ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 288, 2016-11-16 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 16 בנובמבר 2016, ט"ו בחשוון תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא הוא הצעת חוק הרשויות המקומיות (ייעוד כספי הקצבות והגנת נכסים למטרות חינוך) (תיקון מס' 4) (חשבונות ניהול עצמי), התשע"ו-2016, הצעה ממשלתית 1079.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר למשרד החינוך בצורה הברורה ביותר שבסוגיה של ניהול בתי הספר כל אחד יסביר לנו את זה בצורה אחרת.

יעקב מרגי: היום כבר יש ניהול עצמי בבתי הספר.

יעקב מרגי: מגישים הצעת חוק.

יעקב מרגי: יש לכם השותף הבכיר, הזרוע הביצועית שלכם.

יעקב מרגי: השלטון המקומי – הדברים לא מגובשים איתם; ארגוני המורים – הדברים לא סגורים איתם.

יעקב מרגי: אני מתריס.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, תקן אותי.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, עזוב את האגו שלי.

יעקב מרגי: מישהו שיכין את יושב-ראש הוועדה לקראת מה?

יעקב מרגי: לכן אין ספק שיהיו הרבה שאלות בהליך החקיקה של החוק הזה.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לדעת מה לא טוב במתכונת הנוכחית שבגללה נדרשנו לחוקק חוק בנושא הזה.

יעקב מרגי: יש תחושה גם בגלל איך שזה נעשה בממשלה או בוועדת השרים שמישהו רצה "להחליק" את זה בצורה מהירה.

יעקב מרגי: לכן שאלתי האם חוץ מיועצים משפטיים נמצאת כאן פונקציה מקצועית.

יעקב מרגי: אני מבקש ממך, רחל אלניר, תסבירי לנו קודם כול מה זה ניהול עצמי – מה הרציונל, ולמה.

יעקב מרגי: תתייחסי מכוח מה פעלו במתכונת הנוכחית ותתייחסי לדברי הפתיחה הקצרים שלי.

<רחל אלניר: קודם כול הניהול העצמי המחודש הוא מ-2011 כשהחוק חוקק בכנסת.

<רחל אלניר: זה היה חידוש לניהול העצמי שהיה קיים בסוף שנות ה-2000 עם ד"ר וולנסקי.

<רחל אלניר: ב-2011 הוחלט לחדש את המהלך ולצאת עם ליווי פדגוגי.

<רחל אלניר: ניהול עצמי הוא תפיסה פדגוגית.

<רחל אלניר: אנחנו לא רואים את הניהול העצמי למרות שפה אנחנו נמצאים עם הצעת חוק בנושא של תקציב, כלכלה וכו'.

<רחל אלניר: אנחנו רואים את הניהול העצמי כתפיסה פדגוגית.

<רחל אלניר: נכנסנו למהלך של השנה השישית בניהול העצמי.

<רחל אלניר: זה נעשה באופן הדרגתי במחוזות שונים.

<רחל אלניר: זה התחיל משני מחוזות ונוספו עוד שני מחוזות.

<רחל אלניר: זה נעשה בצורה הדרגתית.

<רחל אלניר: זה גם התחיל בפיילוט עם כמה בתי ספר וכל פעם רמ"ה ליוותה אותנו.

<רחל אלניר: הפקנו לקחים וחידשנו את המהלכים שלנו.

<יהודית גידלי: כמה בתי ספר יש היום?

<רחל אלניר: 97% מבתי הספר היסודיים.

<לירון ספרד: היסודיים הרשמיים.

<רחל אלניר: נכון, הרשמיים.

<רחל אלניר: המוכר שאינו רשמי לא נמצא שם.

יעקב מרגי: הם כבר בניהול עצמי מעצם קיומם.

יעקב מרגי: אני אומר את זה לצערי הרב.

<רחל אלניר: יש ניהול עצמי, ויש ניהול עצמי.

<רחל אלניר: אנחנו רואים את זה כתפיסה פדגוגית.

יעקב מרגי: עזבי, אני שחררתי קיטור אישי.

יעקב מרגי: את לא צריכה להתייחס לזה.

<רחל אלניר: גם אם אני מביאה את הדוגמה האישית שלי – עשר שנים ניהלתי בית ספר, ולא הייתי בניהול עצמי.

<רחל אלניר: הייתי בניהול עצמי ברמה התפיסתית, לא ברמה התקציבית.

<רחל אלניר: אבל התקציב שאתה מקבל לסל שלך נותן לך את האפשרות להרחיב את האוטונומיה ואת הסמכות שלך בתוך בית הספר.

<רחל אלניר: קודם כול המהפך הגדול שקרה בניהול העצמי הוא שמוקד קבלת ההחלטות עבר לתוך בית הספר.

<רחל אלניר: כשהייתי מנהלת בית הספר הייתי צריכה לקבל את ההחלטות.

<רחל אלניר: הרשות רצתה ככה, המפקח רצה ככה.

