ועדת המשנה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית, כנסת 20, פרוטוקול מספר 6, 2016-06-28 12:00

מירב בן ארי: שלום לכולם.

מירב בן ארי: אני שמחה לפתוח את ישיבת ועדת המשנה של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ועדת המשנה לטיפול בצעירים וצעירות חסרי בית.

מירב בן ארי: היום ה-28 ביוני 2016, כ"ב בסיון התשע"ו.

מירב בן ארי: לפני שאנחנו מתחילים.

מירב בן ארי: לפני כן היה איזשהו שיח מה יקרה עם הוועדה במושב הבא.

מירב בן ארי: ועדת המשנה תמשיך לפעול כל עוד אני בוועדת העבודה והרווחה ותמשיך לעסוק בנושא.

מירב בן ארי: הוועדה תקיים מעקבים וגם נצא לשטח.

מירב בן ארי: עם הוועדה או בלי הוועדה, אני בכל מקרה מסיירת.

מירב בן ארי: כאמור, הוועדה תמשיך לפעול ותעשה את תפקידה.

מירב בן ארי: המטרה של המפגש היום היא לעשות איזשהו מעקב, גם על מה שקורה ברשויות אבל גם אחרי התכנית לסיוע בשכר דירה לצעירים וצעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: אני רוצה לקיים דיון פתוח.

מירב בן ארי: הפורום שנמצא כאן הוא פורום שאני מכירה היטב והוא פורום חשוב מאוד.

מירב בן ארי: אני רוצה לחלק את הדיון לשני חלקים.

מירב בן ארי: אין לנו הרבה זמן ולכן נצטרך להיות ממוקדים ולכן אני מבקשת לא לחזור על דברים שנאמרו.

מירב בן ארי: אנחנו נתחיל קודם כל עם המעקב אחר הרשויות הגדולות שאלה הן ירושלים, תל אביב וחיפה.

מירב בן ארי: כמובן ציפי גם תעדכן אותנו לגבי המרחבים הפתוחים ודירות מעבר.

מירב בן ארי: נמצאים כאן הארגונים והרשויות.

מירב בן ארי: לאחר מכן אנחנו נדבר על התכנית לסיוע.

מירב בן ארי: קבענו כבר ישיבה נוספת ב-27 ביולי בשעה 9:00 בבוקר וזאת תהיה הישיבה האחרונה לפני סיום המושב.

מירב בן ארי: מי שרוצה, מוזמן להשתתף בה.

מירב בן ארי: אנחנו רוצים לגבש חוק שמתעסק בחסרי בית.

מירב בן ארי: כרגע אנחנו יושבים בפורום מצומצם רק כדי לגבש איזושהי הצעת חוק בנושא של טיפול בחסרי בית ועל זה יהיה הדיון.

מירב בן ארי: שוב, זה פתוח ושום דבר לא מגובש.

מירב בן ארי: הכול בפתח של הפתח.

מירב בן ארי: רק כדי לבוא ולראות.

מירב בן ארי: יכול להיות שגם לא יהיה, אבל אני כן חושבת שאם נוכל לקדם את זה, מה טוב.

מירב בן ארי: נתחיל עם מה שקורה בעיר הבירה ירושלים ונשמע את העירייה, את השטח ואת ציפי.

מירב בן ארי: עיריית ירושלים, בבקשה.

<אילה קדמי חקלאי: למען האמת, אין לי הרבה דברים לחדש.

<אילה קדמי חקלאי: את רוב הדברים את יודעת כי שמעת אותם במפגש שהתקיים באנה טיכו.

מירב בן ארי: תציגי את עצמך.

<אילה קדמי חקלאי: אני מנהלת תחום מחוסרי בית ודרי רחוב, קידום נוער וצעירים בעיריית ירושלים.

מירב בן ארי: חבר הכנסת חנין, תרגיש בנוח.

מירב בן ארי: אתה אורח הכבוד שלנו.

דב חנין: תודה.

<אילה קדמי חקלאי: אחד הדברים המאוד טובים ועקביים שמתרחשים ובאופן קבוע, אלה ישיבות קבועות עם העירייה ועם המגזר השלישי כאשר כל מיני נושאים מועלים לדיון ונגזרת מכך תכנית עבודה.

<אילה קדמי חקלאי: הנושא של מיפוי מענים עירוניים בשלבי סיום והוא דינאמי כי כל הזמן פתרונות מסוימים מתגלים לנו, מוקמים, נסגרים וכולי.

<אילה קדמי חקלאי: יש דיונים לגבי השלטרים והוקצה כסף לתת מענה של הלנת חירום לצעירים אבל עדיין לא נמצא מקום.

מירב בן ארי: השלטר של הבנים, יש לו מקום?

<אילה קדמי חקלאי: לשלטר של הבנים אין מקום.

<אילה קדמי חקלאי: זאת אומרת, יש עכשיו איזשהו מקום בתלפיות עליו שמעתי.

מירב בן ארי: הבנתי שזה לא ממש.

<אילה קדמי חקלאי: נכון, כי שכר הדירה הוא מאוד מאוד גבוה.

<אילה קדמי חקלאי: שכר הדירה הוא משהו כמו 400 אלף שקלים.

מירב בן ארי: מי מחפש עוד מבנים?

מירב בן ארי: מי האיש שמחפש או שהעמותה מחפשת?

<אילה קדמי חקלאי: גם העמותה אבל יש שיתוף פעולה עם מחלקת בינוי של העירייה שמחפשת מקום.

מירב בן ארי: הדס, אתם מחפשים מבנה?

<הדס גול: הבנים הם לא אצלנו.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: זה רק של העירייה.

מירב בן ארי: נכון.

<אילה קדמי חקלאי: מחלקת מבנים של העירייה מאוד אקטיבית בעניין ומחפשת מבנה והעמותה מחפשת מבנה.

<אילה קדמי חקלאי: משהו נמצא בתלפיות אבל שכר הדירה מאוד גבוה.

<אילה קדמי חקלאי: תקציב הרווחה הוא משהו כמו 160 אלף שקלים לשנה והם שם יצטרכו לשלם חצי מיליון שקלים.

<אילה קדמי חקלאי: זה משהו שאי אפשר לעמוד בו.

<אילה קדמי חקלאי: בישיבה האחרונה שלנו עלו רעיונות לפתוח שלטרים לאו דווקא באיזשהו מבנה תעשייתי אלא לנסות למצוא סוג של וילה באחת מהשכונות, לא המרכזיות אלא בפרברים, של ירושלים.

<אילה קדמי חקלאי: יש על זה מחלוקות.

<אילה קדמי חקלאי: זה בדיון אבל תיעשה בדיקה גם בעניין הזה.

<אילה קדמי חקלאי: לשלטר של הבנים אין מקום.

<אילה קדמי חקלאי: לגבי הבנות, נמצאות כאן נציגות של על"ם והן יודעות שבעיקרון כנראה יש מבנה ומחכים לחתימת החוזה.

מירב בן ארי: כן, אבל המבנה הזה תיכף בורח לנו מהידיים.

<אילה קדמי חקלאי: חסר כסף לשיפוצים.

מירב בן ארי: מה שחסר כאן זה סכום של מאתיים אלף שקלים.

מירב בן ארי: בואו נסגור את זה אחת ולתמיד.

מירב בן ארי: מאתיים אלף שקלים.

מירב בן ארי: שמעתי את ראש העיר שאמר שהוא ימצא לזה פתרון ושמעתי גם את ציפי שאמרה שהיא לא יכולה לממן שיפוץ.

מירב בן ארי: יש כאן שלטר, יש מבנה – בניגוד למצב אצל הבנים – יש בנות שחיות ברחוב במשך רוב היום וכל זה בגלל מאתיים אלף שקלים.

מירב בן ארי: אני כבר פניתי לשני חבר'ה אצלי שיתרמו.

מירב בן ארי: גם אם אנחנו באים וגם אם אני מביאה פילנתרופיה שכל אחד מהם יתרום חמישים אלף שקלים, מה קורה?

מירב בן ארי: אי אפשר לעשות משהו?

מירב בן ארי: מה התקציב השנתי של הבנות?

מירב בן ארי: 1.2 מיליון?

מירב בן ארי: הרי נשאר המון כסף.

<ציפי נחשון גליק: אבל אי אפשר לתת לשיפוצים ולא להצטיידות.

<ציפי נחשון גליק: אלה לא הסעיפים בשביל להחזיק את התכנית הזאת.

<ציפי נחשון גליק: אני מצטערת.

מירב בן ארי: אנחנו הקצבנו את הכסף בתחילת 2016.

מירב בן ארי: חצי שנה כבר מאחורינו.

<ציפי נחשון גליק: אני אומר לך שני דברים.

<ציפי נחשון גליק: המשרד מחזיק אלפי מסגרות.

<ציפי נחשון גליק: הוא לא משלם הצטיידות והתאמת מבנה.

<ציפי נחשון גליק: זה דבר אחד.

<ציפי נחשון גליק: אם הוא ייתן פה, הוא יצטרך לתת לאלפי תכניות והוא לא יצא מזה.

