מיטל להבי: אני אומרת לכם, חברי הכנסת - - -

<דרור גנון: זה מה שהיא הבינה, אני לא אמרתי את זה.

<מיטל להבי: אני אומרת לכם, חברי הכנסת, שימו לב שתחת ההגדרה מונית שיתופית לא ימכרו לנו את הסיפור של מחיר קבוע, מספר נוסעים ידוע בזמן ההזמנה וזמן נסיעה קבוע.

<מיטל להבי: זה מעורבות יתר של הרגולטור במשהו שצריך להיות אפליקציה ואלגוריתם פשוט.

<מיטל להבי: ולא צריך לתת לזה יד.

<מיטל להבי: אני מתריעה בפני כולם שזה לא יעבוד, לא קשור לאובר, לא קשור לכלום, קשור למוניות שאלה כבר מתפעלים.

<מיטל להבי: זה דבר אחד.

<מיטל להבי: אני גם רוצה לומר שמפליא אותי כל הזמן שתכנית כלכלית ועוד תכנית כלכלית, זה לא משנה עכשיו אם זה על המוניות האלה או על מוניות השירות או כל הדברים האלה, בסוף אתם תקבלו הצעה ליעד של תכנית כלכלית ולא ישבו עם האנשים ממש.

<מיטל להבי: כאילו ממציאים פתרון מאיזה מוח מקצועי יצירתי, אבל לא תמיד עם קשר למי שעושה את העבודה ומפעיל ובטח לא תמיד מטובת הלקוח הסופי, כי טובת הלקוח הסופי, וזה קורה, זה תחבורה שיתופית מכל הסיבות הטובות, שכולכם אמרתם אותן ואני לא רוצה לחזור עליהן.

<מיטל להבי: ללא התחבורה הציבורית אנחנו נלך וניפקק עוד יותר.

<מיטל להבי: תל אביב-יפו, אגב, כדי לפתור את הבעיה שאותה תיאר מהנדס העיר, שכל הרחובות יהיו מלאים במכוניות, מאמצת בחום רב את החלטת שר האוצר על כך שלא תהיה חניה איפה שיש מערכות הסעת המונים וכבר היום, עוד לפני שנבנתה מערכת הסעת המונים, התב"עות שלנו הן ללא חניה.

<מיטל להבי: אז אני באמת אומרת שאנחנו אחת הערים המרכזיות, יחד עם הערים האחרות של המטרופולין, שמחפשים פתרונות, ואני ממש שמחה שפייסבוק לא היה צריך לעבור דרך ועדת הכלכלה, ואני באמת אומרת לכם, חבר'ה, תתעוררו, התחבורה השיתופית קורית, היא קורית בין אימהות שמסיעות לבתי ספר, היא קורית בין מקומות עבודה, היא קורית בסיטי של תל אביב ותנו לזה לעבוד, תקבעו כללים ורגולציה שהיא הגיונית ולא משהו שמנסה לעצור את הקדמה מלהגיע למדינת ישראל.

<מיטל להבי: אנחנו זקוקים לקדמה הזאת יותר מכל מדינה אחרת.

אורי מקלב: תודה, מיטל.

אורי מקלב: הדברים שלך תמיד באמת מקצועיים ומגיעים מתוך הלב ומתוך הניסיון, זה מה שבאמת מאוד חשוב.

<מיטל להבי: לא, אבל שימו לב לרגולציה, שלא תטעה אותנו.

אורי מקלב: אני באמת פעם ראשונה שומע את זה.

אורי מקלב: דרור, בסוף אם תוכל להתייחס לזה.

אורי מקלב: מיטל, יש לכם נתונים כמה היום משתתפים בתחבורה שיתופית, או שאין לכם שום אינדיקציות?

<מיטל להבי: יש לנו קצת נתונים על הפרויקט של וייז, יש לנו קצת נתונים - - - אני אגיד לך, אין open data של ענף התחבורה, אין ממש open data, אנחנו מנסים לעשות תחרויות לאפליקציות, אז יש לנו קצת נתונים ממוב-איט, יש לנו קצת נתונים מווייז, הם משתפים איתנו פעולה, וגוגל, אבל הרבה מהנתונים לא נמצאים.

<מיטל להבי: אני אגיד משהו בזהירות, כי אני לא ממש צודקת, אבל אני חושבת שגם החברות הממשלתיות שעושות את העבודה למשרד התחבורה, לכל אחת, נט"ע, הנתונים שלה הם שלה, נתיבי איילון, הנתונים שלה שלה, עדליא, הנתונים שלה שלה, אני אפילו לא יודעת אם הם של משרד התחבורה אם תתחלף החברה.

<מיטל להבי: אני חושבת שזה לא ייתכן שנתונים של חברות ממשלתיות שנוגעות לתחבורה על עומסים בדרכים, שיכולים לשרת גם את יהודה בתכנון התחבורה שלו וגם את גט וגם את אובר וגם אותנו כעירייה, לא נפתחים לכולם.

<מיטל להבי: העולם הולך ל-open data, מה שלא נכנס ל-open data לא מסייע לנו בניהול.

<מיטל להבי: ואני רוצה לומר שאני גם הופתעתי, הרי כשהשר מחליט לעשות גשר הוא לא בא לממשלה שהוא מוציא כמה מיליארדים, כשרוצים לנהל את התחבורה נכון צריכים לבוא לממשלה?

<מיטל להבי: הרי זה לא עולה כסף.

<מיטל להבי: לנהל נכון זה לא בטונים וזה לא ברזלים, זה לחשוב נכון על מה קורה בעולם ואיך בעולם מפחיתים תחבורה, זה מתחיל אפילו מתלוש המשכורת, שאמרתי קודם.

<מיטל להבי: זה לא עולה כסף, יש דברים שלא עולים כסף ושאפשר איתם למלא את האוטובוסים באנשים, למלא אותם.

<מיטל להבי: לא בגלל שזה מתחרה או שההוא מתחרה באוטובוסים, השירות צריך להיות יותר טוב, הפיתוי צריך להיות יותר גדול וכולם יעלו על אוטובוסים כי אנחנו ניתן להם נת"צים וניתן להם רמת שירות וניתן להם עדיפות בכבישים, זה צריך להיות העניין, כי הם יותר טובים, יותר מהירים, יותר זמינים.

<מיטל להבי: אבל כשזו לא המציאות וכשמשלמים לבן אדם להגיע לעבודה עם אוטו פרטי או שישאיר בבית אבל כאילו שיגיע, אז זה מעודד תחבורה ציבורית, חברים?

אורי מקלב: את יודעת, את העלית נושא - - -

<מיטל להבי: אני באמת מדם לבי, כי אני רואה את העיר שלי נפקקת ואני יודעת שעוד לא התחלנו בעבודות.

<מיטל להבי: עבודות הרכבת הן בתחילת דרכן, משאית הבטון הראשונה עוד לא נכנסה, משאית החול הראשונה עוד לא יצאה.

<מיטל להבי: ביום שהעבודות יתחילו בנפח שהסינים יודעים להריץ באמת אנחנו - - - אני לא רוצה לדבר על חזון של פקקים, אבל אני אומרת, אנחנו זקוקים לעזרה כדי לשחרר את הפקק, שאנשים יוכלו להגיע לעבודה וזה לא קורה מספיק.

אורי מקלב: מיטל, יש לי הצעת חוק שלי, שמעוכבת כבר הרבה זמן בנושא של אחזקת רכב שלא יהיה צריך להחזיק - - -

<מיטל להבי: אני מוכנה להיות הסו-שף שלך, לא יודעת איך לקרוא לזה, אני מוכנה לבוא להיות חיל הרגלים שלך.

אורי מקלב: אבל את יודעת מה המעכב המרכזי בעניין הזה.

אורי מקלב: המעכב המרכזי זה הפחד או חוות הדעת המשפטית, שנניח אותם 4,000 שקל יהפכו למרכיב פנסיוני.

<מיטל להבי: אז יש לי עורך דין בשם אשר חלד שיספר לך איך זה לא יהפוך למרכיב פנסיוני, נקרא לזה תוספת בושה, כמו שפעם היה תוספת בושה בגלל ויתור רכב.

<מיטל להבי: היה פעם בממשלת ישראל תוספת בושה.

אורי מקלב: אלה התשובות המקצועיות שקיבלנו.

<מיטל להבי: אני אתן לך תשובות מקצועיות, יש לי צוות משפטי שאומר שזה אפשרי בלי עלות למדינה.

אורי מקלב: זה יעשה מהפך בעניין הזה באופן אמיתי, הרי חלק זה סתם מסחרה, מחזיקים רכב כדי לקבל את אחזקת הרכב בזמן ש - - -

<מיטל להבי: עיריית תל אביב ועיריית ירושלים, אני אומרת בשמו של תמיר ניר, שנינו מוכנים וראשי העיר שלנו, רון חולדאי וניר ברקת אישרו לנו, לעשות פיילוט בעירייה שלנו ולהודיע לעובדים שמי שמוכן לוותר על רכב פרטי יקבל את אותו סכום במשכורת בתמורה לעידוד הגעה ירוקה לעבודה.

<מיטל להבי: אחזקת רכב, טסט וביטוח, אותו סכום בדיוק.

<מיטל להבי: בדקנו גם כמה מגיע להם אחזקת רכב ולא מקבלים, זה פחות מאחוז אחד, כך שזה לא יעמיס על הקופה שלנו אם נהיה חברתיים וניתן גם לאנשים - - -

<תמיר ניר: החיסכון בחניה יחזיר את זה בגדול.

<מיטל להבי: החיסכון שנעשה בחניה יחזיר את זה.

<מיטל להבי: שתי עיריות מובילות, שכל אחת מהן מוציאה כ-100 מיליון שקל בשנה על אחזקת רכב לעובדים, מוכנות לעשות את הצעד ואנחנו לא מוצאים partnership אצל הממונה על השכר באוצר.