<רחל אלניר: זה הפך בסופו של דבר את המשולש הזה, ומוקד קבלת ההחלטות הוא של מנהל בית הספר כי הוא יודע הכי טוב מה הצורך שלו בתוך בית הספר.

<רחל אלניר: כמובן, הוא עובד בשיתוף פעולה גם עם הרשות וגם עם משרד החינוך.

<רחל אלניר: שיתופי הפעולה מתהדקים, אבל מוקד קבלת ההחלטות הוא בתוך בית הספר.

<רחל אלניר: למנהל בית הספר יש הרבה יותר גמישות.

<רחל אלניר: בעצם נותנים למנהל בית הספר את כל האחריות ונותנים לו את כל הגמישות הכלכלית והפדגוגית.

<רחל אלניר: זה לא רק כלכלי.

<רחל אלניר: הוא אחראי למעשה החינוכי בתוך בית הספר.

<רחל אלניר: אתמול כבר ראינו את התוצאות של המיצ"ב, שאני מאמינה שחלק מהמהלך של הניהול העצמי השפיע על המהלך הזה ועל התוצאות בבתי הספר.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: מה הקשר?

יעקב מרגי: אם יש הכוונה פדגוגית ומדיניות משרד איך הסיפור הכספי יכול להשפיע על תוצאות המיצ"ב?

<רחל אלניר: העניין הכספי הוא שאתה יכול לרכוש לך כל דבר - -

יעקב מרגי: טכנולוגיות חינוכיות?

<רחל אלניר: הכול.

<רחל אלניר: אתה גם יכול כוח אדם.

יעקב מרגי: והם מונחים מה מותר להם ומה אסור להם?

<רחל אלניר: בוודאי.

<רחל אלניר: הם עובדים לפי נהלים.

יעקב מרגי: יש פיקוח ובקרה?

<רחל אלניר: בוודאי.

יעקב מרגי: האגף החדש שמתעבה?

<רחל אלניר: מנהל בית ספר לא עושה כל מה שהוא רוצה.

<רחל אלניר: דרך אגב, יש מנגנון של ועדה מלווה.

<רחל אלניר: פעמיים בשנה מנהל בית הספר צריך להציג את תכנית העבודה מקושרת המשאבים שלו.

<רחל אלניר: התקציב הוא אולי 4%-3% מהתקציב הכללי שמנהל בית הספר מנהל אותו.

<רחל אלניר: יש לו כוח האדם שהוא כמעט 95%, והשעות שהוא צריך - -

יעקב מרגי: זה קשיח.

יעקב מרגי: אני לא מדבר על זה.

<רחל אלניר: אבל היום אתה מסתכל על זה בצורה מערכתית גדולה.

<רחל אלניר: הוא צריך פעמיים בשנה להגיע לוועדה מלווה ולהציג את התכנית שלו בפני כל הגורמים הרלוונטיים, כולל השלטון המקומי.

<רחל אלניר: הרשות חייבת להיות שם, משרד החינוך צריך לשבת שם – כל הגורמים המעורבים בבית הספר.

<רחל אלניר: הוא מציג את התכנית, הוא צריך לקחת אחריות.

<רחל אלניר: בוועדה המלווה מאשרים לו את התכנית התקציבית.

יעקב מרגי: מה מכיל הניהול העצמי?

<רחל אלניר: זה נקרא סל תלמיד.

<רחל אלניר: בונים סל תלמיד שעובר בהסכמת הרשות.

<רחל אלניר: לא בונים סל תלמיד ללא הסכמת רשות.

<רחל אלניר: הרשות היא חלק נכבד בתוך המהלך הזה.

יעקב מרגי: בגלל זה התייעצתם איתם הרבה.

<רחל אלניר: יש גם דבר שנקרא "הסכם הצטרפות".

<רחל אלניר: הכניסה לבתי הספר היא דרך הרשות.

<רחל אלניר: זה ברור.

<רחל אלניר: הוא כולל חשמל, מים, תחזוקה שוטפת.

<רחל אלניר: הוא לא כולל בדק בית.

<רחל אלניר: לפעמים כשחלון מתנפץ הייתי צריכה לעבור מדורי גיהינום עד שיחליפו לי את החלון.

<רחל אלניר: במצב הזה אני מרימה טלפון לזגג, יש לי הכסף וסוגרת את העניין.

<רחל אלניר: זה מקצר תהליכים.

<רחל אלניר: זה הרבה מאוד אנרגיות שמנהל בית הספר משקיע בחלקים האלה הולכים לכיוון הפדגוגיה.

<רחל אלניר: לא בשנה-שנתיים הראשונות.

<רחל אלניר: בשנה-שנתיים הראשונות הוא עוד לומד את כל המהלך.

<רחל אלניר: אבל כשזה נכנס לרוטינה, והוא יודע איך להתנהל הוא משקיע הרבה יותר בפדגוגיה.