<ציפי נחשון גליק: אני הצלחתי לשכנע את מנהל אגף התקציבים אצלנו שהתכנית הזאת היא במאה אחוזים מימון משרד.

<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שעיריית ירושלים יכולה להתגייס באופן חד פעמי ולתת 25 אחוזים, מה שהיא צריכה בדרך כלל לעשות בכל תכנית, ולאשר את ההצטיידות הזאת.

מירב בן ארי: אני דיברתי עם ראש העיר.

מירב בן ארי: הוא טוען שהשיפוץ עולה 400 אלף שקלים והוא כבר נותן מאתיים אלף שקלים.

מירב בן ארי: זאת אומרת, הוא לא אמר שהוא לא נותן.

<רעות גיא: בוועדת מכרזים של עיריית ירושלים אושרו מאתיים אלף שקלים.

מירב בן ארי: מאתיים אלף שקלים כבר אושרו.

<רעות גיא: נכון.

<רעות גיא: בוועדת מכרזים.

מירב בן ארי: אז השיפוץ וההצטיידות של המבנה הזה מגיע ל-400 אלף שקלים לפי הערכה של האדריכלית שעשתה את זה?

<רעות גיא: כן.

<רעות גיא: בהתנדבות.

מירב בן ארי: יש כבר את הכסף של ירושלים.

מירב בן ארי: אני לא יודעת, תגידי לי, את רוצה שאני אדבר עם מישהו?

מירב בן ארי: אנחנו מדברים על מאתיים אלף שקלים, על כסף שיש לנו למימון מלא.

מירב בן ארי: אני כבר פניתי לחברים שלי לגייס כסף אבל זה קצת נראה לי מוזר שאני, חברת כנסת, צריכה לפנות לחברים שלי העשירים שיבואו וייתנו כסף.

דב חנין: זה נראה לי מאוד מאוד בעייתי.

דב חנין: גברתי, אם אפשר לומר כמה מלים ברמה היותר כללית.

דב חנין: אני מיד צריך לרוץ לוועדת הכלכלה.

דב חנין: אני לא חבר בוועדה הזו אבל אני שמח תמיד לבוא לדיונים שלה.

מירב בן ארי: אתה אורח הכבוד שלנו.

דב חנין: תודה.

דב חנין: נעשית כאן עבודה מאוד חשובה ואני חושב שיש גם התקדמות.

דב חנין: אני אומר את זה לא רק בהיבט של עיריות אלא גם בהיבט של משרד השיכון עם הנוהל שהם הוציאו וכדומה.

דב חנין: כמו שגברתי תראה גם בדיון ההמשך, יש לנו גם נייר של עמותת איתך שעברתי עליו לקראת הדיון הזה – ואנחנו רואים את אותו הדבר גם בעיריית ירושלים – כדי שהדברים יצאו מן הכוח אל הפועל, צריך איזשהו סוג של סגירת מעגלים.

דב חנין: סגירת המעגלים הזו, אגב, לא כוללת מהפכות גדולות.

דב חנין: היא כוללת הרבה פרטים קטנים, ואגב, זה גם לא כסף גדול.

דב חנין: אבל נדמה לי שמה שגברתי עושה בדיון הזה, זה בדיוק הדבר שצריך לנסות לעשות.

דב חנין: לעבור חוליה חוליה ולראות איך אנחנו סוגרים את המעגלים ואיך עושים עוד חצי סיבוב של הבורג כדי שאותם מהלכים גדולים שכבר מתחילים לצאת לפועל, באמת יושלמו ויעשו את מה שהם צריכים לעשות.

מירב בן ארי: אני מודה לך כי זה באמת מה שאנחנו עושים כאן בכל דיון.

מירב בן ארי: ציפי, עכשיו ששמעת על המאתיים אלף שקלים של עיריית ירושלים.

מירב בן ארי: ידעת שהם שמים מאתיים אלף שקלים?

<ציפי נחשון גליק: כן.

מירב בן ארי: מה אפשר לעשות?

מירב בן ארי: למי צריך לפנות כדי לשחרר את הכסף ואפילו לתת משהו?

מירב בן ארי: אני לא מצליחה להבין למה אני צריכה ללכת לחפש פילנתרופים כשיש לי כסף, עשרים מיליון שקלים שאישרתי אותם.

<ציפי נחשון גליק: אני מסבירה לך שזה לא מיועד להצטיידות.

מירב בן ארי: עם מי צריך לדבר כדי שיוכנס שם סעיף שכתוב בו שיפוץ והצטיידות ספציפית למקרה כזה?

<ציפי נחשון גליק: לחשב הכללי.

מירב בן ארי: זה נחמיה קין?

<ציפי נחשון גליק: אני לא יכולה לפנות אליו.

<ציפי נחשון גליק: יש ממונים מעלי.

מירב בן ארי: אני רוצה לשחרר את הפקק.

מירב בן ארי: מה שאת אומרת לי כרגע זה או שפילנתרופיה מביאה מאתיים אלף שקלים - - -

<ציפי נחשון גליק: או הרשות המקומית.

מירב בן ארי: גם את, רעות, שמעת מראש העיר שאמר לך שהוא נותן את כל ה-400 אלף שקלים?

<רעות גיא: הוא אמר את זה בדיון.

<רעות גיא: הוא אמר שאין בעיה תקציבית ושזה פתיר.

<רעות גיא: הוא אמר שלא על זה יקום וייפול.

<רעות גיא: הוא ביקש מאתנו לפנות ללשכת ראש העיר.

מירב בן ארי: ואת פנית ללשכת ראש העיר.

<רעות גיא: פנינו במכתב.

<רעות גיא: הגשנו את הצעת המחיר לשיפוץ המבנה וכרגע לא קיבלנו מענה שנמצא הכסף או משהו כזה.

מירב בן ארי: אבל קיבלתם מענה שיש מאתיים אלף שקלים.

<רעות גיא: קיבלנו מענה הוא מעביר את זה לטיפול של אגף הרווחה בעיריית ירושלים ומאז לא קיבלנו דבר.

מירב בן ארי: אגף הרווחה אמר לך שיש החלטה?

<רעות גיא: הוא לא אמר לא כן ולא לא.

<קריאה: הם אמרו שיש מאתיים אלף שקלים אבל צריך עוד מאתיים אלף שקלים.

מירב בן ארי: הסאגה הזו חייבת להסתיים.

מירב בן ארי: זה ממש מטריד אותי.

מירב בן ארי: על השלטר לבנות - דיברנו, לגבי הבנים - אתם מחפשים מבנה.

מירב בן ארי: מבחינת תקציב, יש לכם לשיפוץ והצטיידות?

<אילה קדמי חקלאי: תלוי במבנה.

<אילה קדמי חקלאי: זה לא הגיע לשלב הזה.

מירב בן ארי: אבל מישהו שם צריך להתחיל לחפש מבנה כמו שצריך.

מירב בן ארי: חייבים להתקדם עם זה.

מירב בן ארי: אנחנו כבר בחודש יוני.

מירב בן ארי: אנחנו שמנו יעד.

מירב בן ארי: זה נמצא בסדר עדיפויות?

<אילה קדמי חקלאי: זה נמצא בסדר עדיפויות.

<אילה קדמי חקלאי: זה נמצא על שולחן העבודה.

<אילה קדמי חקלאי: יש מפגשים וישיבות.

<אילה קדמי חקלאי: זה לא משהו שנשכח.

<אילה קדמי חקלאי: אכן יש צורך אמיתי.

מירב בן ארי: אני יודעת.

<אילה קדמי חקלאי: בגלל הצורך האמיתי אנחנו לא יכולים ללכת לישון.

מירב בן ארי: אני אמשיך לעקוב לגבי הבנים ולגבי הבנות, אני אטפל.

מירב בן ארי: הייתי בדיורית של החרדיות של אותות בירושלים.

מירב בן ארי: ציפי, היית שם?

<ציפי נחשון גליק: עוד לא.

מירב בן ארי: תלכי.

מירב בן ארי: זה מקסים.

מירב בן ארי: מקום יפה.

מירב בן ארי: הבנות נכנסו לשם?

<קריאה: היא כבר מלאה.

<קריאה: אתמול ציפי הייתה אצלנו בתל אביב.

מירב בן ארי: היא עושה סיורי שטח.

מירב בן ארי: ספרו לנו על הדיורית בירושלים.

<תמר אלון: הדיורים נפתחה בינואר.

מירב בן ארי: היא במימון מלא של משרד הרווחה?

<ציפי נחשון גליק: לא.

<ציפי נחשון גליק: בתל אביב זה במימון הקרן למפעלים מיוחדים שיוצאת אחרי חצי שנה ואז המשרד נכנס.

<ציפי נחשון גליק: בירושלים אותו הדבר.

<ציפי נחשון גליק: בירושלים אנחנו נעשה מיזם משותף עם העמותה.

מירב בן ארי: המקום נפתח ויש בו 16 בנות.

<תמר אלון: ויש המתנה.