אורי מקלב: זה נושא לדיון נפרד, תודה רבה, מיטל.

אורי מקלב: ד"ר בקר, ארגון ITS.

<משה בקר: רבותיי, אני רואה את הדיון הזה ואני אומר, כמישהו שהיה יועץ של ועדת הכלכלה 30 שנה בכנסת, ויש לי רושם שהדיון הזה הוא כמו אותן נמלים שבונות את הקן שלהן על אי שנמצא בשקיעה.

<משה בקר: אנחנו מתעסקים עם מציאות ובעיות שאנחנו מכירים אותן מהשנים האחרונות, אנחנו לא רואים חמש שנים ועשר שנים קדימה.

<משה בקר: למה אני מתכוון?

<משה בקר: ותיכף אני אציג לכם את העניין של המציאות שהעולם עובר אותה, העולם המערבי בעיקר.

<משה בקר: אנחנו נמצאים במצב שהיום שי 3.1 מיליון כלי רכב, מתוכם בסביבות 2.5 כלי רכב פרטיים.

<משה בקר: סך הכול הנסיעות ביממה שמתבצעות במדינת ישראל הן בסביבות 17 מיליון נסיעות ליום.

<משה בקר: זה על פי אומדנים ומחקרים שנעשו עם התאמה למועד של היום.

<משה בקר: מתוך ה-17 מיליון נסיעות 4 מיליון מתבצעות באוטובוסים ועוד כ-2 מיליון במוניות.

<משה בקר: אנחנו רבים ויש ויכוח כן אובר, מול המוניות, לא מול המוניות, פוגעים בפרנסה שלהם, לא פוגעים וכך הלאה.

<משה בקר: אנחנו נראה בעשר השנים הקרובות, עד שנת 2025, תוספת של לפחות עוד מיליון כלי רכב פרטיים.

<משה בקר: כמות כלי הרכב נטו שמצטברת כל שנה היום נטו, אני לא מדבר על ברוטו, ברוטו זה 270,000 לשנה כלי רכב פרטיים, אבל נטו בסביבות ה-150,000, 140,000 כי יש גם גריטה של רכב ישן.

<משה בקר: כל המסה הזו של מיליון כלי רכב, ואת מדברת, מיטל, על תל אביב פקוקה ואיך אנחנו מתמודדים ואיך אנחנו מעבירים אנשים לתחבורה הציבורית כאשר אנחנו כבר פקוקים ומה יהיה בעוד חמש שנים, עם עוד חצי מיליון כלי רכב, 80% מהם באזור גוש דן.

<משה בקר: אנחנו מגיעים למצב שבו כמות הנזקים וכמות הבעיות הם כאלה שאם אנחנו שואלים את עצמנו מה הם הפתרונות, הפתרונות הם להביא לתחבורה ברמת שירות כזאת שמתמודדת מול הרכב הפרטי.

<משה בקר: לא אובר הוא הבעיה וכמובן המוניות והעימות המקצועי והחשש לפרנסה, שהוא נראה כבעיה מאוד רצינית, אנחנו מדברים על כך שאנחנו צריכים להתמודד, כולנו, עם כל מערכות התחבורה שלנו, מול הרכב הפרטי בנסיעות שבן אדם נוסע לעבודה ומשאיר יום שלם את הרכב לחנות ואחר כך הוא חוזר חזרה.

<משה בקר: מה שהעלו כאן, מבחינת הניסיון המצטבר לגבי השימוש למשל באובר בכמה ארצות אחרות, שבגלל שהוא עושה נסיעה אחת שיתופית ואחר כך הוא צריך לבצע עוד כמה נסיעות, אז גם המוניות נשכרות מזה וגם האוטובוסים נשכרים מזה וכך הלאה, אבל התנאי במדינת ישראל הוא שאם אנחנו נספק רמת שירות טובה של הרכב האלטרנטיבי לרכב הפרטי.

<משה בקר: הניסיונות של שר התחבורה לפני שנתיים ושלוש לעשות רביזיה של מערך התחבורה הציבורית לא הביא לסינרגיה, לא הביא לכך שמוניות מתואמות עם אוטובוסים ואוטובוסים מתואמים עם הרכבת וכך הלאה, שבו בן אדם יוצא מנקודה א' ורוצה להגיע לנקודה ב' ויש לו שניים או שלושה מעברים אפילו לפעמים ובסך הכול במשך היום אולי חמישה מעברים, שהדבר הזה יהיה מתואם כך שהוא יודע שכדאי לו להשאיר את הרכב בבית ולא כדאי לנסוע ברכב הפרטי.

<משה בקר: הדיון לא צריך להיות האם צריך להיות אובר מול המוניות, השאלה היא איך אנחנו רואים את ההתפתחות של העתיד.

<משה בקר: לצורך העניין הזה אני רוצה להראות לכם משהו שמתפתח ויציף אותנו, אמרתי, האי שלנו שוקע ואנחנו רבים על כמה גרגרי חול אנחנו מוציאים מהחור שלנו כדי לבנות את הגבעה באי הזה, אני רוצה להראות לכם משהו שהוא פני עתיד והוא לא רק אובר.

<משה בקר: תסתכלו על - - -

<מיטל להבי: אתה צודק, אנחנו מתעסקים בגרגרי חול.

<משה בקר: (הקרנת סרטון).

<משה בקר: רכב שיתופי לכל דבר, הוא רוצה לנסוע לשדה התעופה.

<משה בקר: הוא הזמין את הרכב ועכשיו הרכב הגיע אליו והוא הולך להתיישב בתוך הרכב כדי להגיע.

<משה בקר: זה רכב שלא יחנה, הוא ימשיך לנסוע, הוא ישרת אחרים.

<משה בקר: רכב שיתופי, תיכף תבינו, הוא בודק את העניין של הרמזורים ויודע לקרוא אותם ולהתאים את מהירות הנסיעה אליהם ואם יש בעיות בטיחות, אז הוא יודע גם אותן לאתר.

<משה בקר: הרכב האוטונומי, או המונית האוטונומית, תקראו להם כך.

<קריאה: זה מכת מוות למוניות.

<מיטל להבי: לנהגי המוניות.

<מיטל להבי: לא נכניס רכב אוטונומי לישראל.

<משה בקר: הוא מגיע לשדה התעופה, יורד מהרכב, הנסיעה הבאה, הרכב נוסע לפי הזמנה למקום אחר.

<קריאה: זו עובדה, עכשיו תחליט אם אנחנו רוצים להיות כמו במאה ה-19 או במאה ה-21.

<משה בקר: אתה לא יכול להחליט להיות כמו במאה ה-19, אתה לא יכול.

<משה בקר: אתה יכול לעצור את זה, לעכב את זה בכמה חודשים.

<משה בקר: זו המציאות, לא משנה מה נחליט פה, אתה מבין?

<קריאה: אני יודע, אבל עדיין אתה צריך כדי להסיע נוסעים - - -

<משה בקר: יש פה כלי רכב שנכנסים לשימוש, היא יכולה לעשות את הקניות במונית אפילו.

<יהודה בר אור: אין בעיות, הכול אנחנו מסכימים שיהיה דרכנו.

<משה בקר: המערכת מודיעה לה שיש פקקי תנועה באזור מסוים שבצורה אוטונומית אוטומטית ייצור בעיה 59 דקות, היא יכולה לעבור לשליטה ידנית, כפי שאתם רואים כאן.

<משה בקר: כל מי שרוצה מקבל את הרכב הזה, לפי הזמנה.

<קריאה: זה עובד, נכון?

<משה בקר: זה עומד לעבוד.

<יהודה בר אור: עדיין לא, עוד 20 שנה זה יעבוד.

<משה בקר: תוך חמש שנים.

<מיטל להבי: יהודה, אבל אם זה יעבוד תוך חמש שנים - - -

<יהודה בר אור: אין בעיות, אמרתי, נשים את המספרים, נפעיל אותם אנחנו.

<יהודה בר אור: אנחנו יודעים להפעיל את זה הכי טוב, לא צריך את אובר, לא צריך אחד כמוך, לא, אני משרת את המדינה מקום המדינה.

<יהודה בר אור: אתה יודע כמה שנים אני משרת את המדינה?

<מיטל להבי: הראו רכב אוטונומי, עברנו מעבר לשיתופי עכשיו.

<משה בקר: רבותיי, לא לחינם אני הראיתי רכב שיתופי מהסוג שנוסע היום בירושלים ואת הרכב האוטונומי.

<משה בקר: אנחנו יודעים שיש הרבה מערכות שמתפתחות כרגע בעולם ותגענה לארץ והן נותנות עדיפות לתחבורה הציבורית, אוטובוס יכול לשלוט בעניין של מסלול הנסיעה שלו, לקבל גל ירוק, כל מיני דברים שמתפתחים.

<משה בקר: הגרף הזה הוא גרף מעניין מאוד מפני שהוא מראה, הקו האדום מראה את גידול רמת המינוע.

<משה בקר: אנחנו נמצאים פה עם 370 כלי רכב ל-1,000 תושבים.

<משה בקר: זה העולם המערבי, ארצות הברית עם 840, אבל יש מדינות עם תחבורה ציבורית מפותחת, כמו אנגליה, דנמרק, שבדיה, שהם רוסנו ברמה של 550 כלי רכב ל-1,000 תושבים.

<משה בקר: אנחנו עכשיו, כפי שאתם רואים פה, בשלב של האם אנחנו נלך לכיוון מעלה או נתרסן כמו באנגליה.

<משה בקר: התנאי ההכרחי שנתרסן זה שחלק ניכר מהנסיעות שלנו אנחנו נבצע בתחבורה ציבורית.