<רחל אלניר: וגם הסל של הפדגוגיה מורחב כי אנחנו יודעים שהתוספות שמשרד החינוך משקיע בבתי הספר, חלק מהם צבוע לצורכי פדגוגיה.

<רחל אלניר: זאת אומרת הוא לא יכול להחליט שאת כל הכסף שלו - -

יעקב מרגי: אמרת לי את הכסף של ההוצאות.

יעקב מרגי: מה מקור התשלומים?

<רחל אלניר: חלקו הוא מהרשות, וחלקו הוא ממשרד החינוך.

<רחל אלניר: אני אגיד לך איזה שתי תוספות ממשרד החינוך.

<רחל אלניר: כל בית ספר יסודי בניהול עצמי במדינת ישראל מקבל תוספת שצמודה למדד.

<רחל אלניר: היום היא על סך מאה ארבעים וארבעה שקלים.

<רחל אלניר: כל תלמיד בישראל מקבל את זה באופן שוויוני; ויש תוספת דיפרנציאלית שהיא לפי האשכול של הרשות.

<רחל אלניר: זה נע בין 10-1.

<רחל אלניר: אלה של 2-1 מקבלים מאתיים שקלים; אלה שנמצאים ב-10-8 מקבלים חמישים שקלים.

יעקב מרגי: איך הגבייה מתנהלת?

<רחל אלניר: זה משהו אחר.

<רחל אלניר: הגבייה של תשלומי ההורים היא בחשבון נפרד.

<רחל אלניר: זה החשבון של הניהול העצמי.

<רחל אלניר: לדוגמה, רשות כמו אלעד היא באשכול מאוד נמוך, 2-1.

<רחל אלניר: היא קיבלה ממשרד שלוש מאות חמישים שקלים, והרשות השקיעה מאתיים חמישים שקלים.

<רחל אלניר: יחד יש לנו שש מאות שקלים.

<רחל אלניר: תלמיד שנמצא באשכול גבוה 8 מקבל כמעט אותו סל תלמיד כמו תלמיד באלעד.

<רחל אלניר: כלומר יש כאן סוג של צדק חברתי בעניין הזה.

<רחל אלניר: זה שוויון הזדמנויות מסוים.

יעקב מרגי: מי בעלי החשבון?

<רחל אלניר: הרשות המקומית.

יעקב מרגי: אז איזה ניהול עצמי יש פה?

יעקב מרגי: מי מורשה חתימה

<רחל אלניר: מורשה החתימה הוא מנהל בית הספר והמזכירה או המנהלנית שמועסקת על-ידי הרשות.

יעקב מרגי: אנחנו מתמודדים פה יום-יום עם שאלות בתכניות הכשרה למורים והשכלה למורים.

יעקב מרגי: הלוואי שהן היו מתעדכנות מבחינה פדגוגית.

יעקב מרגי: הרבה פעמים נדרשים.

יעקב מרגי: זה שמנהל נבחר בגלל יכולותיו החינוכיות והניסיון שלו, את הולכת להפיל עליו עכשיו התנהלות בעוד הרציונל שלנו הוא להגדיל את בתי הספר לשבע מאות תלמידים.

יעקב מרגי: זה כבר לא פונדקי דרכים קטנים.

יעקב מרגי: את הולכת להפיל עליו עכשיו התנהלות של מיליוני שקלים.

יעקב מרגי: מאות אלפי שקלים במקרה הקטן, ובמקומות גדולים יותר.

יעקב מרגי: לא אחת נדרשנו למנהלי בתי ספר שהפכו את זה לסטרטאפים.

יעקב מרגי: במקרה שדנו בו זה הגיע לעשרה מיליון שקל.

יעקב מרגי: מאין לי הביטחון שאני לא מכניס את הרשות המקומית לברוך בעתיד או אפילו אם אני לא מכשיל את בית הספר?

יעקב מרגי: אני מכיר את השלטון המקומי ומכיר את הבירוקרטיה של משרדים ממשלתיים ושל השלטון המקומי, ומי צריך להחליף זכוכית – אני יודע מה זה.

יעקב מרגי: זה יתרון גדול.

יעקב מרגי: אבל עכשיו איזה זגג?

יעקב מרגי: מה מותר לי?

יעקב מרגי: מה אסור לי?

יעקב מרגי: אני עכשיו צריך להתמודד.

יעקב מרגי: אני לא מעקר את הרציונל של הניהול העצמי.

יעקב מרגי: השאלה אם נתתם דעתכם.

יעקב מרגי: אנחנו סובלים ממבנה ההתנהלות של משרד החינוך מהחלק העליון של הפירמידה.

יעקב מרגי: בדרך כלל זה מגיע עד למפקחת.

יעקב מרגי: שמים עליה את כל המשא, וישר על הראש של המנהל.

יעקב מרגי: עכשיו אנחנו מוסיפים גם את בעיות המשמעת, סביבה, התנהלות, הורים, מערכת שעות.