<אסף שמול: יש 16 צעירות בדיורית עם רשימת המתנה ארוכה.

מירב בן ארי: מה עוד קורה בירושלים?

<אילה קדמי חקלאי: רק דברים טובים.

מירב בן ארי: מה עוד קורה מבחינת חסרי הדיור?

מירב בן ארי: יש לך דירות מעבר?

<אילה קדמי חקלאי: יש לי דירות מעבר.

<אילה קדמי חקלאי: דירות המעבר עובדות ופועלות.

<אילה קדמי חקלאי: הצורך הוא באמת באיזושהי פונקציה אמיתית ובסיסית בהלנות חירום בשלטר לצעירים.

מירב בן ארי: השלטר, זו הנקודה שלנו.

<אילה קדמי חקלאי: כן.

<אילה קדמי חקלאי: זאת הנקודה העיקרית והמרכזית.

<אילה קדמי חקלאי: זה חייב להיפתח.

<אילה קדמי חקלאי: אתמול הייתה לנו עוד הפעם ישיבה גדולה ואחת השאלות שהועלתה שם הייתה שצריך כבר לפתוח.

<אילה קדמי חקלאי: אכן יש התגייסות אבל מה לעשות, אנחנו יכולים רק להשקיע מאמצים.

מירב בן ארי: אנחנו נסיים את הסאגה הזאת של מאתיים אלף שקלים.

<אילה קדמי חקלאי: זה מעבר לדיונים המקצועיים.

מירב בן ארי: ציפי, מה עוד יש בירושלים?

מירב בן ארי: יש את הדיורית שראינו.

מירב בן ארי: יש דירות מעבר.

<אילה קדמי חקלאי: דירות המעבר הן שלנו, של קידום נוער.

מירב בן ארי: רק שלכם?

<אילה קדמי חקלאי: כן.

<אילה קדמי חקלאי: שלנו.

<אילה קדמי חקלאי: יש כל מיני וריאציות של דירות מעבר.

<אילה קדמי חקלאי: יש פתרונות לינה של המגזר השלישי.

<עידית שקר: דירות לבוגרי חסות הנוער.

מירב בן ארי: שלוש דירות לצעירים.

<עידית שקר: לצעירים.

<אסף שמול: שתיים לצעירות ואחת לצעירים.

מירב בן ארי: שגם זה יחד עם עמותת אותות?

<עידית שקר: כן.

מירב בן ארי: החוט המשולש, יגאל.

מירב בן ארי: מה קורה אצלך?

מירב בן ארי: דיברת אתי על איזושהי בעיה.

<יגאל גולדשטיין: אצלנו זה לצעירים בכל הארץ שנמצאים בהוסטלים שלנו.

<יגאל גולדשטיין: במרחב בעיר זה מגיל 14 עד 25.

<יגאל גולדשטיין: זה בעצם מרחב יום מ-10:00 בבוקר עד 10:00 בלילה.

<יגאל גולדשטיין: אני מצטרף לנאמר כאן שהחוסר העיקרי הוא בדיור חירום.

<יגאל גולדשטיין: בשלב העתידי גם נדבר על דיור חירום לנוער עד גיל 18.

מירב בן ארי: אבל יש לך גם את ההוסטל בו הייתי.

מירב בן ארי: מקסים.

<ציפי נחשון גליק: יש לו הוסטל לבנים והוסטל לבנות.

מירב בן ארי: שני ההוסטלים מלאים?

<ציפי נחשון גליק: ויש לו מרחב שעובד במיזם.

מירב בן ארי: הייתי במרחב.

מירב בן ארי: יש לך רשימות המתנה להוסטלים?

<יגאל גולדשטיין: כן.

<יגאל גולדשטיין: כל הזמן אבל זה מכל הארץ ולא קשור לירושלים.

מירב בן ארי: פיזית הם נמצאים בירושלים.

<יגאל גולדשטיין: להוסטל יש לי תקופה של שנה וחצי או לצעירים או לצעירות, כולל צעירות בהריון.

<יגאל גולדשטיין: זה פרויקט ארצי ובאים מכל הארץ.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: הייתי בהוסטל בו היו צעירות בהריון.

מירב בן ארי: תגיד מילה על אנה, שם היינו בשבוע שעבר.

<יגאל גולדשטיין: אנה, פרויקט חברתי, מסעדה חברתית שנפתחה לפני חודש וחצי יחד עם קרן דואליס.

מירב בן ארי: מקסים.

<יגאל גולדשטיין: יחד עם ביטוח לאומי.

מירב בן ארי: ציפי, אני אקח אותך לאכול שם צהרים.

<יגאל גולדשטיין: ציפי הייתה מוזמנת אבל לא יכלה להגיע.

<יגאל גולדשטיין: זה מיזם דומה למה שקורה בתל אביב.

<יגאל גולדשטיין: אמורים להיות מועסקים שם בין שמונה ל-12 צעירים.

<יגאל גולדשטיין: דרך עוד לא יודעים מה המספר.

<יגאל גולדשטיין: אגב, אלה בני נוער בהגדרה.

<יגאל גולדשטיין: כרגע זה עד גיל 18 ואנחנו מנסים להרחיב את זה.

מירב בן ארי: הם מהמרחב או מההוסטלים?

<יגאל גולדשטיין: אפשר מכל מקום להפנות.

<יגאל גולדשטיין: זה פשוט עובר דרך העובדת הסוציאלית שאנחנו מעסיקים בפרויקט אבל אפשר להפנות מכל הפרויקטים.

<יגאל גולדשטיין: אנחנו בקשר עם כולם.

<יגאל גולדשטיין: באופן טבעי יגיעו חבר'ה מתוך המרחב.

<יגאל גולדשטיין: אנחנו מכניסים שניים בשבוע הבא ואלה חבר'ה שמגיעים דרך קידום נוער.

<יגאל גולדשטיין: זה עובד בשיתוף פעולה.

<יגאל גולדשטיין: יהיו שם בין שמונה לעשרה בשנה שיעברו הכשרה בתחום של המטבח.

<יגאל גולדשטיין: בינתיים האוכל טעים.

מירב בן ארי: גם אני הייתי בפתיחה בשבוע שעבר והיה מקסים.

מירב בן ארי: אנחנו נשלח היום מייל לכל חברי הכנסת, למרות שלא שלחתי בשבוע שעבר כי רן מלמד מ-ידיד פשוט שלח לכולם.

מירב בן ארי: אני אשלח מייל לכל חברי הכנסת.

מירב בן ארי: זה נמצא ברחוב אנה טיכו.

<יגאל גולדשטיין: לא.

<יגאל גולדשטיין: הבית נקרא בית אנה טיכו.

<יגאל גולדשטיין: מוזיאון אנה טיכו.

<יגאל גולדשטיין: הרחוב הוא רחוב הרב קוק.

מירב בן ארי: ניתן להם את הפרטים.

מירב בן ארי: זה עסק חברתי מקסים.

מירב בן ארי: פגשנו שם גם את הצוות וגם כמובן את יגאל ודנה ואת אנשי קרן דואליס.

מירב בן ארי: מקום מקסים וגם יש לו מטרה טובה.

מירב בן ארי: רציתי לכתוב לחברי הכנסת כבר אז, אבל רן מלמד היה מאוד מעורב וזה בסדר.

<נטע דובדבני: עוד משהו קטן על ירושלים.

<נטע דובדבני: אני מ-הלל, מהלנת חירום של הלל.

<נטע דובדבני: אני רוצה לומר שאנחנו נמצאים בירושלים ונותנים מענה ארצי.

<נטע דובדבני: מדברים על השלטרים ועל הלנות חירום שזה באמת מאוד חשוב אבל בשלב כלשהו נצטרך לחשוב גם על ההמשך.

<נטע דובדבני: אצלי כל השנה כמעט מלא.

<נטע דובדבני: בדיוק עכשיו סיימנו שנה ועברו משהו כמו שישים אנשים במהלך השנה.

מירב בן ארי: תסבירי המשך.

<נטע דובדבני: דירות מעבר, דירות מדרגה ולא רק לאלה שיוצאים מבתים חרדים.

<נטע דובדבני: השלטרים התמלאו.

מירב בן ארי: יש דירות בירושלים שהן לא רק לאלה שיצאו בשאלה.

<נטע דובדבני: נכון אבל הן לא מספיקות.

<נטע דובדבני: החבר'ה שנמצאים אצלי, הדיורית כבר מלאה, דירות המעבר מלאות, יש שם מקום אולי לשמונה אנשים.

<נטע דובדבני: השלטרים התמלאו מהר ואני שואלת מה אחר כך.

מירב בן ארי: בירושלים יש רק דיורית אחת לצעירות הדתיות.

מירב בן ארי: הן לא נראו לי כל כך חרדיות ולכן אני קוראת להן דתיות.

<יגאל גולדשטיין: למרות שמתחילות להיכנס גם חרדיות.

מירב בן ארי: זה מאוד מאוד חשוב שיהיה משהו שבנות דתיות יוכלו להיות בו.