אורי מקלב: ד"ר בקר, אתה מרוצה מהתחבורה הציבורית?

<משה בקר: לא, בפירוש לא.

אורי מקלב: מה שקיימת, לא מה שלא קיימת.

<משה בקר: מה שקרה עם התחבורה הציבורית הקיימת, היא לא סינרגית, היא לא מתואמת והיא יוצרת מצב שבו כשאתה רוצה להתחרות עם רכב פרטי אתה יוצא מנקודה א' ל-ב' ואתה אומר אני אקח תחבורה ציבורית מנקודה א' ל-ב' ואתה מגלה שאם אתה רוצה לעשות את זה בתחבורה הציבורית היום אתה לפחות 50% עד 80% יותר זמן תבזבז בתחבורה הציבורית כדי להגיע מ-א' ל-ב', והזמינות אחר כך של תחבורה נוספת לעוד כמה נקודות, אנחנו רואים שהנסועה - - -

אורי מקלב: ד"ר בקר, אנחנו חייבים - - -

<משה בקר: אז תרשה לי לכוון לכיוון של - - -

אורי מקלב: ד"ר בקר, זה מאוד מרתק ואם יהיה דיון בנושא הזה אני באמת חושב שאתה צריך להיות נואם מרכזי בעניין, אבל אנחנו רוצים בנקודה הזו של תחבורה שיתופית.

<משה בקר: לדעתי הנושא של העימות בין אובר ובין המוניות, שהוא הנושא המרכזי מבחינה חברתית שעומד לכותרות בעיתונים יגיע לוועדת הכלכלה ובסוף יגיע למרכז הליכוד, כי שם הרבה מאוד נהגי מוניות שיבואו ויגידו - - -

יעל כהן-פארן: במקרה של ועדת הכלכלה למרכז העבודה.

<משה בקר: יכול להיות, כי מה שקורה הוא זה הורדת ידיים של איך מביאים את הבעיה של הפרנסה של כך וכך אלפי נהגי מוניות מול העובדה שאתה הולך ומכניס עכשיו שכל נהג יכול - - - זה לא כל נהג, יהיו נהגים מסוימים, ומי שאמר לגבי אובר שצריכים לעבור סלקציה, אימון - - -

<יהודה בר אור: החלפה, בעברית יפה, החלפה של אובר בנהגים פרטיים בנהגים מקצועיים.

<משה בקר: אני לא קובע עמדה לכאן או לכאן, אבל זו ועדת מדע וטכנולוגיה - - -

<יהודה בר אור: לא, הוא רוצה להעביר את הנסיעה הציבורית - - -

<משה בקר: וכשאני מגיע למדע וטכנולוגיה, אז באים ואומרים לא, זה סכסוך פרנסה בין חברה שנכנסת וגוזלת את הפרנסה של נהגי המוניות.

<משה בקר: זה המרכז של הדיון כרגע, האם זה ייגמר פה?

<משה בקר: זה לא ייגמר פה.

<יהודה בר אור: מה אתה מציע?

<יהודה בר אור: לנסוע בפרייבטים או לנסוע בתחבורה ציבורית?

<יהודה בר אור: זה מה שאנחנו רוצים להבין ממך, מה אתה מציע?

<משה בקר: אני אומר שאם אני אעודד תחבורה ציבורית - - -

<יהודה בר אור: לא, מה הוא מציע?

אורי מקלב: ד"ר בקר, בהבנתך - - -

<יהודה בר אור: מה הוא מציע?

<יהודה בר אור: מה אתה מציע, לנסוע בפרייבטים או בתחבורה ציבורית?

<משה בקר: לא, אני לא בעד פרייבטים.

<יהודה בר אור: דיברת, הראית שקופיות, לא הבנתי ממך, מה אתה - - -

אורי מקלב: יהודה, אני קורא אותך לסדר.

אורי מקלב: כבד את הנהגים שאתה מייצג אותם.

<יהודה בר אור: בסדר, אבל הוא לא - - -

אורי מקלב: תכבד אותם, שלא יגידו למה לא נוסעים עם נהגי מוניות, שיגידו שהם אנשים מתורבתים.

<יהודה בר אור: אנחנו יותר מדי מתורבתים.

אורי מקלב: לא, אתם צריכים להיות מתורבתים, אתה צריך לייצג אותם מתורבתים ולא כל רגע אתה - - - אתה שמת לב שאתה קופץ עם כל אחד שמדבר?

אורי מקלב: גם אם זה לא מוצא חן בעיניך.

<משה בקר: אני מסיים.

<משה בקר: אני בעד נהגי המוניות וכלי הרכב האלה, אני בעד אובר, אני בעד האוטובוסים, אני בעד עניין שמישהו ממשרד התחבורה יעשה תיאום מסודר, כולל הרכבת, ונעשה מאמץ די גדול בנסיעות הבין עירוניות עם פיתוח הרכבת כדי שהמערכות האלה תתפקדנה בצורה משולבת, כי רמת היעילות של המערכות האלה, כן אובר לא אובר, כן מוניות לא מוניות, לא מתמודדת עם הרכב הפרטי.

<משה בקר: למרות שאין חניה ותקועים בפקקי תנועה והיעילות לא טובה אנחנו לא מגיעים לשם.

<משה בקר: לכן אני מציע שתהיה תכנית שלוקחת בחשבון את הטכנולוגיות שמתפתחות בעולם, יחד עם תיאום של מערכות הנסיעה והתחבורה במדינת ישראל כדי לשלב את כולם בצורה שכולם יוצאים מורווחים.

<משה בקר: מי ייצא מופסד?

<משה בקר: אף אחד לא מופסד.

<משה בקר: בפריז, בן אדם שרוצה לנסוע לאיזה שהוא מקום, יוצא, או שהוא לוקח מונית או שהוא לוקח את המטרו והוא משאיר את הרכב בבית, לא נוסע עם הרכב.

<משה בקר: הוא עושה את זה מפני שיותר יעיל להשתמש באמצעי התחבורה האלטרנטיביים מאשר להשתמש ברכב הפרטי.

<משה בקר: ברכב הפרטי הוא ייסע לחורשה או ליער או לבקר איזה שהיא דודה באיזה שהוא מקום שקשה להגיע אליו.

אורי מקלב: ד"ר בקר, תודה רבה, אתה אומר דברים נכונים, אנחנו גם לא חלוקים על מה שאתה אומר, חוץ מאשר הידע שלך והמקצוע שלך והניסיון שלך אנחנו לא חלוקים, אבל בדבר אחד אנחנו כן חולקים עליך, שהנושא כאן, גם בוועדת המדע והטכנולוגיה, הוא באמת לא הוויכוח בין נהגי המוניות לבין החברות האחרות.

אורי מקלב: מה לעשות, בתרבות הישראלית, שאנחנו, גם בוועדת המדע והטכנולוגיה, כשאנחנו באים לדון בטכנולוגיה מתחדשת להסעה, בפיתוחים שיש היום בעולם, כשאנחנו רוצים לשתף אותם בישראל, אנחנו תמיד גם צריכים לשתף גם במי זה פוגע, ארגונים כאלה וארגונים אחרים, שהם נמצאים ברקע.

אורי מקלב: זה נכון שלפעמים גם דיונים מקצועיים נסחפים למקומות אחרים כשזה היה צריך להיות על שולחן אחר, הוויכוח בדיון, רק אנחנו לא מונעים מאף אחד.

אורי מקלב: אנחנו גם מצטערים על כך שזה מרובה בקריאות ביניים ולפעמים בהפרעות לדיון עצמו, אבל אנחנו לא ניתן לסטות מהנושא הזה ואנחנו נמשיך גם לעקוב ולכוון אותו לכיוון הזה.

אורי מקלב: המטרה שלנו שגם הנסיעה השיתופית תהיה חלק מהפקטור שבתוך, מה שאתה אומר, המכלול של כל הנסיעות, כן או לא, תחבורה שיתופית, האם היא יכולה להיות חלק מתוך המערך הכולל של התחבורה הציבורית והתחבורה הפרטית ומצב הכבישים בישראל והשינוע, כמו בכל מדינה מתוקנת, ממקום למקום.

אורי מקלב: אנחנו מודים לך.

אורי מקלב: יש לנו עוד שלושה דוברים, חוץ מחברת הכנסת יעל כהן פארן שנמצאת איתנו.

אורי מקלב: פורום קהלת, זיו מאור, ואחריו עורכת דין מיכל שיק ואחרון הדוברים יהיה שי שדה.

אורי מקלב: חברת הכנסת, מתי שתבקשי אנחנו נשלב אותך.

אורי מקלב: דרור, לפני שאתה עוזב אותנו, יש לך דיון אחר בכנסת, אולי הבהרה קטנה בנושא המקצועי ששאלו אותך, כשאנחנו מדברים היום על תחבורה שיתופית במוניות, למה הכוונה?

אורי מקלב: לדרך שאנחנו רואים את זה מקביל למה שנעשה בתחבורה השיתופית הכללית, להעביר את זה בסגנון למוניות, או שאנחנו מדברים על משהו אחר לגמרי, יצירה מיוחדת, איזה כלאיים אולי, לקבוע מראש מחירים, איך אתה - - -

<דרור גנון: מאחר שאנחנו עדיין דנים ואני נתתי כמה נקודות של חשיבה וכבר הפכו את זה לשיטה, אז אני מעדיף לא להתייחס.

<דרור גנון: אנחנו ננהל את התהליך הזה בצורה מסודרת, זה יגיע לציבור להערות, תהיה אפשרות להעיר.

אורי מקלב: בסדר גמור.

אורי מקלב: תודה, דרור.

אורי מקלב: את דברי הסיכום שלנו אולי נקצר ונעמוד בקשר אחרי כן.

אורי מקלב: משרד התחבורה הוא הנושא המרכזי אצלנו בדיון.