יעקב מרגי: צריך לתת לו גם התנהלות כספית.

יעקב מרגי: השאלה, האם נתתם את דעתכם על הכשרה או על פונקציה אחרת שהיא לא המנהל?

<רחל אלניר: זאת שאלה טובה כי היא עלתה גם לפני המנהלים כשנכנסנו לניהול העצמי.

<רחל אלניר: מנהלים אמרו, אנחנו לא באנו עם רקע כלכלי, אלא עם רקע פדגוגי.

<רחל אלניר: לחלקם יש אוריינטציה ולחלקם לא.

<רחל אלניר: אתה צודק מאוד.

<רחל אלניר: קודם כול צריך לצאת מנקודת הנחה שטרם כניסת הניהול העצמי מנהל בית ספר ניהל את חשבון תשלומי ההורים.

<רחל אלניר: מינימום זה חצי מיליון שקל.

<רחל אלניר: הוא, כמובן, היה בפיקוח עם ההורים, והיה בממשק הדוק עם הרשות ועם ההורים.

<רחל אלניר: הניהול העצמי נכנס.

<רחל אלניר: השאלה הזאת שהעלית כאן – אתה צודק במאה אחוז.

<רחל אלניר: במהלך שנה שלמה משרד החינוך נתן ליווי כלכלי של רואה חשבון לכל מנהל בית ספר ולמזכירה שלו באופן פרטני.

<רחל אלניר: רואי חשבון הגיעו במשך שנה שלמה לכל בית ספר במדינת ישראל ונתנו לו את הליווי הנדרש עם תפוקות.

יעקב מרגי: יש תכנה מיוחדת לזה?

<רחל אלניר: תכנה לניהול כספים?

<רחל אלניר: בוודאי.

יעקב מרגי: בבית ספר?

<רחל אלניר: כן.

<רחל אלניר: יש לנו שלוש תכנות שאיתן עובדות והן מאושרות על-ידי משרד החינוך.

יעקב מרגי: הן מפוקחות על-ידי משרד החינוך.

<רחל אלניר: אנחנו יכולים להיכנס, וגם לרשות יש הזכות להיכנס ולראות מה קורה בחשבון הבנק של מנהל בית הספר.

<רחל אלניר: שיעור גבוה מהמנהלניות עבר אצלנו הכשרה.

<רחל אלניר: בנוסף לכך כל מנהל בית ספר – אולי לא מאה אחוז – עברו הכשרה של שנה שלמה עם יועץ כלכלי ויועץ ארגוני.

<רחל אלניר: עברנו את השנה הראשונה – מנהל בית הספר עדיין לא יודע איך להתנהל.

<רחל אלניר: אז או שהרשות המקומית מסייעת לו כי יש לה איש – תלוי באיזו רשות זה.

<רחל אלניר: אבל חוץ מזה היום משרד החינוך מתקצב את כל בתי הספר שזקוקים לעזרה ללוות אותם במשך השנים.

<רחל אלניר: כך שאנחנו כל הזמן שומרים על מנהלי בתי הספר.

יעקב מרגי: לפי ההנחיות שלך, מה זהותם של מורשי החתימה?

<רחל אלניר: התפקיד שלהם – מנהל בית ספר ומנהלנית שמועסקת על-ידי הרשות.

<לירון ספרד: מנהל בית הספר הוא עובד מדינה.

<לירון ספרד: אנחנו מדברים על בתי ספר רשמיים.

יעקב מרגי: לכל בית ספר יש מנהלנית או מנהלה?

<רחל אלניר: יש מזכירה, מנהלנית.

<רחל אלניר: אנחנו קוראים לה מנהלנית אחרי שהיא עוברת את ההכשרה.

יעקב מרגי: אצלי בתיכון הייתה לנו מנהלן והייתה מזכירה.

<רחל אלניר: כי בתיכונים זה יותר נהוג מאשר בבתי ספר יסודיים.

יעקב מרגי: שאלה אחרונה.

יעקב מרגי: המדינה לא מתנהלת כך לפעמים, וברציונל שלי סמכות באה עם אחריות.

יעקב מרגי: אי אפשר להטיל אחריות על מישהו שאין לו הסמכות.

יעקב מרגי: אם הרשות היא בעלת - - - ומורשי חתימה – איך יש ביטחון שמחר הרשות לא תידרש?

יעקב מרגי: אני מאמין שלפי חוק יסוד: התקציב בעלי תפקיד לא יכולים לפתוח חשבונות בנק, אלא אם כן זה הרשות המקומית או משרד ממשלתי.

יעקב מרגי: הרשות ערבה לחשבון הזה?

יעקב מרגי: מבחינה משפטית מחר יש ברוך בחשבון הזה, התנהלות לא אחראית, עיקול של הרשות – אתה יודע מה, הפוך –אולי יעקלו את כספי הרשות, ואז אני אסבול כמנהל בית ספר?

יעקב מרגי: השאלה איך המנגנון הזה עובד.