מירב בן ארי: הן דיברו על השבת.

מירב בן ארי: אין לנו תכנית להקים דיורית רגילה בירושלים כמו שיש בתל אביב?

<ציפי נחשון גליק: אולי בשנה הבאה.

<ציפי נחשון גליק: אם תהיה תוספת תקציב ויהיה צורך, אז כן.

מירב בן ארי: יש צורך.

<ציפי נחשון גליק: את לא צריכה להכניס מהלנת חירום לדיורית.

<ציפי נחשון גליק: את צריכה לדירת מעבר.

<נטע דובדבני: צריך איזשהו מענה.

מירב בן ארי: אנחנו נשב ונכין רשימה ל-2017 ונעשה תכנית.

מירב בן ארי: אתמול כחלון הסתכל עלי בישיבת הסיעה ושאל אותי כמה כסף ואמרתי שלא התכוננתי לזה.

מירב בן ארי: בואי נתכונן לזה.

<קריאה: עוד עשרים מיליון.

מירב בן ארי: שקודם כל יביא מאתיים אלף שקלים.

מירב בן ארי: אנחנו נשב על זה בשקט, את ואני, ונחשוב.

מירב בן ארי: צריכה להיות דיורית.

<יגאל גולדשטיין: אם אפשר להוסיף.

<יגאל גולדשטיין: יש עוד בעיה אחת שפחות דנים בה כאן וזה מה שנקרא דיור חירום לנוער מתחת לגיל 18.

<יגאל גולדשטיין: אתנחתא מלאה בירושלים ויש גם חבר'ה שלא מתאימים לשם.

<יגאל גולדשטיין: זה נושא עליו דובר גם במשרד וציפי העלתה אותו.

מירב בן ארי: ציפי, גם זה התחום שלך, החבר'ה שמתחת לגיל 18?

<ציפי נחשון גליק: כן.

<עידית שקר: אנחנו מתעסקים בזה.

מירב בן ארי: אבל אתן לא ביחד.

<ציפי נחשון גליק: חסות הנוער במשרד הרווחה.

מירב בן ארי: ישבתי גם עם טלי.

מירב בן ארי: יש גם את המבשר הטוב שהייתי בו.

<יגאל גולדשטיין: עוד מעט יהיה מבשרת טוב.

מירב בן ארי: נכון, אבל אין משהו כמו אתנחתא.

<יגאל גולדשטיין: משהו שהוא פחות מקביל אפילו מאתנחתא.

מירב בן ארי: בתל אביב יש מקום אחר, יש את בית השנטי.

<יגאל גולדשטיין: יש רק צעירים מדברים.

מירב בן ארי: ההערה שלך היא לעניין.

מירב בן ארי: בתל אביב יש כמה.

<ציפי נחשון גליק: מה שיגאל מתכוון זה שהגיע הזמן להקים מסגרות לנוער מתחת לגיל 18 שמקבלות בכל שעה ובכל מצב ללא תנאי וללא תכנית שבבוקר צריך לקום.

<ציפי נחשון גליק: יכול להיות שהנער ייכנס בשעה 3-4 לפנות בוקר כי זו השעה שהוא צריך את קורת הגג אבל הוא יצטרך לישון עד 12:00 בצהרים.

מירב בן ארי: ב-מישהו, זה גם מתחת לגיל 18?

מירב בן ארי: מה יש ל-על"ם?

<רעות גיא: הלב.

מירב בן ארי: אבל הלב זה רק לזנות.

<רעות גיא: המסגרת של הלב עובדת 24/7 ואליה מגיעים קטינים וקטינות.

מירב בן ארי: איזו מסגרת יש לעל"ם מתחת לגיל 18?

<רעות גיא: של הלנה?

מירב בן ארי: עם הלנה בתל אביב.

<רעות גיא: אין.

<רעות גיא: רק הלב.

מירב בן ארי: אבל הלב היא רק לאלה שעוסקים בזנות.

מירב בן ארי: למה לא עושים דבר כזה בירושלים?

<יגאל גולדשטיין: יש פחות זנות בירושלים.

<קריאה: אין זנות קטינים בירושלים.

<יגאל גולדשטיין: ביחס לתל אביב, זה לא מצדיק.

מירב בן ארי: אפשר לעשות מקום קטן יותר.

<יגאל גולדשטיין: זה אחד הרעיונות עליהם אנחנו מדברים.

מירב בן ארי: גם זה מעניין אותי.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו משוועים לכך שיפתחו כאן תכניות לקטינות, לצעירות וצעירים בזנות.

מירב בן ארי: אילה, יש זנות של קטינים בירושלים?

<אילה קדמי חקלאי: אני לא בקיאה בנושא של קטינים אבל אני מניחה שכן.

<אילה קדמי חקלאי: מדי פעם שומעים פה ושם.

<אילה קדמי חקלאי: כן.

<אילה קדמי חקלאי: אני לא יודעת לדבר על קנה מידה.

<קריאה: אולי תשאלי אותן אם יש זנות בירושלים.

מירב בן ארי: אני אתן להן.

מירב בן ארי: את יודעת שאין כאן ישיבת ועדה בלי שהן מדברות.

<רעות גיא: אני כן אומר שדווקא בהקמת שלטר לצעירות חסרות בית, זה יכול להיות ניסיון מעניין.

<רעות גיא: זנות היא לגמרי אחת האסטרטגיות ההישרדותיות העיקריות של צעירות שהן חסרות בית.

<רעות גיא: אני חושבת שזה יכול להיות ניסיון מעניין דווקא להקים מענה שלא מתייג את הפונות אליו בזנות אבל כן יש לו את המשאבים להתמודד גם עם הדבר הזה.

מירב בן ארי: כמו אתנחתא אבל עוד אחד.

מירב בן ארי: לאתנחתא יש תנאי קבלה?

<קריאה: כן.

<עידית שקר: לאתנחתא אין תנאי קבלה על הסף.

<עידית שקר: אני רוצה לתקן.

<עידית שקר: לאתנחתא מתקבלים גם בשעות הלילה.

מירב בן ארי: את זה אני יודעת.

מירב בן ארי: בכל שעות היום, זה ללא תנאי.

<עידית שקר: ללא תנאי.

<עידית שקר: בהמשך בוודאי שצריכה להיות הסכמה של ההורים או איזשהו הליך פורמלי של הסכמה.

<קריאה: אבל ההורים שזרקו את הילד שלהם לרחוב לא יאשרו את זה.

מירב בן ארי: זה מעניין אותי.

מירב בן ארי: יגאל העיר כאן הערה חשובה.

<ציפי נחשון גליק: אין מקום להקים מסגרת כמו לב 24/7.

<ציפי נחשון גליק: זה נכון, אבל כן צריכים מסגרת שפתוחה 24 שעות ביממה ולא בהיקפי משרות כמו בתל אביב.

<ציפי נחשון גליק: כן צריכה להיות מסגרת שמקבלת אותם ללא מבחן וללא שאלה, ושלא צריך לקום ב-12:00 בבוקר לתכנית.

<ציפי נחשון גליק: תיכנסו מתי שאתם רוצים, איך שאתם רוצים וקחו מכאן מה שאתם רוצים ומה שאתם צריכים.

<קריאה: כך התחילו.

<ציפי נחשון גליק: אבל הם כבר לא כך.

<ציפי נחשון גליק: צריך לחזור לזה.

<קריאה: באמת היום זה לא כך.

<יגאל גולדשטיין: הייתה מחשבה שהמרחב שכבר עובד 12 שעות, להרחיב אותו לעוד 12 שעות ולתת מסגרת של חירום קטנה.

מירב בן ארי: יש שם מקום להלין?

<קריאה: לא.

<יגאל גולדשטיין: צריך לשפר עמדות.

<יגאל גולדשטיין: בנושא של הזנות, לעשות הכשרה מיוחדת לצוות כדי לטפל בתופעה שהיא לא כזו גדולה.

מירב בן ארי: אבל אתה תצטרך לעבור מקום.

<יגאל גולדשטיין: בכל מקרה אנחנו עוברים מקום.

מירב בן ארי: אתם מחפשים מקום?

<יגאל גולדשטיין: כן.

מירב בן ארי: אם אתם כבר מחפשים, כמה זה יעלה להוסיף את המיטות?

מירב בן ארי: מישהו עשה תמחור?

<ציפי נחשון גליק: זה יעלה.

מירב בן ארי: את יכולה לעשות איזה תמחור כמה יעלה להרחיב את החוט להלנת חירום?

מירב בן ארי: גם כך הוא מקום שלא מתייג והם כולם יוצאים ונכנסים.

<קריאה: לפחות עוד מיליון שקלים.

מירב בן ארי: בקצב הזה, עם העשרים מיליון שקלים אנחנו לא מבזבזים אותם.

<ציפי נחשון גליק: מיליון ו-700 אלף שקלים.

<ציפי נחשון גליק: הוא משתתף בחמישים אחוזים.

מירב בן ארי: זה מיזם משותף.

<יגאל גולדשטיין: נכון.