אורי מקלב: תודה.

<דרור גנון: תודה רבה.

אורי מקלב: זיו מאור, בבקשה.

<זיו מאור: תודה רבה.

<זיו מאור: אני אעלה טיפה מעל הרובד הפרקטי מעט לרוב העקרוני.

<זיו מאור: נמצאים בדיונים האלה, ובצדק, נהגי המוניות שמציגים בצורה רהוטה בדרך כלל את האינטרס שלהם, יש אינטרס אחר שנפקד מפה וזה האינטרס של הציבור הרחב, הבלתי מאוגד, הבלתי מיוצג.

<זיו מאור: אני קניתי רכב בהרבה מאוד כסף, שילמתי עליו גם הרבה מאוד מס, הרכב הזה הוא הקניין שלי, כדי שהמדינה תוכל להגביל את הזכות שלי להשתמש בקניין שלי באופן שמייצר - - - הכנסה צריכים להתקיים תנאים מסוימים והם אפילו לא קרובים להתקיים בתחום של התחבורה הציבורית.

<זיו מאור: הזכות שלי להשתמש ברכב שלי, לייצר ממנו פרנסה, להשכיר את השימוש בו, להשכיר את השעות שלי כנהג, כמי שנוסע, היא זכות שמעוגנת בחוק יסוד כבוד האדם וחירותו, זו הזכות הקניינית שלי ואנחנו לא רואים שהסיבות להגבלה במסגרת פסקאות ההגבלה של חוק היסוד מתקיימות בסוגיה הזו.

<זיו מאור: ההצדקה היחידה לרגולציה כלשהי בתחום ההיסעים היא כדי להגן על הגילדה של נהגי המוניות.

<זיו מאור: זה עניין לגיטימי, זה עניין שהוא מקובל בדמוקרטיות, שיש קבוצות שמתאגדות, קבוצות חזקות שמשפיעות על הפרלמנט, אבל הפרלמנט הזה חייב לראות לנגד עיניו גם את האינטרס המנוגד והוא החופש של אדם להשתמש בקניינו כרצונו.

<זיו מאור: הטיעון הביטחוני שעולה כאן מפעם לפעם זה טיעון שכל עוד קיימים טרמפים בעולם הזה וכל עוד הם חוקיים מוכיח את עצמו כלא רלוונטי.

<זיו מאור: אסונות קורים בטרמפים, אסונות קורים, כמו שאנחנו יודעים, גם במוניות, אנשים יודעים להתגונן בעצמם.

<זיו מאור: התחבורה הציבורית יכולה, כפי שנאמר, ואני לא אחזור על זה, לתת מענה לסוגיה הביטחונית.

<זיו מאור: אני חייב לומר שאנחנו גם יותר ליברלים בנושא הזה מהעמדה של אובר עצמם.

<זיו מאור: הרגולציות שאובר מציעים, להעביר נהגים שירצו להשתמש באפליקציה שלהם דרך משרד התחבורה, זה לא מקובל עלינו, שאובר יעשו את הרגולציה בעצמם, אם הם מעוניינים, ושהצרכן יבחר אם הוא רוצה לצרוך את השירות מנהג שקיבל בביטחון ציון כזה ובניקיון הרכב ציון כזה ובטיחות ציון כזה.

<זיו מאור: אין כל צורך למעורבות ממשלתית בנושא הזה.

<זיו מאור: נקודה אחרונה שאני אתייחס אליה, אשר לאותן 240,000 שקלים ששילמו בעלי הכובעים כדי לקבל את הזכות להסיע אנשים ולהפעיל מוניות, הזכות הזו, בואו לא נטעה, מה שהם רכשו, הטובין שהם קיבלו מהמדינה, זה החירות שאני לא מקבל לעשות את אותו דבר.

<זיו מאור: כלומר מה שהם רכשו זה את היכולת לעשות משהו שממני, כאזרח שלא מחזיק בזכות הזו, נמנע.

<זיו מאור: זה העניין, זה כל הדבר שישנו.

<זיו מאור: המדינה לקחה זכות שבאופן טבעי ועקרוני שייכת לי כאזרח והעבירה אותה למישהו אחר תמורת תשלום.

<זיו מאור: עצם המוסד הזה של הסחר בכובעים הוא בלתי מוסרי, הוא סותר עקרונות ליברליים בסיסיים מאוד וצריך לצאת נגדו.

<זיו מאור: אלה האינטרסים שמונחים על השולחן.

<זיו מאור: מצד אחד נהגי המוניות, שזכותם להתפרנס שקולה כנגד זכותי ומצד שני הציבור הרחב, שרוצה להשתמש בקניינו כרצונו ואני מבקש מהוועדה להימנע מלתמוך בכל מהלך שמגביר את הרגולציה באופן שמגביל את החירויות של האזרחים.

<זיו מאור: תודה רבה.

אורי מקלב: תודה, זיו.

אורי מקלב: לגבי המוניות, אני לא נכנס לזה, אבל אני מדבר איתך, באופן כללי התפיסה הזאת היא תפיסה שהיא לא כל כך מציאותית.

אורי מקלב: אני גם רוצה להתחבר, שכל בן אדם יכול לעשות מה שהוא רוצה עם הרכוש שלו, אבל אנחנו מגבילים מי יכול לגדל תרנגולות וכמה ביצים מטילים.

<זיו מאור: ואנחנו עושים זאת לא כדי להגן על הציבור.

אורי מקלב: עזוב רגע את המוניות - - -

<זיו מאור: אני אומר, עושים את זה לא כדי להגן על הציבור, אנחנו עושים את זה כדי להגן על גילדות.

<זיו מאור: השאלה שאנחנו מתערבים בשאלה כמה תרנגולות מותר ללולן לגדל - - -

אורי מקלב: אבל אתה לא יכול שלכולם יהיו משקים, שכל אחד ייתן - - -

<זיו מאור: בוודאי שאני יכול.

<זיו מאור: היושב ראש אומר שזה לא ריאלי - - -

אורי מקלב: יש תפיסה כזאת ויש תפיסה כזאת, אבל בסופו של דבר זה אומר שאף אחד לא מרוויח.

אורי מקלב: היום האוצר באמת עושה חלק מהרפורמות בתפיסה הזאת, שבתנאי השוק לא יעשו את זה, למה לא יעשו?

אורי מקלב: לא ישתלם לו.

<זיו מאור: המגמה היא להכיר בכך שהרגולציות האלה שלאורך שנים הכבידו על המשק הישראלי הן מיותרות ומכבידות בסופו של דבר.

<זיו מאור: כעת אנחנו יושבים על המדוכה לגבי הסוגיה של התחבורה ואנחנו רואים שגם כאן יש רגולציות שמכבידות בדיוק כמו בנושא הלול ובדיוק כמו בהרבה מאוד נושאים אחרים ואנחנו מבקשים מהכנסת להתקדם בכיוון שהמציאות הולכת אליו, שהכלכלה הולכת אליו, ולהסיר את המשקולת הזו מעל המשק.

אורי מקלב: תודה, דברים חשובים.

אורי מקלב: עורכת דין מיכל שיק, בבקשה.

<מיכל שיק: אהלן.

<מיכל שיק: אני יועצת משפטית של עמותת נגישות ישראל, אני לא מצויה בתחבורה שיתופית וזה נושא מרתק ומעניין ואני שמחה להיות כאן.

<מיכל שיק: אני שואלת שאלה, אני לא מצויה בהצעת החוק של חבר הכנסת אוחנה, שאלתי היא האם נלקחו בחשבון לא רק היבטי בטיחות, היבטי נגישות.

<מיכל שיק: מוניות היום, יש מוניות נגישות, יש להם תמריצים שנתן להם המחוקק, הם מקבלים הנחות מאוד משמעותיות באגרות שהם משלמים כדי שמוניות יהיו נגישות.

<קריאה: חלק.

<מיכל שיק: אם זה טוב, אם זה רע, זה כבר משהו אחר, אם צריך להתקדם עם זה, אין ספק, אבל אנשים עם מוגבלות משתמשים בתחבורה ציבורית וגם להם צריך שתהיה הזכות להשתמש בזה בעלות מופחתת.

<מיכל שיק: שאלתי אם הייתה התייחסות לזה.

אורי מקלב: את מעלה נושא חשוב מאוד.

אורי מקלב: אני לא יודע, בעיני רוחי נראה לי שגם התחבורה השיתופית יכולה לתת מענה בנושא הזה.

אורי מקלב: רכב שמתאים להסעת נכים יכול להיות חלק ממערך של תחבורה שיתופית.

<קריאה: ויכול להיות שרכב נכה, שעולה מאוד ביוקר, יכול לעבוד יותר ולהיות יותר שימושי.

<קריאה: כן, ודאי.

<קריאה: אותו כסף שהולך לאוטובוס יכול ללכת לנכה.

אורי מקלב: לפי הנכים שאני הכרתי, הם ישמחו מאוד להיות שותפים בעניין הזה.

אורי מקלב: תהיה להם פרנסה.

אורי מקלב: דווקא אצל הנכים הרכב הוא כורח המציאות, שהוא מוכרח אותו ולא תמיד יש לו את היכולת להחזיק אותו.

אורי מקלב: זה יכול להקל עליו בעניין הזה.

<מיכל שיק: יש אנשים עם מוגבלות שאין להם רכבים, הם משתמשים בתחבורה ציבורית.

<קריאה: אנשים עם מוגבלות שיש להם רכבים מותאמים.

<מיכל שיק: ויש מוניות שהן מותאמות.

אורי מקלב: נכון, אבל - - -

<קריאה: לכן יצאו עכשיו למעלה מ-500 מוניות ב - - -

<יוני גריפמן: זה רק יגביר את ההיצע הקיים.