<לירון ספרד: אני אסביר.

<לירון ספרד: בעצם הסיבה המרכזית שאנחנו מבקשים לעגן את נושא חשבונות הניהול העצמי בחקיקה זה בגלל שאלות משפטיות וחוקיות שעלו.

<לירון ספרד: הניהול העצמי התחיל כהחלטת ממשלה ב-2011, כפי שציינה גברת אלניר.

<לירון ספרד: הוא היה תוצר של הסכם חתום בין משרד החינוך לבין רשות מקומית שנכנסה לתכנית ניהול עצמי.

<לירון ספרד: עם הזמן עלו קשיים או תהיות לגבי חלק מהעיגון המשפטי של הדברים.

<לירון ספרד: בית ספר יסודי רשמי, כמו כל מוסד חינוך רשמי הוא לא ישות משפטית עצמאית.

<לירון ספרד: לבית הספר אין חותמת עם ח"פ.

<לירון ספרד: מדובר בגוף שהוא תוצר של חקיקה של חוק חינוך חובה וחינוך ממלכתי.

<לירון ספרד: מוסדות חינוך רשמיים מוחזקים במשותף על-ידי המדינה והרשות המקומית.

<לירון ספרד: בהיסטוריה של היחסים בין משרד החינוך לבין השלטון המקומי יש מעטפת של הרשות המקומית לכל בית ספר.

<לירון ספרד: למשל המבנה הוא לרוב המבנה של הרשות המקומית, ויש תמיכה לוגיסטית של הרשות המקומית - -

יעקב מרגי: תסכים אתי שאני כמחוקק אחראי אצטרך לקבל את הסכמת הרשות.

<לירון ספרד: אנחנו בהידברות מתמדת לאורך כל ההליך.

<לירון ספרד: ניהול עצמי לא יכול לעבוד - -

יעקב מרגי: ברור לכם שאם יתגלעו כאן מחלוקות על סעיפים מסוימים אנחנו נשלח אתכם להידבר ולא נתקדם.

<לירון ספרד: אני כבר אצהיר לפרוטוקול שלפני השיחה העלו בפני אנשי השלטון המקומי – שאנחנו איתם בהידברות ושלחנו להם את תזכיר החוק ואת הצעת החוק, ויש דברים ידועים, וקיבלנו גם הערות שלהם.

<לירון ספרד: כמובן, גם משרד הפנים - -

יעקב מרגי: יש השתלמות של מורים שאני לא יודע עליה באילת או בים המלח בימים אלה?

<לירון ספרד: אני לא יודע.

<רחל אלניר: מטעם מי?

יעקב מרגי: מטעם ארגון המורים.

<לירון ספרד: חשוב תמיד שכל נציגי המורים יהיו - -

יעקב מרגי: יש פה נציגים?

<לירון ספרד: המורים בבתי הספר היסודיים הרשמיים לרוב לא משתייכים לארגון המורים, אלא להסתדרות המורים.

<מירב ישראלי: כרגע זה לא רק יסודי.

<מירב ישראלי: זה בחוק, זה לא רק יסודי.

<לירון ספרד: הסכם ניהול עצמי נוגע לבתי ספר יסודיים.

<לירון ספרד: יש מקום לשמוע כל נציג.

<לירון ספרד: הסברתי שבית ספר הוא לא ישות עצמאית.

<לירון ספרד: מי שפתח את החשבון עד היום - - - אנחנו רוצים לעגן אותה.

<לירון ספרד: החשבון שייך לרשות המקומית.

<לירון ספרד: מכוח זה עושים עליו בקרה.

<לירון ספרד: הוא מוביל את בית הספר.

יעקב מרגי: חוק כזה צריך לעבור בהסכמה מלאה על כל הסעיפים.

יעקב מרגי: זה לא רק עניין של תמימות דעים.

<לירון ספרד: יכולה להיווצר סיטואציה - - אם חלילה מוטלת מגבלה כלשהי בגלל התנהלות לא תקינה הדבר עלול לגרור - - - לרשות המקומית.

<לירון ספרד: כשיש לך הגבלה על השרשור הזה - -

יעקב מרגי: החוק יודע להתגבר על זה.

<לירון ספרד: כבר היום חשבון הקצבות הוא מוגן.

<לירון ספרד: גם החשבון הזה אנחנו מבקשים שיהיה מוגן.

<לירון ספרד: צ'ק שלא היה לול כיסוי.

<לירון ספרד: השלטון המקומי העלה בצדק את החשש.

יעקב מרגי: חשבון של קטין - -

<לירון ספרד: לעניין הזה היו כבר דיונים במשרד המשפטים בכל הנוגע לתיקון חוק צ'קים ללא כיסוי.

<לירון ספרד: אם יהיו הגבלות בחשבון בית הספר לא יהיו - - -

יעקב מרגי: צריך גם מקרה הפוך.

<לירון ספרד: אנחנו פועלים במסלולים מקבילים.