<קריאה: גם ההוסטלים הם במיזם משותף.

מירב בן ארי: אני יודעת.

<ציפי נחשון גליק: אבל מסוף השנה זה לא יהיה מיזם משותף.

<ציפי נחשון גליק: צריך לתקצב בעוד מיליון ו-700 אלף שקלים.

מירב בן ארי: בואי ניקח את הסיפור של החוט.

מירב בן ארי: אתה מחפש עכשיו מבנה?

<יגאל גולדשטיין: כן.

מירב בן ארי: חבל לבזבז זמן.

מירב בן ארי: אם אתה מחפש מקום, תחפש מקום שאפשר לעשות בו גם הלנה.

מירב בן ארי: בסדר?

<יגאל גולדשטיין: או.

<יגאל גולדשטיין: קיי.

<קריאה: המקום יהיה לבנים ובנות ביחד?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: כמו שב-חוט רגיל.

מירב בן ארי: גם ב-חוט יש בנים ובנות ביחד.

מירב בן ארי: לא בשינה אבל במרחב הפתוח הם מסתובבים ואין בעיה.

מירב בן ארי: את רוצה לדבר?

מירב בן ארי: אני רואה שהיית מאוד נסערת.

מירב בן ארי: תגידי איך קוראים לך.

<נטלי אלקיים: קוראים לי נטי.

<נטלי אלקיים: אני חייבת להגיד שיש ים זנות בירושלים.

<נטלי אלקיים: אנחנו כל כך שקופים שלא רואים אותנו.

<יגאל גולדשטיין: לא.

<יגאל גולדשטיין: בכלל לא.

<יגאל גולדשטיין: חס ושלום, שלא תביני כך.

<יגאל גולדשטיין: דיברנו על מתחת לגיל 18.

<נטלי אלקיים: מתחת לגיל 18.

<יגאל גולדשטיין: ים?

<נטלי אלקיים: ים.

מירב בן ארי: בת כמה את?

<נטלי אלקיים: עשרים.

מירב בן ארי: כמה זמן את בכיסא גלגלים?

<נטלי אלקיים: זה לא קשור לזה.

מירב בן ארי: זה נראה חדש.

<נטלי אלקיים: זה עניין חדש.

<נטלי אלקיים: כן.

<נטלי אלקיים: יש לי קטע כזה כבר כמה שנים של התקפי חרדות כך שאני נכנסת ללחצים מאוד מאוד מהר.

<נטלי אלקיים: זה התפתח בתקופה האחרונה מאז אני ברחוב.

<נטלי אלקיים: יצא שאני מתעלפת הרבה ומי שמכיר, בירושלים יש את המשביר הישן עם ים מדרגות, התעלפתי שם והתגלגלתי ועכשיו אני על כיסא.

<נטלי אלקיים: זה יעבור.

<נטלי אלקיים: אני באמת שומעת את מה שאתם אומרים ואני מצטערת, אני לא כל כך מאמינה לכם.

<נטלי אלקיים: שובר אותי לדעת שאני ברחוב וכמוני יש כל כך הרבה.

<נטלי אלקיים: אין לכם מושג כמה כמוני יש.

<נטלי אלקיים: יש כל כך הרבה חבר'ה שחיים בתנאים הזויים בטירוף.

<נטלי אלקיים: מזל שיש להם את גלגל לבוא להתקלח ומזל שלנו הבנות יש מקום לישון.

<נטלי אלקיים: מה עושה בחורה שנגיד הגיעה כאשר מ-10 בבוקר עד 10 בערב אנחנו ברחוב.

<נטלי אלקיים: זה טירוף מה שהולך שם.

<נטלי אלקיים: זה טירוף מה שהולך ברחוב.

<נטלי אלקיים: לא האמנתי שדברים כאלה יכולים לקרות.

<נטלי אלקיים: כל סמטה, לא משנה מאיזו שעה, אני יכולה למצוא את עצמי בלי שקל לאכול ומכאן להידרדר לזנות ולהידרדר לסמים כי זה כך.

<נטלי אלקיים: כמוני יש עוד מיליון.

<נטלי אלקיים: לכל פינה שאני הולכת, כל זולה שאני אכנס אליה, יש שם אנשים, יש שם חבר'ה בגיל שלי, יש שם חבר'ה קטנים, יש שם חבר'ה עם סיפורים מזעזעים.

<נטלי אלקיים: אני אומרת לעצמי שאני רוצה משפחה.

<נטלי אלקיים: אני באמת רוצה משפחה אבל איפה הילדים שלי יחיו?

<נטלי אלקיים: אני היום בת עשרים אבל בעוד כמה שנים אני ארצה להתחתן, אני ארצה להקים משפחה ואני ארצה בית ואין לי מאיפה.

<נטלי אלקיים: אין לי מאיפה.

<נטלי אלקיים: הלוואי שההורים שלי היו מקבלים אותי אבל אין שום סיכוי כזה.

<נטלי אלקיים: קודם כל, ההורים שלי לא במצב שפוי לקבל אותי.

<נטלי אלקיים: אם ההורים שלי היו במצב שפוי, אולי לא הייתי במקום הזה.

<נטלי אלקיים: כל כך הרבה חבר'ה שהם לא יודעים איפה ההורים שלהם.

<נטלי אלקיים: ההורים שלהם לא מחפשים אותם.

<נטלי אלקיים: אף אחד לא מחפש אותם.

<נטלי אלקיים: אני יכולה להסתובב ברחובות כמו ילדה שיש לה הכול, אני יכולה ללכת בפסון כזה עם איפור ונעליים שמצאתי ברחוב אבל אנשים יחשבו שזה כלום, שאני בן אדם בדיוק כמו כולם ואחר הצהרים אני אחזור הביתה, אבל אחרי שרואים אותי יום אחרי יום על הספסל, מ-10 בבוקר עד 10 בלילה, זה מייאש.

<נטלי אלקיים: אני צריכה לעבור מקום כל פעם כי אני מתה מפחד שיפנו אותי מהזולה, אני מתה מפחד שיבואו חבר'ה אחרים שהזולה שייכת להם וזה יכול להיגמר ברצח.

<נטלי אלקיים: זה יכול להיגמר ברצח.

<נטלי אלקיים: יש ים בקשות ואנחנו כבר שנים במצב הזה.

<נטלי אלקיים: לידי יושבת בחורה שיש לה ילדה.

<נטלי אלקיים: אם לא היו הגורמים, איפה היא הייתה היום עם הילדה?

<נטלי אלקיים: אתם יודעים כמה בחורות נאנסות ונכנסות להריון?

<נטלי אלקיים: הן עושות הפלה, בסדר, אבל אז?

<נטלי אלקיים: אז זה מסוכן יותר להביא ילדים ואז זה מפחיד אותן להביא ילדים.

<נטלי אלקיים: ואיפה האבא?

<נטלי אלקיים: אין אבא.

<נטלי אלקיים: הוא אנס אותה והוא ברח.

<נטלי אלקיים: הוא השאיר אותה שם פצועה ושבורה ומצולקת עם ילד.

<נטלי אלקיים: זה פשוט גומר אותי.

<נטלי אלקיים: זה גומר אותי.

<נטלי אלקיים: אני לא יכולה לתאר לכם כמה ילדים במצוקה אני רואה.

<נטלי אלקיים: ילדים קטנים.

<נטלי אלקיים: למה אני צריכה ללכת ברחובות כשאין לי מה לאכול ולומר, סליחה אדוני, יש לך שקל?

<נטלי אלקיים: סליחה, אתה יכול לקנות לי משהו לאכול?

<נטלי אלקיים: אני מתביישת שאני יושבת במרכז העיר אבל אני לא יודעת כבר לאן ללכת.

מירב בן ארי: כמה זמן את נמצאת ברחוב ולא בבית?

<נטלי אלקיים: אף פעם לא הייתי בבית.

<נטלי אלקיים: אף פעם לא היה לי בית.

<נטלי אלקיים: ההורים שלי נרקומנים וכל החיים היו כאלה.

<נטלי אלקיים: אני לסבית.

<נטלי אלקיים: סליחה, אבל יצא כך.

<נטלי אלקיים: המשפחה שלי אף פעם לא קיבלה אותי.

<נטלי אלקיים: זאת משפחה פרימיטיבית מרוקאית כזאת, כבדה מעכו.

<נטלי אלקיים: לא גזענות, חס וחלילה, אני מרוקאית, אני אוהבת מרוקאים, אני מכבדת אבל המשפחה שלי נורא פרימיטיבית ואף פעם היא לא קיבלה אותי.

<נטלי אלקיים: בן דוד שלי היה מטריד אותי יום יום.

<נטלי אלקיים: יש להם סיפור חיים דומה.

<נטלי אלקיים: סבתא שלי החליטה שהיא מגדלת את כולנו ואני לא יודעת מאיפה הכוחות שהיו לה.

<נטלי אלקיים: אותו בן דוד לא הפסיק להטריד אותי כל החיים, באמת מגיל מאוד מאוד צעיר ובעצם עד היום.