אורי מקלב: את העלית נושא, אני מניח שיש לזה תשובה גם ב - - -

<יוני גריפמן: גם בתוך האפליקציה, במקומות שיש בהם צורך, יש WAV, זה Wheelchair Accessible Vehicle, שמזמינים אותם ספציפית בשביל אנשים עם נגישות.

<יוני גריפמן: כל האפליקציה מותאמת לעיוורים, אפליקציה מדברת אם את צריכה, ויש עכשיו נהגים שהם כבדי שמיעה ולכן הנוסע, כשהוא מזמין את הנסיעה הוא מקבל הודעה בפוש שהנהג הוא כבד שמיעה ולכן שיזין את היעד באפליקציה, כי הוא לא יוכל לשמוע אותו.

<יוני גריפמן: כל הדבר הזה משפר משמעותית את הגישה לא רק לאוכלוסיות מוחלשות ומקומות לא נגישים, אלא גם ספציפית בנושא של נגישות בכל ההיבטים, ואני אשמח להרחיב אחר כך ולהסביר טיפה יותר.

<יהודה בר אור: אדוני, אני לא רוצה להתפרץ, אבל - - -

אורי מקלב: הוא לא התפרץ.

<יהודה בר אור: הוא התפרץ.

אורי מקלב: הוא לא התפרץ, אני נתתי לו את רשות הדיבור.

<יהודה בר אור: אז אני מבקש רשות דיבור.

אורי מקלב: אני אתן לך עוד מעט.

אורי מקלב: שי שדה, בבקשה.

<שי שדה: שלום.

<שי שדה: קודם כל תודה על ההזמנה ואני יושב ומקשיב לדיון והוא דיון באמת מרתק, אבל היו כמה הערות ביניים שנזרקו פה וזה, לדעתי, הבסיס של הדיון.

<שי שדה: כמו שאמרו פה מקודם, טרמפים זה דבר שהוא קיים עשרות שנים ונסיעות שיתופיות זה משהו שקיים גם עשרות שנים, אז נכון שהטכנולוגיה היום מאפשרת לשני זרים גמורים לגמרי לנסוע ביחד, אבל קודם לכן יכולת לנסוע - - - כסטודנטים וגם אנחנו היינו נוסעים ביחד לאוניברסיטה וחולקים בינינו את הדלק, כלומר זה משהו שקיים כבר שנים.

<שי שדה: העניין הוא, ועכשיו אני מדבר מהפן הביטוחי, הרי כל הנושא שהופך את הדבר הזה, והיו פה הערות ביניים, ללא חוקי, זה ההגדרה של מה היא נסיעה בשכר ונסיעה בשכר היום מוגדרת בחוק שיש לה הגדרה שהיא בעייתית לנושא הנסיעות השיתופיות.

<שי שדה: יש עשרות פסקי דין בעניין הזה וגם הלכות של בית המשפט העליון, וברגע שאנחנו רואים שיש הרבה מאוד פסקי דין והרבה מאוד הלכות של בית המשפט העליון זה רק אומר שהתחום הזה הוא תחום אפור וצריך להסדיר אותו בחקיקה.

<שי שדה: החקיקה יכולה להיות חקיקה די מהירה, כי הנתונים היבשים כבר קיימים, רק צריך להרחיב את היריעה להגדרה הזו.

<שי שדה: ברגע שזה יקרה בעצם החסמים שנמצאים היום בשוק ייפתחו במהירות.

<שי שדה: אם אנחנו נגדיר מה היא נסיעה בשכר ואם אני נוסע עם השכן שלי בבוקר לעבודה ויום אחד אני משלם את הדלק ויום אחד הוא משלם את הדלק, זה לא נסיעה בשכר, זה פותח את כל החסמים שגורמים לדבר הזה להיתקע.

<שי שדה: הפרויקט של וייז וגוגל הוא דבר מבורך, רק צריך שהוא יהפוך להיות, אני לא יודע אם יש פה נציג של איגוד חברות הביטוח או משרד האוצר, אבל זה המקום להרים את הכפפה ולהפוך את זה לדבר שהוא נגיש, להגדיר מה היא נסיעה בשכר בצורה הרבה יותר ברורה כדי לא להיות נהגי מוניות חאפרים חלילה, אבל מצד שני שאנשים יוכלו לשתף את הנסיעות שלהם אחד עם השני.

אורי מקלב: אתה מייצג את לשכת סוכני הביטוח, לא?

<שי שדה: אני מייצג את לשכת סוכני הביטוח.

<שי שדה: שאלתי אם איגוד חברות הביטוח נמצא כאן.

<שי שדה: אנחנו בלשכת סוכני הביטוח העברנו - - -

אורי מקלב: חברות הביטוח מעוניינות בנסיעה השיתופית?

אורי מקלב: בתחבורה שיתופית?

<שי שדה: אני לא יודע אם יש פה נציג שלהם, אני יכול להגיד שממה שאנחנו העברנו לחברות הביטוח, כרגע הם יושבים על הגדר, אין הנחיה חד משמעית.

<שי שדה: אני חושב שהם מחכים להחלטה רגולטורית.

אורי מקלב: אם אנחנו מדברים על מה שמפריע לאובר ודברים כאלה להיות רשמיים, זה לא מוסדר, אבל ממה החשש?

אורי מקלב: שמס ההכנסה יגיד שעשית - - - אם יש למישהו חשש להיות שותף בעניין הזה, לפי דעתי זה רק הנושא הביטוחי.

אורי מקלב: אם אני עכשיו כאזרח רגיל, אני לא עכשיו בתפקיד, אם הייתי נכנס לעניין הזה או לא נכנס לזה, הבדיקה שלי הייתה אם אני מבוטח או לא מבוטח כשאני עושה את זה.

אורי מקלב: זה הרבה יותר מלהשתתף בדלק.

<שי שדה: זו פוליסת ביטוח שונה של הסעת נוסעים בשכר.

<שי שדה: לכל הנסיעות השיתופיות יש פוליסה ייעודית של הסעת נוסעים בשכר, דומה לפוליסה שיש לנהגי מוניות של הסעת נוסעים בשכר.

<יהודה בר אור: ברגע הזה זה לא קיים בארץ ולא חוקי.

אורי מקלב: מי אמר שזה קיים?

<שי שדה: אף אחד לא אמר שזה קיים.

<יהודה בר אור: אתה מנסה כל הזמן להטעות את האנשים.

אורי מקלב: אני רק אמרתי שיש אינטרס מובהק לחברות הביטוח לבטח את זה.

<מיטל להבי: ברשות היושב ראש, אם מותר להגיש משפט על הביטוחים.

<מיטל להבי: לדעתי הם יעשו הרבה כסף מהביטוחים האלה, כבר היום אם מישהו מחזיק רכב שיתופי, כמוני למשל, ברכב שלי שותפים כל מי שרוצה לנהוג עליו, מגיל 18 ומעלה, עולה לי ביטוח פי שניים וחצי מביטוח רגיל, רק בגלל שאני מוכנה שברכב שלי ייסע גם הבן שלי וגם העובד שלי וגם השכנה שלי.

<מיטל להבי: אז מדינת ישראל לא בנויה לעודד שותפות, להיפך, היא מטילה כל מה שאפשר להטיל על מי שמוכן לשתף משהו משלו.

<שי שדה: אבל את מדברת על ביטוח שאנשים אחרים ינהגו ברכב.

<מיטל להבי: נכון.

<שי שדה: אני לא מדבר על זה, זה יכול להיות ביטוח לנהג אחד, פשוט הוא לוקח איתו - - -

אורי מקלב: אבל השאלה למה באמת זה עולה יותר.

<קריאה: צריך לתפור פוליסות.

<שי שדה: לא צריך לתפור, הפוליסות האלה קיימות, צריך לשנות הגדרה - - -

<מיטל להבי: במקום לעודד אותי, שאני נותנת ברכב אחד - - -

אורי מקלב: למה באמת הביטוח של המוניות יותר יקר?

אורי מקלב: בגלל שיותר נוסעים, או בגלל הקילומטרז' שהם נוסעים?

<יהודה בר אור: בגלל הסכנה, שאתה נמצא על הכביש כל כך הרבה.

אורי מקלב: אז אם נניח היו עושים ביטוח לפי השעות שהוא נמצא על הכביש?

אורי מקלב: יש מדדים היום, הייתה מחשבה היום שהביטוח שלך ישולם לפי השעות שאתה נמצא על הכביש.

<קריאה: איך תמדוד את זה?

אורי מקלב: או לפי ימים.

יעל כהן-פארן: הכול עם האפליקציות, אתה יודע לאן אתה הולך, כמה צעדים אתה עושה ביום.

<קריאה: ואת רוצה לפרסם את זה לחברת הביטוח?

יעל כהן-פארן: צריך למצוא את הדרך שהמידע הזה יעבור.

<קריאה: צריך פוליסה שמתאימה לנהגים - - -

אורי מקלב: יש היום סוג של מכשיר שאומר לך את סוג הנסיעה שלך, נותנים לך 10% הנחה בביטוח אם אתה משלב סוג מכשיר שבודק את הנסיעה שלך, נסיעה כחוק.

<קריאה: קופסה שחורה.

אורי מקלב: סוג של קופסה שחורה.

<קריאה: השאלה כמה זה נכנס בפועל, אני לא יודע להגיד.

<שי שדה: יש מוצר כזה של חברה אחת בשוק, הוא נקרא סייף דרייב, שבאמת יש איזה שהוא אלגוריתם שמחשב את אופן הנסיעה שלך ובעצם פרמיית הביטוח שלך משתכללת במהלך השנה.

<שי שדה: אבל זו טכנולוגיה שמשלבים אותה בתוך הביטוח, אני מדבר על פוליסות שקיימות.