<לירון ספרד: ביצענו פנייה למשרד המשפטים כדי לחדש את הדיון בנוגע להגבלות האלה כדי להסדיר את העניין הזה.

<לירון ספרד: טרם הדיון העלה החשש.

<לירון ספרד: זאת לא הצעת חוק - - אלא שעומד מאחוריה רעיון.

<לירון ספרד: החדר הזה חשוב ונכון אבל גם לקיים הידברות תמידית גם מחוץ לחדר הזה.

יעקב מרגי: סבב התייחסויות לא כדי למשוך את הזמן.

יעקב מרגי: במהלך החקיקה לא נפתח את זה כל פעם מחדש.

<אור סלע: אני אשמח אם יוכלו להציג את עצמם אנשים שדיברו.

<רחל אלניר: אני ראש המנהלת של הניהול העצמי.

<מיכל מנקס: אני סמנכ"ל חינוך וחברה.

<מיכל מנקס: אני בעד הניהול העצמי כתפיסת עולם וכתפיסה פדגוגית.

<מיכל מנקס: אין לי מה להלין על התפיסה.

<מיכל מנקס: היא חכמה ונכונה.

<מיכל מנקס: היו ישיבות שוטפות.

<מיכל מנקס: יש קשר שוטף וקבוע עם מנהלת ניהול עצמי, אלא שהערותינו שלא נפתרו ומגיעות מחשש עמוק.

<מיכל מנקס: סוג של מחטף.

<מיכל מנקס: להציג שיש 97% - הכול אמת ונכון, רק הדרך לא הייתה בנעימים.

<מיכל מנקס: לא תעבור לניהול עצמי לא תקבל כספי משרד החינוך.

<מיכל מנקס: כשנוח פותרים וכשלא נוח לא פותרים.

<מיכל מנקס: הרשות המקומית מוציאה מכיסה תוספת.

<מיכל מנקס: זאת אמירת סוגריים.

<מיכל מנקס: החוק הזה מוביל לשני מהלכים לא רק שלא עוזרים, אלא גם מאיימים - - - רשות מקומית שמתנהלת בחוכמה גם אם יש לה חשב מלווה מפקידה גם את הדלתות שהיא צריכה למלא כמאצ'ינג לאותו חשבון.

<מיכל מנקס: מה חלקה של הרשות?

<מיכל מנקס: זה חשבון שאפשר לעקל אותו.

<מיכל מנקס: בנוסף רשויות רבות מגייסות תרומות רבות מאוד למטרות חינוך.

<מיכל מנקס: ברגע שמשנים את שם חשבון הבנק לחשבון הקצבות ולא מאפשרים לרשות המקומית להעביר כספים לתוכו - -

יעקב מרגי: החוק הזה משנה סטטוס של החשבונות הייעודיים האלה?

<לירון ספרד: לא הייתה כל מחשבה לחשבון הזה.

<רחל אלניר: העובדה שאנחנו נפגשים ויושבים - -

יעקב מרגי: הרציונל היה שאתם לא מגיעים לפה עד שזה סגור ותפור.

יעקב מרגי: הוא יבקש על זה פתיחת הסכם קיבוצי.

יעקב מרגי: יש פה עבודה נוספת שאנחנו מטילים.

יעקב מרגי: יש הסכמה או אין הסכמה

<רחל אלניר: הסתדרות המורים לא - -

יעקב מרגי: לא פקטור.

<לירון ספרד: לא, לא.

<לירון ספרד: אנחנו לא עושים מהלכים חד צדדיים.

<לירון ספרד: ניהול עצמי – אנחנו לא מייצרים פה משהו חדש.

<לירון ספרד: פועלת כבר שש שנים.

יעקב מרגי: מאחר שצפיתי את האמירה הזאת - -- ברגע שעושים שינויים בחקיקה – אם יש לי תקנות ומבחני תמיכה כשר.

יעקב מרגי: העובדים מסורים, הם לא מסתפקים - -

<לירון ספרד: נשמח להזמין אותם לדיון.

יעקב מרגי: - - -

<לירון ספרד: משרד הפנים סמך ידיו עומד בקשר עם השלטון המקומי.

<מיכל מנקס: אנחנו נדגיש את הדברים המוכרים.

<מיכל מנקס: אני לא אגיד פה דברים שידועים למשרד הפנים, למשרד החינוך ולמרות זאת ממשיכים כאן.

<מיכל מנקס: יש בעיית הישויות.

<מיכל מנקס: יש לי בעיה של יכולת הרתעה.

<מיכל מנקס: אם יהיה גירעון בחשבון – יש כבר תקדימים משפטיים - -

יעקב מרגי: היו מקרים של שבר?

<מיכל מנקס: אני רוצה עוד להרחיב.

<מיכל מנקס: מעבר לדברים הידועים בתקציב 2018-2017 הוצע להרחיב את זה.

<מיכל מנקס: אתם נותנים תחושה כמו שנתנו תשובה להסתדרות המורים.