<נטלי אלקיים: אני לא מסוגלת לחזור לשם.

<נטלי אלקיים: אימא שלי עדיין בסמים.

<נטלי אלקיים: את אבא שלי אני לא מכירה.

<נטלי אלקיים: יצא שהייתי בפנימיות כל החיים וזהו.

<נטלי אלקיים: ברגע שאתה יוצא מהפנימייה, אתה לבד.

<נטלי אלקיים: אתה לבד.

<נטלי אלקיים: אין לך אף אחד.

<נטלי אלקיים: אני באמת שואלת, לאן אפשר לפנות?

מירב בן ארי: את פירקת אותנו וכולנו כאן מיומנים.

מירב בן ארי: כולם כאן שנים בתחום.

מירב בן ארי: אני אומר לך משהו.

מירב בן ארי: קודם כל, כל מי שנמצא כאן, אין כאן חברי כנסת – ואני לא מזלזלת בהם - אבל כל מי שנמצא כאן, אלה אנשים שעובדים יום יום עבור ילדים וילדות כמוך.

מירב בן ארי: שלא תתבלבלי.

מירב בן ארי: נכון, אנחנו צריכים לעשות יותר טוב, אנחנו צריכים להשתפר, אנחנו צריכים לא ללכת לישון, אבל כל מי שאת רואה כאן, תסתכלי עליהם, הם מסתכלים לך בעיניים, אלה אנשים שיכלו לעבוד בכל מקום במדינה והחליטו לקום כל בוקר ולעשות דיני נפשות.

מירב בן ארי: תאמיני לי, זה לא פשוט.

מירב בן ארי: לא קל כאן.

מירב בן ארי: תקציבים צריך כל היום ללקט.

מירב בן ארי: אני חברת כנסת והולכת לבקש מחברים שלי העשירים לבוא ולעזור.

מירב בן ארי: שני אנשים באו ואמרו לי שיש על מה לדבר.

מירב בן ארי: אז תביני, אלה האנשים כאן.

מירב בן ארי: אני מבינה את הצער שלך.

מירב בן ארי: מה שאת עברת, סיפור החיים שלך, ילדה בת עשרים, את ילדה, אנחנו לא נצליח להגיע לשם.

מירב בן ארי: אבל תהיי בטוחה שכל מי שנמצא כאן בחדר יעשה את המקסימום - לא סתם הדס יושבת ונותנת לך יד – כדי שאת תצליחי.

מירב בן ארי: אני רוצה שתביני עוד משהו.

מירב בן ארי: אף פעם לא הייתה כאן ועדת משנה לצעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: אף פעם זה לא עלה כאן.

מירב בן ארי: מישהו דיבר על זה באיזה יום מיוחד.

מירב בן ארי: יושבת כאן רעות, יושבת ציפי, יושבים החבר'ה מ-אותות, אנשים שכל חייהם מתעסקים בצעירים חסרי בית.

מירב בן ארי: אלה באמת אנשים שפעם ראשונה באים ואומרים שצריך לטפל בחבר'ה מעל גיל 18.

מירב בן ארי: תראי, גם יגאל אומר שגם מתחת לגיל 18 יש לנו בעיה.

מירב בן ארי: פעם מישהו דיבר על צעירים?

מירב בן ארי: כולם היו בטוחים שבגיל 18 במדינת ישראל מתחתנים והולכים הביתה.

מירב בן ארי: אני יודעת שקשה להיות אופטימית ואני לא מחליפה אותך לרגע בתחושות, אבל תהיי בטוחה שאנחנו נעשה כל מה שאפשר.

מירב בן ארי: תאמיני לי, הוועדה הזו כמעט נסגרה בסוף המושב.

מירב בן ארי: ישב כאן כחלון שר האוצר שלא יושב בוועדות משנה והוא אמר שלא נסגור את הוועדה ולא רק שלא נסגור אותה אלא בואו נחשוב איך אנחנו יכולים להביא עוד ועוד כסף ועוד דברים.

מירב בן ארי: אני לא יכולה להבטיח לך כמה זמן אני אהיה בכנסת אבל כל עוד אני כאן, אנחנו לא ננוח.

<נטלי אלקיים: אנחנו בדרך לשם?

מירב בן ארי: אנחנו בדרך.

מירב בן ארי: הדרך ארוכה, היא מפותלת, לפעמים היא בלתי נסבלת, אבל אנחנו בדרך.

<נטלי אלקיים: היא ארוכה ואנחנו עדיין ברחוב.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: לפני ששמעתי אותך, זה מה שאמרתי כאן.

מירב בן ארי: כשאני אומרת לאילה שזה בסדר עדיפויות והיא אומרת לי שהיא יודעת, אני מאמינה לה.

מירב בן ארי: כשאני שואלת את ציפי מאיפה נביא את המאתיים אלף שקלים והיא אומרת לי שננסה עם החשב הכללי, אני מאמינה לה.

מירב בן ארי: אני יודעת שבשבילך אלה ביטויים בעלמא אבל אנחנו מתקדמים.

מירב בן ארי: החורף הזה כבר לא תהיו ברחוב.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לך.

מירב בן ארי: את זה גם ציפי אמרה כאן.

מירב בן ארי: דיברנו על כך שבספט

מירב בן ארי: מבר אנחנו כבר רוצים ואין יותר ללכת ב-10:00 כי גלגל נסגר.

<קריאה: זה בעוד ארבעה חודשים.

מירב בן ארי: אל תדאגי.

מירב בן ארי: תודה שבאת ושיתפת וסיפרת לנו.

מירב בן ארי: היה מאוד מאוד קשה לשמוע אותך אבל מאוד מאוד חשוב.

מירב בן ארי: אנחנו נדבר על תל אביב.

מירב בן ארי: אני לא יודעת כבר מה להגיד, אבל ציפי, תגידי את.

מירב בן ארי: ביום חמישי אנחנו בתל אביב.

מירב בן ארי: רעות, בכוונה הרחבתי קצת.

מירב בן ארי: תגידי, מה קורה ואיך אנחנו מצליחים לזוז שם?

<קריאה: תעזרו להם למצוא מבנים.

<ציפי נחשון גליק: שלושה מבנים.

מירב בן ארי: אומרים שלא קיבלו מכתב מציפי שמבטיח שהם יכולים לצאת לדרך.

מירב בן ארי: בדרך כלל העמותות מחפשות את המבנה אם יש כסף.

<ציפי נחשון גליק: לא התחלנו לחפש מבנים כי אין לנו אישור.

מירב בן ארי: וגם הם לא.

מירב בן ארי: מישהו צריך לבחור עמותה.

<ציפי נחשון גליק: לא אני בוחרת את העמותה.

מירב בן ארי: כשאני באה לרשות המקומית, לאורית מוסל, היא אומרת לי שאין לה התחייבות.

<ציפי נחשון גליק: ההסכם נמצא אצלה והיא צריכה לחתום עליו.

מירב בן ארי: מאז היא עוד לא חתמה על ההסכם?

<ציפי נחשון גליק: מה זה מאז?

<ציפי נחשון גליק: מאז, נשמע כאילו לפני שנה.

<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שזה הגיע אליהם לפני שבועיים.

<ציפי נחשון גליק: הם צריכים להעביר שם את כל החתימות.

מירב בן ארי: כשהיא חותמת על ההסכם, היא מחליטה על איזו עמותה?

מירב בן ארי: היא מוציאה קול קורא?

<ציפי נחשון גליק: ברגע שהיא חותמת על הסכם, היא אומרת שהיא מאשרת להפעיל את התכניות אצלה.

<ציפי נחשון גליק: היא צריכה לצאת לקול קורא.

מירב בן ארי: ואז אחד מכם יקבל.

<ציפי נחשון גליק: לדעתי היא רוצה שכל עמותה תפעיל בית אחד.

<אסף שמול: אנחנו לא יודעים מה היא בדיוק רוצה.

מירב בן ארי: הייתה איזו פגישה עם תל אביב, לא?

<אסף שמול: הם עסוקים כרגע בעניין הזה.

<אסף שמול: צריך להגיד שאנחנו קצת מתעלמים מהסיפור הזה אבל הסיפור של המבנים הוא לא רק שרעות תסתובב בתל אביב ותמצא מבנים אלא זה סיפור מורכב למצוא מבנים כאלה.

<אסף שמול: אלה מבנים גדולים ומאוד יקרים.

<אסף שמול: זה סיפור גדול מאוד למצוא את המבנים האלה.

<אסף שמול: זה לא לאתר מבנה להוסטל ואז מתאימים אותו ומוצאים את הפתרונות.

<אסף שמול: למצוא מבנה כזה, זה סיפור אחר.

<רעות גיא: אני יכולה להגיד שיש לנו את מישהו לרוץ אתו שזה האח התאום.

מירב בן ארי: כן, שהוא עדיין הקומה השנייה שפנויה.

<רעות גיא: אנחנו משלמים שם הרבה כסף לשכירות, יחסית.

<רעות גיא: משלמים 10,000 שקלים ל-130 מטרים מרובעים.