<שי שדה: לא צריך להמציא פוליסה חדשה, הפוליסות שיש היום מתאימות, רק צריך לשנות הגדרה אחת ספציפית.

אורי מקלב: אז קודם כל צריך להכניס הגדרה ואנחנו יוצאים מנקודת הנחה שהשותפות שאנחנו עושים במקום העבודה או באוניברסיטה, זה לא משנה את ההגדרה, אין ספק שהנסיעה השיתופית כן משנה את ההגדרה.

אורי מקלב: אפשר לעשות את זה, רק צריך באמת אדם - - - מי שייכנס לזה, זה חקל מהביטוח, הביטוח הוא חלק מתוך האפשרות כשההתחשבנות בין הביטוח לבין הנהג, זה כרגע לא מעניין אותנו איך הם עושים את זה, אם עושים את זה לפי קילומטר, לפי נסיעה, יותר זול ממונית.

אורי מקלב: זה ממש לא מעניין אותנו, החלק הזה, אבל ברור דבר אחד, שצריכה להיות נסיעה מבוטחת ולא משהו שהוא בתחום האפור.

יעל כהן-פארן: אני לא יודעת אם מה שאני הולכת להגיד עכשיו עלה כבר ואני מצטערת שלא הייתי בכל הדיון, הייתה לי ועדה אחרת.

יעל כהן-פארן: אני באה מההסתכלות של ההשלכות של התחבורה השיתופית על נושא הסביבה, הפחתת פליטות גזי חממה, הפחתת פליטת מזהמים, צמצום השימוש ברכב פרטי, חברים.

יעל כהן-פארן: זאת צריכה להיות מטרה שהתחבורה השיתופית יכולה לתרום לה הרבה מאוד, גם לצמצום הנסיעות, כי ברגע שלבן אדם יש פחות תמריץ לקנות רכב פרטי, כי מה לעשות, רכב פרטי הוא יקר, אחזקתו יקרה, הדלק יקר, היום האלטרנטיבות טעונות שיפור, בוא נאמר, והנושא של התחבורה הציבורית יכול לתת לזה בוסט מאוד רציני ודחיפה לאנשים שפחות יצטרכו לקנות רכב פרטי וייסעו קצת פחות.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שהעמידה של נהגי המוניות מנגד וניסיון לעצור זה משול לעובדי בזק שהיו מתנגדים להוצאתם של הטלפונים.

יעל כהן-פארן: הטכנולוגיה מתקדמת, אנחנו צריכים להכיר בזה, העולם משתנה ואתם צריכים למצוא את דרככם בתוך העולם המשתנה הזה.

יעל כהן-פארן: ואני מלאת כבוד, צריך למצוא את הדרך שבה אתם לא תיפגעו, ואני בטוחה שהיא אפשרית, אבל בסופו של דבר העולם משתנה.

יעל כהן-פארן: אז אם תעמדו רק נגד ותגידו לא לא לא, בסוף הקיר הזה ייפול עליכם.

יעל כהן-פארן: אתם רוצים לפרוץ את הקיר הזה ביחד?

יעל כהן-פארן: עם מי שמקדם תחבורה שיתופית לטובת כולם.

יעל כהן-פארן: אם אנשים ישתמשו יותר בתחבורה שיתופית, יהיה להם פחות רכבים פרטיים, הם ישתמשו גם יותר במוניות.

יעל כהן-פארן: האיזון בין שעות שבהן אנשים מהווים נהגים בתחבורה שיתופית לשעות אחרות שבהן המוניות נותנות את המענה לתחבורה פרטית ספיישל יתאזן ובואו נחשוב על זה ביחד.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שאין מקום בעולם שלנו, ב-2016, כשהטכנולוגיה מאפשרת כל כך הרבה דברים, וזה שנאמר שווייז ומוב-איט זה לא חוקי היום וכל ה-carpool המשותף, הכול לא חוקי.

יעל כהן-פארן: בטח לא חוקי, בואו נשאיר את הכול פרוץ ואתם תראו מהר מאוד איך האנרכיה משתלטת.

יעל כהן-פארן: אז צריך לעשות רגולציה וצריך לקבל את הדברים האלה כי לשם אנחנו צריכים ללכת.

יעל כהן-פארן: אלה הטכנולוגיות החדשות שמאפשרות לנו ללכת לכיוון של תחבורה טובה יותר.

יעל כהן-פארן: ופה אני מסתכלת על האינטרס הציבורי הרחב.

יעל כהן-פארן: אמר פה קודם חבר פורום קהלת שאנחנו מסכימים על האינטרס הציבורי הרחב והוא מסתכל על האינטרס הצר של בעל מכונית, אני מסתכלת על האינטרס הציבורי הרחב, שיהיו יותר אפשרויות לנסיעה שהן לא רק ברכב פרטי ושהן ישפרו את איכות האוויר ואת איכות החיים של כולנו.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

אורי מקלב: רק לצורך התיקון, אני מבין שהדובר מטעם קהלת היה אליאסף קלר ולא מה שאני אמרתי, ולא זיו מאור.

<אליסף קלר: אני אליסף קלר, אני הנציג של פורום קהלת, זיו מאור הוא פה מטעם האגודה לזכות הציבור לדעת.

<אליסף קלר: הוא עבד בעבר בפורום קהלת והייתה אי הבנה.

אורי מקלב: הבנתי.

אורי מקלב: איך השם שלך?

<בועז ארד: בועז ארד, מהתנועה הליברלית.

אורי מקלב: טוב, אני אתן לך בסוף.

אורי מקלב: בבקשה.

<אליסף קלר: תודה.

<אליסף קלר: שמי אליסף קלר, אני חוקר בפורום קהלת, זה מכון מחקר שאחד היעדים שלו זה קידום מדיניות של שוק חופשי.

<אליסף קלר: אנחנו עורכים היום מחקר על כלכלה שיתופית, זה מחקר יותר גדול שחלק ממנו עוסק בתחבורה שיתופית.

<אליסף קלר: רציתי להגיד שכשאנחנו מדברים על כלכלה שיתופית אז זה נשמע לחלקנו משהו שהוא קצת חדש וקשה להתמודד איתו והקונספט הוא קצת שונה, וזה כמובן מובן, ומצד שני צריך להבין שהטכנולוגיה היא בצורה משמעותית כאן מ-2014 ויש הרבה ידע בעולם לגבי איך צריך להתמודד עם זה.

<אליסף קלר: אז יש לנו היום עשרות מחקרים, בכל העולם, זה יכול להיות מאמרים אקדמיים, זה יכול להיות ניירות מדיניות וגם מסמכים של גופים מדינתיים שנותנים לנו המלצות איך צריך להתעסק עם זה.

<אליסף קלר: הדבר הראשון שרציתי להגיד זה שמה שברור הוא שהדיון הוא לא איפה שהוא נמצא כאן, ברור שצריך לאפשר את זה, זה קונצנזוס מוחלט, השאלה היא איך צריך להסדיר, מה ההסדרה הנכונה לדבר הזה צריכה להיות.

<אליסף קלר: מתוך עשרות המחקרים האלה, שבדקנו אותם וראינו אותם, יש בקונצנזוס שלושה עקרונות מרכזיים להסדרה של הדבר הזה שהייתי רוצה לשתף איתכם היום.

<אליסף קלר: העיקרון הראשון זה רגישות לגודל, שזה אומר שצריך להפריד בין בן אדם שמשתמש באפליקציה, למשל אפליקציה של אובר, בן אדם שעושה את זה פול טיים לבן אדם שעושה את זה מספר מוגבל של שעות.

<אליסף קלר: אין סיבה מהותית להבדל ברגולציה בין בן אדם שעושה את זה פול טיים לבין נהג מונית שעושה את זה פול טיים, הרגולציה צריכה להיות זהה.

<אליסף קלר: היתרון של האובר זה שהוא מנצל משאבים שהם לא היו מנוצלים קודם.

<אליסף קלר: המטרה היא לא רק להביא עוד נהגי מוניות חדשים.

<אליסף קלר: העיקרון השני, שהוא מתחבר לעיקרון הראשון, זה שבשביל שתהיה תחרות שווה בין נהגי מוניות לבין התחבורה השיתופית אנחנו צריכים לבחון מחדש את הרגולציה שיש לתעשיות מסורתיות.

<אליסף קלר: זה גם נהגי מוניות, אבל זה גם למשל במלונות ודברים דומים.

<אליסף קלר: שוב, הקונצנזוס במחקרים האלה זה שמה שאנחנו צריכים לעשות עכשיו, אנחנו צריכים לראות למה התחבורה השיתופית עובדת איך שהיא עובדת, שהיום היא עובדת בלי הרגולציה, ולהוריד את הרגולציה הזאת גם מהתעשייה המסורתית.

<אליסף קלר: ראינו את זה עכשיו כשאנחנו מנסים לדבר על מין מונית שיתופית או דברים כאלה, כי היום אלה דברים שאסורים ואנחנו רואים שבתחבורה השיתופית הדברים האלה עובדים ואין סיבה שלמוניות יהיה אסור לעשות את הדברים האלה.

<אליסף קלר: זה העיקרון השני שהוא חשוב מאוד וכדאי להפנים אותו, שיש פה הזדמנות נדירה לבדוק מה עובד ולהתאים את הרגולציה לדבר הזה.

<אליסף קלר: הדבר השלישי זה הסתמכות על הרגולציה העצמית.

<אליסף קלר: התחבורה השיתופית מסתמכת בצורה מאוד רצינית על העניין של הדירוגים העצמיים וחשוב לה מאוד שאנשים ישתמשו טוב בשירותים שלה ובגלל זה היא מפעילה פיקוח עצמי די נרחב.