<מיכל מנקס: אתם הולכים להגיש הצעה.

<מיכל מנקס: עוד לא פתרנו את הסוגיות.

<מיכל מנקס: הצד השני של הרחבת הנושא זה מעמיד אותנו בבעיה.

יעקב מרגי: - - -

<לירון ספרד: למעלה משלושה חודשים.

<מיכל מנקס: לא סוד הוא שהמשרד רצה לחוקק את החוק.

<מיכל מנקס: אין לי להלין על דבר, אלא שהערותינו לא באו לידי פתרון.

<מיכל מנקס: יש בעיות שאני מניחה שכולם מכירים אותם שלא באו לידי ביטוי.

<מיכל מנקס: הצעת החוק הזאת עלתה לא רק בישיבה האחרונה, אלא בוועדת שרים לא הייתה.

<מיכל מנקס: היתוספה - -

יעקב מרגי: את זוכרת את השעה?

<מיכל מנקס: יש מצב.

<מיכל מנקס: אני אפילו אתקדם ואומר משהו קצת יותר קשה – אני לא בטוחה שוועדת השרים - -

יעקב מרגי: הייתי שם בוועדת שרים לענייני חקיקה.

<מיכל מנקס: בדיוני תקציב 2018-2017 - - - גם כפיילוט – להרחיב את סמכויות המנהל.

<מיכל מנקס: אלא שהמשרד שומר על עצמו.

<מיכל מנקס: לא יכול להחליט שהוא רוצה את המורה ללשון כי הוא צריך אותה לעוד חמש שעות.

<מיכל מנקס: לא המנהל מעסיק ולא בית הספר – הרשות המקומית מעסיקה.

<מיכל מנקס: אני רוצה גם מטפלת בתרפיה, שזה נפלא ונהדר.

<מיכל מנקס: אבל מה עם כל הסוגיות?

יעקב מרגי: משרד הפנים התייחסתם?

<אפרת לוי שראבי: גם אנחנו שומעים לראשונה את ההערות האלה.

<אפרת לוי שראבי: אני יודעת להגיד לך שכשהייתה הצעת החוק שמענו גם את איגוד הגזברים.

<אפרת לוי שראבי: הבעייתיות הייתה להסדיר מבחינה חוקית.

<אפרת לוי שראבי: אני שומעת את הדברים האלה פעם ראשונה.

יעקב מרגי: יש לייחס חשיבות לאמירות האלה?

<אפרת לוי שראבי: צריך בוודאי לבחון אותם.

<אפרת לוי שראבי: לא חשבנו שעצם שינוי השם יפגע במהות.

<אפרת לוי שראבי: אנחנו נשב כולנו יחד.

<רחל אלניר: קודם כול אני רוצה לומר למיכל ולחבריה – כל הכניסה שלנו לניהול העצמי נעשתה באמצעות הרשות.

<רחל אלניר: בשטח במציאות מצאנו שיש פערים מאוד גדולים.

<רחל אלניר: אלה דברים שאנחנו מאוד משקיעים בהם.

<מיכל מנקס: - - - לניהול העצמי.

<רחל אלניר: את הערת לגבי מנהלים שכושלים בהתנהלות הכספית שלהם.

<רחל אלניר: אני יכולה לתת לך דוגמה.

<רחל אלניר: לא מזמן - - - אני בכוונה רוצה לשים את זה בשקיפות מלאה.

<רחל אלניר: ישללו לה לתקופה מסוימת את זכות החתימה.

יעקב מרגי: לגבי יחידת המימון שאתם מעבירים עם המאצ'ינג של הרשות – האם יש מרכיב ביחידת המימון הזה שהיא נר לאחד או נר למאה?

<רחל אלניר: אעביר לשמואל טרייסטר.

<שמואל טרייסטר: בהרבה רשויות שיש הבדלים בגודל בית הספר בונים סל - - -

יעקב מרגי: לא כל רשות.

<שמואל טרייסטר: - -

<מיכל מנקס: - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: אם כבר מוציאים תחת היד הוא צריך להיות מובנה.

<שמואל טרייסטר: בסופו של דבר זה כספי רשות.

<מיכל מנקס: אני אסביר מה הבעיה.

<מיכל מנקס: עושים אותה קצת בעטיפה יפה.

יעקב מרגי: יש רשויות חזקות שיש להן עניין להציב את החינוך.

יעקב מרגי: יושבים לא אחת נציגי ציבור שמלינים על ראשי הרשויות שלהם.

יעקב מרגי: לא משנה אם זה שש מאות תלמידים.

יעקב מרגי: אם זה נכון שההתייחסות תהיה בהתאם.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך לקבוע - -

<מיכל מנקס: התקצוב פוגע בסכומים שמקבלת הרשות - -

יעקב מרגי: אז אמרתי נר לאחד – נר למאה.

<מיכל מנקס: הקיצוץ הקודם שהיה פגע בדיוק במזכירות ובשרתים.