<רעות גיא: יש שם עוד קומות פנויות וזאת יכולה להיות אופציה.

<רעות גיא: זה דווקא יכול להיות מקצועית הגיוני שזה יהיה שם.

מירב בן ארי: אני יודעת.

מירב בן ארי: כשהייתי חברת מועצה דיברנו על כך שזה יהיה בשתי קומות.

<רעות גיא: יהיה שלטר, יהיה מרכז.

מירב בן ארי: זה הכי טוב.

מירב בן ארי: זה כמו אצל יגאל.

מירב בן ארי: עדיף להשתמש בדבר הקיים ולהרחיב אותו.

מירב בן ארי: על זה צריך לדבר עם אורית מוסל ולראות היכן אנחנו עומדים.

<רעות גיא: אבל אני לא הבנתי שאנחנו שם.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: גם אני לא הבנתי את זה אבל אני רוצה לראות אם זה בכלל מתקדם.

מירב בן ארי: ביום חמישי גם יואב בן ארצי יהיה אתנו.

מירב בן ארי: מישהו צריך להתחיל לקדם את השלטרים.

<אסף שמול: ברגע שעיריית תל אביב תוציא קול קורא.

מירב בן ארי: לכן רציתי לוודא עם ציפי.

<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שאת כמי שמכירה את רשויות עיריית תל אביב, את יכולה באמת להיעזר.

<ציפי נחשון גליק: יש שם ממונה על כל הנכסים.

מירב בן ארי: אלי לוי.

מירב בן ארי: אני יודעת.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו יודעים שיש נכסים של העירייה שעומדים.

מירב בן ארי: אנחנו גם יודעים שיש לנו נכס.

<ציפי נחשון גליק: שייתנו לנו להשתמש בזה בשנה-שנתיים הראשונות לפחות עד שנמצא מבנה בשכירות.

<ציפי נחשון גליק: זה חבל, כי התכניות מבחינתנו הן תכניות של הרשות המקומית.

<ציפי נחשון גליק: זה שהרשות המקומית בוחרת שמי שיפעיל לה את זה בפועל ביום יום זאת עמותה כזו או אחרת, זה חבל.

<ציפי נחשון גליק: אני חושבת שלעירייה יש מנגנון כל כך משומן שיכול באמת לעזור ולתת לנו להשתמש במבנים לשנה-שנתיים הראשונות כדי לקצר תהליכים.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: רק רציתי לוודא לפני שאני מגיעה ביום חמישי.

<קריאה: זה בדיוק דירת טרנסג'נדרים.

מירב בן ארי: דירת טרנסג'נדרים, תאמין לי שאין שבוע, כולל אתמול, שאני לא מתקשרת.

מירב בן ארי: אל מנחם, אל עופר מביטוח לאומי.

מירב בן ארי: אנחנו לא ננוח.

מירב בן ארי: הנושא של הדירה של הטרנסים חייב להסתיים.

מירב בן ארי: כבר אמרתי להם שאני אביא את התקשורת שתראה את הבית.

מירב בן ארי: אם קורה מצב שמישהו אומר לי שרק באים ומחליפים שם חולצות, זה מה ששמעתי.

מירב בן ארי: אבל אני איימתי שאני אשלח כתב ועכשיו הם הבטיחו לי שעד סוף השבוע הם ייתנו תשובות.

מירב בן ארי: בסוף מי שמאיים כאן אלה לא חברי הכנסת אלא רק כתבים.

מירב בן ארי: אנחנו נביא לשם ונראה את האווירה ונראה שאין שם כלום.

<קריאה: הם צריכים מקום כזה.

<קריאה: זה ברור.

מירב בן ארי: הם צריכים את זה.

מירב בן ארי: הדירה של הטרנסים עדיין בסדר היום כאן ומטפלים בה ומתעסקים אתה.

מירב בן ארי: אנחנו לא נחים עד שלא נפנה את הדירה מהמחסן.

מירב בן ארי: אפרופו טרנסים ולהט"ב, אני הייתי בחולון, אתם הייתם בחולון, את היית בחולון.

מירב בן ארי: מה קורה עם ההוסטל של הלהט"ב, הוסטל המשך לבית דרור?

מירב בן ארי: אתם מכירים את זה?

מירב בן ארי: תדעו שאנחנו הולכים להקים הוסטל המשך לבית דרור.

מירב בן ארי: החבר'ה שלהם מהקהילה שנמצאים ברחוב.

מירב בן ארי: זה יהיה בחולון כי בתל אביב אין מבנים.

<ציפי נחשון גליק: מחר זה יהיה בוועדת המכרזים.

מירב בן ארי: מחר בוועדת המכרזים.

מירב בן ארי: מרגש.

<ציפי נחשון גליק: כן.

<ציפי נחשון גליק: מרגש.

<ציפי נחשון גליק: ברגע שהם יאשרו, יהיה הסכם.

מירב בן ארי: ועדת המכרזים מאשרת ואז יש אישור לרשות.

<ציפי נחשון גליק: מכינים הסכם והם חותמים עליו ואנחנו חותמים.

מירב בן ארי: אתם צריכים לחפש?

<אסף שמול: התחלנו.

מירב בן ארי: תחפשו מבנה.

<קריאה: זאת תכנית הפעלה.

מירב בן ארי: זה המפרט עליו דיברנו אתה ואני?

<קריאה: כן.

מירב בן ארי: אם כן, נתחיל לחפש מבנה.

מירב בן ארי: חבל על הזמן.

מירב בן ארי: זה משהו שאנחנו כבר תפרנו.

מירב בן ארי: אני הייתי אצל ראש העיר וקיבלתי הבטחה מפורשת שאנחנו יוצאים לדרך וגם מציפי.

מירב בן ארי: יצאתי משם והתקשרתי אליה, היא אמרה לי שוועדת המכרזים תתכנס.

<אסף שמול: כרגע יש וילה אחת בחולון.

מירב בן ארי: בוא נשתלט עליה.

<תמר אלון: יש משהו חדש של המכורות.

מירב בן ארי: נכון, סליחה.

מירב בן ארי: אם יש עוד משהו חשוב בתל אביב שנדע.

<תמר אלון: דירת מכורות.

<תמר אלון: היום או מחר אנחנו אמורים לחתום חוזה.

מירב בן ארי: שזה אומר?

<אסף שמול: דירה שבעבר הייתה של מישהו לרוץ אתו.

מירב בן ארי: אלה מכורות נקיות?

<אסף שמול: מכורות נקיות.

<קריאה: באיזה גילאים?

<אסף שמול: 18 פלוס.

<קריאה: זאת דירת מעבר ולכן ברור שאלה מכורות נקיות.

מירב בן ארי: יפה.

<תמר אלון: ממש היום או מחר אנחנו חותמים.

<רעות גיא: זאת לא הייתה הדירה שלנו.

<רעות גיא: הדירה שלנו הייתה 18 עד 26 והיה לזה רציונל מקצועי לעבוד עם צעירות.

<אסף שמול: תהיה דירה של גילאי 35.

מירב בן ארי: כמה מיטות יהיו בדירת המכורות?

<אסף שמול: חמש.

מירב בן ארי: היו שתי דירות.

<רעות גיא: לא.

<רעות גיא: הייתה דירת בנים והייתה דירת בנות.

מירב בן ארי: כן, הייתי בדירה הזאת.

<רעות גיא: נכון.

<רעות גיא: אנחנו סגרנו את שתי הדירות.

<רעות גיא: סיימנו את ההפעלה.

מירב בן ארי: מה קורה עם הבנים?

מירב בן ארי: הייתי בשתי דירות.

<אסף שמול: מחכים לך.

מירב בן ארי: זאת דירה של ציפי או רק מול הרשות?

<ציפי נחשון גליק: זה מהתקציב הזה.

<ציפי נחשון גליק: זה מהתקציב שהועבר.

מירב בן ארי: אתה רוצה שאני אשאל את יואב ביום חמישי היכן הבנים נעלמו?

מירב בן ארי: אני דווקא הייתי אצל הבנים.

<קריאה: עכשיו אפשר להפנות את הצעירות לדירה?

<אסף שמול: עוד לא.

<תמר אלון: רק עכשיו אנחנו סוגרים.

<קריאה: איפה הדירה?

<אסף שמול: בתל אביב, רחוב גוש עציון.

מירב בן ארי: אמרתי שרעות תוכל להפנות בנות או בנים אבל עכשיו אלה בנות מכורות נקיות.

מירב בן ארי: השולחן העגול הזה הוא גם כדי שכל אחד כאן ידע מה קורה ויוכל לעשות את החיבור.

מירב בן ארי: ביום חמישי אני אברר אצל יואב בן ארצי מה קרה עם הדירה של הבנים של על"ם.

מירב בן ארי: חיפה.

מירב בן ארי: מה קורה בחיפה?

<מומי אלמוג: קודם כל, התייחסות קטנה למה שנטי אומרת.