<אליסף קלר: גם בדוח של ה-OECD שיצא ב-2015, לפני חודשיים יצא דוח של נציבות האיחוד האירופי, כולם מדברים על זה שצריך לקחת את הדבר הזה בצורה מאוד רצינית וכשאנחנו עושים הסדרה אנחנו צריכים להתחשב בזה, אנחנו צריכים להתחשב בזה שיש פה מערכת שהיא עובדת טוב, אנשים באמת משתמשים בדבר הזה וכמה שאפשר צריך להסתמך על רגולציה עצמית.

<אליסף קלר: אלה שלושת העקרונות המרכזיים שמופיעים בספרות המקצועית וכו'.

<אליסף קלר: רציתי להביא עוד נקודה אחת לסיום, שזה יותר אנקדוטה צבעונית, אבל אני חושב שהיא רלוונטית לגבי מה שעלה פה קצת בדיון, לגבי הביטחון האישי.

<אליסף קלר: אני חזרתי עכשיו מברזיל, בברזיל מאוד מאוד מקובל שימוש באובר, זה מאוד מאוד נפוץ, וברזיל, צריך להבין, היא מדינה מאוד מסוכנת.

<אליסף קלר: בתוך 50 הערים המסוכנות בעולם ומסוכנות לפי מספר רצח לאוכלוסייה 50% זה ערים בברזיל, אז אנשים לא הולכים ברחוב בלילה, הם מפחדים, הם מפחדים לקחת אוטובוס בלילה.

<אליסף קלר: מה שהם כן עושים, הם הולכים באובר, ובזה הם בוטחים, אנשים זרים.

<אליסף קלר: לכאורה זה אבסורד, אבל צריך להבין את ההיגיון כאן, ההיגיון הוא כפול, אחת, זה טכנולוגיה של המעקב אחרי נסיעות שדיברנו.

<אליסף קלר: צריך להגיד, דרך אגב, הטכנולוגיה הזו לא מיוחדת לכלכלה שיתופית, גם גט טקסי, שהיא לא בדיוק כלכלה שיתופית, יש לה את אותה טכנולוגיה.

<אליסף קלר: היתרון השני, שהוא יותר רלוונטי לעניין של הכלכלה השיתופית, זה שהם מבינים כמה יש לנהג להפסיד.

<אליסף קלר: האנשים האלה שמסיעים אותך אלה אנשים שלפני זה עבדו בתור עובדי בניין, הם הרוויחו חמישית ממה שהם מרוויחים היום בעבודה הרבה יותר קשה והאנשים האלה אסירי תודה.

<אליסף קלר: המשתמשים של אובר אלה האנשים בשכבות הכי חלשות שהיום יכולים להרשות לעצמם דברים שפעם לא יכלו להרשות לעצמם, טיפולים לילדים ודברים דומים, זה מנהגים שדיברתי איתם, ואנשים מרגישים מספיק בטוחים להפקיד את עצמם בידיהם בערים הכי מסוכנות בעולם.

<אליסף קלר: אני בטוח שמה שטוב בערים הכי מסוכנות בעולם טוב גם כאן.

<אליסף קלר: זה אולי אנקדוטה, אבל אני חושב שכדאי לתת על זה את הדעת.

אורי מקלב: בבקשה.

<בועז ארד: שמי בועז ארד, מהתנועה הליברלית החדשה, שאגב הוקמה בין השאר בעקבות מחאת הקוטג' ומחאת הדיור, שני מקרים שאנחנו ראינו שעודף רגולציה פועל נגד אזרחי ישראל.

<בועז ארד: אם זה מחאת הקוטג' אנחנו חיים תחת חוק החלב שמנהל את שוק החלב כמו קולחוז, ואם זה נושא הדיור, אז אנחנו תחת מינהל שמחזיק את הקרקעות בצורה שאי אפשר לזוז בישראל.

<בועז ארד: אנחנו רואים פה, ראינו את זה גם בדיון, את ההשתקפות של העניין הזה, שנציגי המשרדים האמונים על מנת לאפשר לנו תחבורה, על מנת לאפשר לנו חקיקה נכונה, מייצגים את הרגולציה שהם בעצם התיימרו לעזור לנו איתה, בעצם עומדים פה וצועקים על אנשים 'זה לא חוקי, אסור לך'.

<בועז ארד: זאת אומרת עומדים פה וכאילו מתלהבים מהרעיון שהם יחסמו איזה יוזמה.

<בועז ארד: זה דבר בלתי נתפס.

<בועז ארד: אנחנו רואים שהמנגנון הזה קם על אזרחי ישראל ונגד התופעה הזאת אנחנו יוצאים במסגרת הפעילות של התנועה הליברלית ואני רוצה כאן להעלות נתון שייכנס לפרוטוקול.

<בועז ארד: ניסינו לברר בעקבות ההצהרה של שר התחבורה על כך שאם מדינת ישראל רוצה להכניס את אובר לישראל שיכינו 8 מיליארד שקל פיצויים.

<בועז ארד: רצינו לברר קצת נתונים אז פנינו באמצעות חוק חופש המידע למשרד התחבורה על מנת לברר על סמך מה נסמכת ההצהרה הזאת ואז הסתבר, אל"ף, שאין נתונים, שמשרד התחבורה לא יכול לספק את הנתונים של כמה רישיונות נמכרו באיזו שנה מאז שהתחילו למכור רישיונות, אבל מה שכן הצליחו לספק זה נתונים של חמש השנים האחרונות, שבסך הכול מסתמכים ב-359 מיליון שקל.

<בועז ארד: זה חמש השנים האחרונות של מכירת רישיונות.

<בועז ארד: אפשר לגלות עוד דבר מעניין מהנתונים שהתקבלו.

<בועז ארד: אפשר לראות שבשנת 2010 נמכרו שני רישיונות בלבד, בשנת 2011 נמכרו 21, ב-2012 72, 2013, תזכירו לי מתי אובר התחילו להיכנס לישראל?

<בועז ארד: ב-2013 473 - - -

אורי מקלב: מה המסקנה מהנתון הזה?

<בועז ארד: וב-2015 שיא של כל הזמנים של חצי העשור האחרון, 674 רישיונות.

<מיטל להבי: המסקנה שקודם כל יפסיקו למכור רישיונות כדי שלא יצטרכו לפצות, מה זה?

<בועז ארד: זה בדיוק העניין, המסקנה היא, אל"ף, שהפיצויים הם לא כאלה גדולים, ובי"ת, שמשרד התחבורה לא מחכה להסדיר את הנושא, אלא מנסה, להערכתי, ליצור מציאות בשטח שתקשה על התקדמות.

<בועז ארד: שוב, זה עוד היבט של לצעוק לאנשים 'מה שאתה עושה הוא לא חוקי ואל תזוז ותעשה מה שאנחנו אומרים לך, כל עוד זה נשלט דרכי ודרך עושי דבריי', ואנחנו שמענו פה את הקריאה 'תעשו את זה דרכנו', גם מכונית אוטומטית.

<בועז ארד: אז יש גבול לעניין הזה.

<בועז ארד: אני חושב שאזרחי ישראל צריכים להיות בראש סדר העדיפויות וטובת הכלל כאן צריכה לעמוד לנגד עיני המחוקקים ואני מאוד מודה על הדיון הזה ואני חושב שראויה להערכה ההיצמדות להיבטים העקרוניים והטכנולוגיים והטכניים, עד כדי נאיביות, אבל אני מניח שהיא נאיביות של נימוס וזה בסדר גמור ואני מאוד מעריך את הכיוון ומקווה שנתקדם.

אורי מקלב: השילוב של ההומור בתוך הדברים שלך הוא באמת - - - זה בסדר גמור, תודה.

אורי מקלב: יהודה, משפט, אבל לא - - -

<יהודה בר אור: אני רק אגיד דבר אחד.

<יהודה בר אור: המדיניות שלנו פה, של משרד התחבורה ושל כל מי שמדבר ודן, זה לעבור לתחבורה ציבורית ולשפר את התחבורה הציבורית ככל שניתן.

<יהודה בר אור: כל מה שנאמר על רכב פרטי שיעשה את הדבר הזה, זה רק להכניס את המצב הזה לתחבורה הציבורית, להפוך את המצב שפרייבטים יעשו את העבודה של תחבורה ציבורית.

<יהודה בר אור: אני יכול להגיד בשתי מילים, יש 24,000 בעלי מספרים ולכן הנתון הזה של משרד התחבורה הוא נכון, אם תעשה 240 כפול 24,000 אולי תגיע לחשבון נכון.

<יהודה בר אור: אנחנו רואים בעולם שאובר, כמו שאחד אמר פה, שהתחילו לעבוד איתם, התחילו לעבוד איתם בתאילנד, בווייטנאם, בהודו, בספרד, בגרמניה, ברוסיה, בהולנד, בארצות הברית חלק מהמדינות, ובדרום קוריאה ובבלגיה ואני יכול להגיד לך, אדוני, ברוב המדינות האלה, בתוקף תפקידי נסעתי והסיפור הזה שהם נוסעים רק על ידי אפליקציה הוא לא נכון, כי אני עצרתי מוניות של אובר ברחוב ושילמתי במזומן בהרבה מדינות והם לקחו מזומן ולא נתנו חשבונית ולא נתנו כלום.

<יהודה בר אור: והם כן נוסעים במזומן ברחובות ולא רק דרך האפליקציה.

<יהודה בר אור: עכשיו אני אסביר את זה בצורה נכונה יותר, ובאמת אני התפלאתי, כי אני דיברתי ברור וגם שלחתי לך, אדוני, לנו יש את האפליקציה והפיתוח שמראה איפה הנהג מגיע ואיפה המרחק ומי הנהג.

<יהודה בר אור: כל מה שהוא פיתח ועשה, למדנו מהם לעשות ועשינו את זה ואנחנו היום יכולים לעשות את זה טוב.

<בועז ארד: אתם ממציאים את הגלגל.