<מיכל מנקס: המעבר הוא לזכאות פר-תלמיד.

<מיכל מנקס: הרשות מוציאה מכיסה סכומים נוספים.

<שמואל שפט: רוצה להציג בעיה משפטית חשובה שצריך לתת עליה את הדעת.

<שמואל שפט: עקרונית עיריית ירושלים בעד ניהול עצמי.

<שמואל שפט: כרגע יש נקודה משפטית שגורמת לכך שהחשבונות שהתנהלו על-ידי חשבונות עירייה הם בלתי חוקיים.

<שמואל שפט: כדי שהעירייה תוכל לחתום על משהו - - הגזבר יכול להסמיך את המזכירה, אבל ראש העיר לא יכול להסמיך - - - מי אפשר להאציל לו סמכויות.

<שמואל שפט: ככל שיש חשבונות עירייה - -

יעקב מרגי: הבנקים עברו על החוק?

<שמואל שפט: לא חשבונות עירייה.

<שמואל שפט: אז אין לנו בעיה עקרונית מי יחתום.

<שמואל שפט: במזרח ירושלים כשניסינו להעביר את זה לחשבונות - - נתקלנו בבעיה.

<שמואל שפט: אני צריך למנות מישהו נוסף.

<שמואל שפט: אמנם יהיה פה פתרון אבל את הנושא הזה צריך לפתור - -

<לירון ספרד: - - -

<שמואל שפט: - - -

יעקב מרגי: הערת הערה נכונה, חזקה.

יעקב מרגי: אנחנו לא מקריאים.

<מירב ישראלי: ביקשתי לקבל הסכם ניהול עצמי לדוגמה, וגם שלחו לי את ההנחיות של המנהלת.

<לירון ספרד: תיקון החקיקה מחדד דברים שנוגעים לחלוקת האחריות בין המשרד לשלטון המקומי.

<לירון ספרד: אנחנו מאמינים שדרך תיקון החקיקה נצטרך - - - זה דבר מאוד חשוב.

<לירון ספרד: מהם גבולות האחריות.

<לירון ספרד: אין ספק שנושא של שיפוצים של בניין – גם מנהל בית ספר צריך להיות אחראי לשיפוצים של בניין.

<לירון ספרד: אנחנו רואים בהצעת החוק ובתיקון של החוק הזדמנות טובה.

<לירון ספרד: אבל גם שם צפוי תיקון לאור קידום הצעת החוק.

יעקב מרגי: אני אקריא את תגובת ארגון המורים.

יעקב מרגי: אני יכול להרגיע את ארגוני המורים.

יעקב מרגי: אני מבין את הבהלה ואת הבהילות והדרישה האולטימטיבית לא לקיים את הדיון.

יעקב מרגי: אני שמח שכל מה שקשור לתפקידים ולמטלות זה מקפיץ אותם.

יעקב מרגי: עומדת להם הזכות להיות שותפים לדיון.

יעקב מרגי: יש להם זמן עד הדיון הבא.

<מירב ישראלי: זה לא רק דין משמעתי, אלא יש גם אחריות פלילית.

<מירב ישראלי: יש חשיבות מאוד גדולה שמה שצריך לעשות הם מאוד מדויקים.

<מירב ישראלי: יש פה התנהלות כלכלית חדשה.

<מירב ישראלי: מצד אחד הכנסות, ונאמר לי, למשל אם הוא משכיר את המבנה אחר הצהריים.

<רחל אלניר: בחתימת הרשות.

<מירב ישראלי: רשימה נוספת של התנהגויות - - - להתנהג ולהשתמש בשבילם בחשבון הזה.

<מירב ישראלי: יש פה במיוחד ב-4, 5 - -

יעקב מרגי: אישור הוועדה או עדכון הוועדה.

<מירב ישראלי: יש פה הרבה סוגיות שנכנסות בדלת האחורית דרך אמירה כללית ב-4, 5.

<מירב ישראלי: אחריות פלילית במקרה שאתה לא עומד בתנאים.

<מירב ישראלי: הבעיה היא העמימות.

<לירון ספרד: מנהל הוא לא צד.

<לירון ספרד: הוא עובד משרד החינוך.

<לירון ספרד: מנהלים מתחלפים.

<לירון ספרד: אם מנכ"לית משרד החינוך חתומה על ההסכם אז החתימה - - - הוא כפוף לחוקים ולתקנות.

<מירב ישראלי: אתה מטיל עליו אחריות פלילית.

יעקב מרגי: הוא מתנהל פלילית גם בלי החוק הזה.

<לירון ספרד: ביטוי בתקנות ולאו דווקא בחקיקה ראשית.

יעקב מרגי: אין טעם שנתחיל להקריא ארבע שורות וניתקע.

יעקב מרגי: קחו לכם זמן.

יעקב מרגי: שבו על כל השאלות.

<לירון ספרד: אנחנו נודיע.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.