<יהודה בר אור: לא אמרתי שנהגי המוניות הם בלבד יעשו את זה, אני אמרתי שאם אתה רוצה נהג מקצועי שיעשה לך את זה, נהג מקצועי צריך להיות איש שיודע לבצע נסיעות והוא נהג רכב ציבורי ולא נהג רכב פרטי.

<יהודה בר אור: זה כל העניין.

אורי מקלב: תודה.

אורי מקלב: אנחנו הגענו לסיכום.

אורי מקלב: הדברים התארכו קצת.

<גלעד חן: אורי, אפשר להגיד מילה קטנה?

אורי מקלב: לא ביקשת רשות דיבור.

<גלעד חן: אני עכשיו מבקש.

<יהודה בר אור: הוא יגיד מילה, אני צריך אחריו להגיד מילה.

אורי מקלב: 30 שניות.

<גלעד חן: קוראים לי גלעד, עובד באינטל, לא שייך לאף ארגון, מדבר מטעם עצמי והסיבה היחידה שאני פה זה כי אני חושב על הילדים שלי.

<גלעד חן: אני יכול לעזור להם בפרנסה כשאני חי, אחר כך הילדים והנכדים - - -

אורי מקלב: אתה מאינטל ירושלים או קרית גת?

<גלעד חן: מחיפה.

אורי מקלב: באת מחיפה עכשיו - - -

<גלעד חן: באתי מחיפה.

<גלעד חן: קודם כל אתה לא יודע את השיפורים הטכנולוגיים שעומדים להיות בעוד חמש שנים, תחשוב מה היה לפני חמש שנים ומה יש היום, תחשוב, אותו דבר יהיה בעוד חמש שנים.

אורי מקלב: רק במהירות יותר גבוהה.

<גלעד חן: כן.

אורי מקלב: אנחנו לא יודעים, מה שהיה לפני חמש שנים יהיה בעוד שנתיים, בקצב.

<גלעד חן: נכון.

<גלעד חן: אנחנו מדברים הרבה על תחבורה ציבורית, שכחנו דבר אחד, לשאול את הציבור.

<גלעד חן: לשאול את הציבור זה לשאול אותו 'אתה רוצה להתקין אובר או שאתה רוצה לנסוע במונית?'.

<גלעד חן: את זה שכחנו, זה הדבר האלמנטרי.

<גלעד חן: אנחנו מדברים כל הזמן על הציבור, מדברים על טובת הציבור, מאיפה אנחנו יודעים?

<גלעד חן: מאיפה אנחנו יודעים מה אדון כהן רוצה?

<גלעד חן: על בסיס מה אנחנו יכולים לדעת?

<גלעד חן: כל מה שאנחנו רואים זה אנשים שחושבים במקום אנשים אחרים.

<גלעד חן: רגע, הקדוש ברוך הוא נתן לנו שכל, בשביל לחשוב.

אורי מקלב: מה דעתך באמת על התחבורה ה - - -

<גלעד חן: אני חושב, לא רק בעניין התחבורה הציבורית, אבל בעניין התחבורה הציבורית ממשלת ישראל צריכה לרכוש בחזרה את כל המספרים הירוקים, אפשר לממן את זה באמצעות הטלת מס על אובר לתקופה קצובה של כמה זמן, את הכסף הזה, לרכוש את המספרים הירוקים, לא רק אובר, דרך אגב, זה לא משנה, ואז תהיה פה תחבורה חופשית.

אורי מקלב: בהצעת החוק זה נמצא, אבל - - -

<גלעד חן: לא, בהצעת החוק אין אזכור לזה שהמטרה היא להגיע למצב שכל בן אדם לוקח את הרכב הפרטי שלו ומסיע נוסעים.

<גלעד חן: אני יכול לספר לך משהו מהיום, אני נסעתי, עם כל הפתרונות היצירתיים של משרד התחבורה, בכל הרכבים שנסעו היה נוסע אחד או שני נוסעים, רכבים ריקים, פקקים איומים, חניה אין.

אורי מקלב: הגעת עם הרכב הפרטי?

<גלעד חן: הגעתי עם הרכב הפרטי, כי ידעתי שעם תחבורה ציבורית אני לא אגיע בכלל.

<גלעד חן: דרך אגב, זה יום חופש, לקחתי יום חופש ששווה הרבה, אני עובד בהיי טק, שווה הרבה, בזבזתי את זה כי חשוב לי שתהיה פה מדינה חופשית.

<גלעד חן: אמנם אני לא לוחם בלח"י, אבל אני מרגיש שאני נלחם פה על חירות של עם ישראל.

אורי מקלב: טוב, הדברים האלה לסיום זה בסדר גמור.

אורי מקלב: לפעמים גם מחיאות כפיים ככה לאזרח שמגיע מחיפה ועושה מאמץ ומפסיד יום עבודה כדי להגיד את הדברים, אבל הדברים שלך משתלבים עם המטרה של הדיון ועם הרוח של הדיון.

אורי מקלב: זה שיש לפעמים הרגשה שבדיון כמו שלנו יש גורמים וגופים חזקים שהם מדברים, אנחנו יודעים שזה חלק מתוך העניין, מתוך בעיות שיש ומתוך פתרונות שצריך, אבל העיקר הוא באמת לתת את המענה הטוב ביותר ואני חושב שאני אמרתי גם בדברים שלי שאני בא כאן מתוך משהו חברתי, זו המטרה שלנו, לייצג את הציבור ולא מייצגים קבוצה מסוימת.

אורי מקלב: זה טבעי, יש את זה גם, זה צריך להיות בתוך התהליך, אבל זה לא יכול להשפיע.

אורי מקלב: אני מצר על כך, אבל אני בטוח שאנשים שהיו בתוך הדיון יודעים שהמטרה היא לראות אם יש היום תחלופה או יש היום נושאים של תחבורה שיתופית, עוד דברים שהיום, משהו שנפתח לתחרות, שיש חופשיות בעניין הזה, וזו המטרה שלנו בעניין הזה וגם בנושאים אחרים ואת זה אנחנו רוצים לקדם עם האמצעים הטכנולוגיים שהיום קיימים כדי לתת מענה לחלק גדול מדברים.

אורי מקלב: לכן זה משתלב גם עם מה שאמר ד"ר בקר, ודאי, הכול זה חלק מהשילוב שצריך להיות וכל דבר הוא בפני עצמו עומד כחלק שאנחנו בסופו של דבר יודעים שהשינוע, הסעת המונים, להגיע לכל מקום, זאת המטרה.

אורי מקלב: הכול אנחנו עושים מסביב למטרה הזו וכל זה היא דרך להגיע לדברים האלה.

אורי מקלב: אני מקווה שבמשרד התחבורה אין את הצל של גופים כאלה ואחרים שמאיימים או מרחפים על הדיונים המקצועיים.

אורי מקלב: זה צריך ללוות את הנושא, אבל זה צריך לקבל את הפתרון.

אורי מקלב: בסופו של דבר אנחנו צריכים לתת את המיטב לאזרחי מדינת ישראל, מגיע להם את זה, זו זכותם המוקנית.

אורי מקלב: אנחנו בסופו של דבר צריכים לדעת שאנחנו לא הריבונים על אנשים, אנחנו, גם הממשלה, כל המקומות האלה אנחנו ועד בית גדול.

אורי מקלב: יש ועד בית שצריך לתת לטובת אותו בניין וזה ועד בית קצת יותר גדול, אז מה, כל אחד יקנה חשמל לבד?

אורי מקלב: יש מישהו שצריך להביא חשמל, שצריך לשמור עלינו ועוד דברים כאלה שנעשים, אבל בסופו של דבר המדינה היא לאזרחיה ואנחנו צריכים לעשות את המיטב בעניין הזה.

אורי מקלב: תמיד יש חסמים ואנחנו צריכים לדעת לפרוץ אותם.

אורי מקלב: אני חושב שמי שעדיין חי בתפיסה שאפשר לעצור תהליכים על ידי קיבעונות או לא לעשות שום דבר, אנחנו עברנו את התקופה הזאת.

אורי מקלב: כאן אני קורא למשרד התחבורה, ואנחנו נלווה את זה, היעד שלי זה משרד התחבורה, בגלל שאני חושב שאנחנו עושים טעות, זה לא רק בגלל שזה יהיה לבד והוא לא יהיה שותף, צריך להקים את הרגולציה וליצוק את הדברים ולא אחרי זה להלביש על חליפה קיימת, לתפור אותה לפי מידות.

אורי מקלב: זה עכשיו הזמן לעשות את זה.

אורי מקלב: אולי כבר מאוחר, אבל צריך עכשיו לעשות.

אורי מקלב: התהליך הזה זה רצון של התושבים, זה הפתיחות שיש לנו, זו הכוונה שיש לאנשים ואנחנו כאן נלווה את הנושא הזה.

אורי מקלב: אני חושב שהתקדמנו גם בנושא, עצם העלאת הנושא לדיון, אני קורא לשבת עם כל הגופים שמתעסקים בזה, כפי שגם אמרה מיטל, יש הרבה מידע, אי אפשר לקבל החלטות בלי שרואים את כולם, שומעים את כולם, מתרשמים מכולם.

אורי מקלב: כמה החלטות שינו ותפיסות שונות שינו בגלל שהציפו את זה במקום ציבורי כמו כנסת וכמו ועדה.

אורי מקלב: דברים דרמטיים שונו כשההתחלה של זה הייתה בתוך ועדות כשהדברים הוצפו.

אורי מקלב: כשאדם יושב במשרד, עם כל הידע שלו ועם כל הרצון שלו, הוא מוגבל.

אורי מקלב: המטרה שלנו לפתוח את הדברים שקיימים היום לכלל הציבור ולטובת הציבור.

אורי מקלב: תודה רבה.