<מומי אלמוג: אנחנו בסופו של דבר נשמח מאוד שכל הוועדה הזאת תיתן כתובת לצעירות כמוך לא להגיע למצב שאני שומע אותך אומרת שאין לך היכן לאכול, אין לך כסף, אין לך היכן להתרחץ.

<מומי אלמוג: זה דבר מאוד עצוב כי בכל מקום שלא תהיי, את חייבת לדעת שיש לך כתובת.

<מומי אלמוג: אנחנו צריכים להתאחד כולנו כדי לתת ללקוח כמו שלך פתרון והפתרון יכול להיות פרטני ולא קבוצתי.

<מומי אלמוג: כאן מדברים רק על קבוצות ועל איך להקים הוסטלים ואולי אנחנו קצת מתרחקים מהפתרון הפרטני שלך שאת אומרת מה יקרה אתך עכשיו כשאת יוצאת מכאן.

<מומי אלמוג: חלק מהתחושה של הוועדה צריכה להיות שבכל עיר תהיה כתובת ולא יכול להיות שצעיר או צעירה לא ידעו למי לפנות.

<יגאל גולדשטיין: אני רק אומר שיש כתובת.

<מומי אלמוג: אני שומע אותה ויותר חשוב לי שהיא תגיד שיש כתובת.

<מומי אלמוג: אם היא הולכת ברחוב ואומרת שהיא יושבת והיא רעבה ולא יודעת מה לעשות, זה כואב לשמוע את זה.

מירב בן ארי: מומי ויגאל צודקים.

מירב בן ארי: נטי, את הרי ישנה בגלגל בלילה.

מירב בן ארי: אני יודעת שאת ברחוב בין 10:00 ל-10:00.

מירב בן ארי: אל תדאגי, אני יודעת.

מירב בן ארי: ראיתי ודיברתי אתכם.

מירב בן ארי: אבל יש לך גם את ה-חוט.

מירב בן ארי: אני פגשתי בשבוע שעבר שתי בנות.

מירב בן ארי: הייתי בכפר של הנגמלים, ריטורנו.

מירב בן ארי: הגעתי לשם ביום חמישי עם הוועדה למלחמה בנגע הסמים.

מירב בן ארי: פגשתי בחורה שהייתה ממש מוכרת לי ואז היא אמרה לי שהיא הייתה תמיד אוכלת צהרים ב-חוט.

מירב בן ארי: אמרתי לה, החוט המשולש.

מירב בן ארי: אם כן, קודם כל, הייתי ב-ריטורנו ופגשתי אותה והיא מקסימה והיא ממש ממש ממש נראית טוב ולא כמו שנראתה עת ראיתי אותה ברחוב.

מירב בן ארי: נדמה לי שקוראים לה דנה והיא בריטורנו והיא סיפרה לוועדה שהייתה מסתובבת ב-חוט.

מירב בן ארי: אני שמחתי כי אני ידעתי ישר על מה היא מדברת.

מירב בן ארי: את מכירה את החוט המשולש?

<נטלי אלקיים: כן.

מירב בן ארי: את גם אוכלת שם?

<נטלי אלקיים: משתדלת.

מירב בן ארי: מתקלחת?

מירב בן ארי: יש שם מקלחות.

<נטלי אלקיים: יש.

<נטלי אלקיים: אם אני באה בבוקר כי אני מפספסת את השלטר.

מירב בן ארי: זה חשוב מאוד.

מירב בן ארי: גם מומי אמר את זה.

<יגאל גולדשטיין: אני רוצה לומר שאני מסכים במאה אחוזים שנטי וכל הבנות שנמצאות בשלטר, מה שעומדים עכשיו לעשות זה לא שה-חוט המשולש הוא תחליף אלא חייבים לעשות את המסגרת של 24 שעות.

<יגאל גולדשטיין: אנחנו מדברים על כך שנים.

<יגאל גולדשטיין: זה לא תחליף אבל כרגע לשאלה ששאלו אני אומר שיש פתרון לבנות משעה 10:00 בבוקר עד 10:00 בלילה והן נמצאות שם ואנחנו עובדים צמוד עם על"ם.

<נעמי אדלר: אבל יגאל, ה-חוט פחות מתאים לבנות.

<נעמי אדלר: כולן באות לשם בסוף כי אין להן לאן ללכת.

מירב בן ארי: אנחנו מכירות.

מירב בן ארי: גם ראיתי אותך כשהיית בהריון.

מירב בן ארי: למה זה לא מתאים?

<נעמי אדלר: כי מדברים שם בילדים בני 14 עד 26 וילדים בני 14 שסתם היה להם איזה ריב עם ההורים או סתם אין להם מה לעשות עם עצמם ובאים לשם, זה לא מתאים.

מירב בן ארי: כשנבנה את השלטר רק של הבנות 24 שעות, זה ייתן לך את הפתרון שלא יהיו שם חבר'ה בני 14.

מירב בן ארי: הבנתי אותך.

מירב בן ארי: רציתי לדעת למה זה לא מתאים.

מירב בן ארי: מה שאמרת, זה נכן.

מירב בן ארי: השלטר יהיה הכתובת.

<מומי אלמוג: עוד דבר.

<מומי אלמוג: כבר הקמנו מספר מסגרות ואני שומע כאן על המון מסגרות שהוקמו וזה ממש מקסים.

<מומי אלמוג: לא יכול להיות שאנחנו כמסגרות על רצף ארצי, לא מקומי, לא נוכל לבוא ולאפשר לנערים ולנערות לבוא לקבל את הדברים המינימליים כי גם כך יש לנו כוח אדם.

<מומי אלמוג: המקום נמצא, המקלחת נמצאת, האוכל נמצא, לבוא ולתת דברים אנושיים שיענו על צורך מידי.

<מומי אלמוג: לא משהו לטווח ארוך שזה אומר להשאיר אותה לשנה או לשלושה חודשים עד שנסיים אתה, אבל אם אחת כמוה שנתקעת בשום מקום ויש לנו המון מסגרות של חסרי קורת גג, יכולה לדפוק בדלת של אחד השירותים שאנחנו פיתחנו ולקבל את המענה הראשון, את המקלחת, אז פתרנו המון בעיות.

מירב בן ארי: האמת היא שאין לנו מספיק.

מירב בן ארי: אין.

מירב בן ארי: אין לנו.

מירב בן ארי: אני אומרת בכנות.

מירב בן ארי: אם היא בת 14, אתה יכול לדפוק בדלת של ה-אתנחתא או במקום אחר או בבית השנטי.

מירב בן ארי: התחילו להיות מעין תנאי קבלה, אבל עזוב את זה.

מירב בן ארי: אפילו ללכת אל הלב והוא יקבל אבל אין לנו מספיק.

<מומי אלמוג: את הבעיה המרכזית אמרה ציפי.

<מומי אלמוג: כל המקומות שלנו לצערי הרב, גם עם העמותות, הכול הופך להיות קריטריונים.

<מומי אלמוג: זאת אומרת, יש לי עשר מיטות, אני ממלא אותן, נגמר הסיפור, תודה רבה.

<מומי אלמוג: ה-11 לא מקבל כל שירות כי העשר מקבלים את המיטה, את האוכל, את המדריך ואת הכול.

<מומי אלמוג: אם תהיה שיטה של הרבה שלטרים וידעו את הכתובות ונפרסם אותן ארצית, נוכל באמת לבוא ולומר שזה בלי קריטריונים, זה פתוח כל הזמן, אבל כאן לצערי הרב זה לא עובד כך אלא זה עובד תמיד עם השאלה כמה מיטות וכולי.

<מומי אלמוג: היא אומרת לך חוזה פר מיטות פר כוח אדם וכך אנחנו פועלים.

<מומי אלמוג: בחיפה יש לנו דירת צעירים שהיא מלאה.

<מומי אלמוג: זאת דירת מעבר.

<מומי אלמוג: יש לנו עוד דירת מעבר לצעירות.

מירב בן ארי: בשבוע הבא אנחנו בחיפה.

מירב בן ארי: אני אלך גם לחצר אנושית.

<מומי אלמוג: תבואי אלי ואני אראה לך את כל המקומות.

מירב בן ארי: אני אבוא לדירה.

מירב בן ארי: אם אני מגיעה לחיפה, בוא נעשה סיור.

מירב בן ארי: אני הולכת גם לחצר וגם קבעתי עם תמר.

מירב בן ארי: זאת הדירה עליה דיברת שהיא דירה של חבר'ה צעירים מגיל 18.

<מומי אלמוג: כן.

<מומי אלמוג: של ציפי.

<מומי אלמוג: דירת מעבר לצעירים ויש לנו דירת מעבר לצעירות.

<קריאה: הכסף עדיין לא הועבר לחצר.

מירב בן ארי: אל תדאגי.

<מומי אלמוג: זו פרוצדורה טכנית.

מירב בן ארי: הכסף יעבור.

מירב בן ארי: הכסף הובטח.

מירב בן ארי: אני גם הולכת לשם בכל מקרה בשבוע הבא.

<מומי אלמוג: אני מעורב בזה אישית.

<מומי אלמוג: אני הייתי בלשכה המשפטית של העירייה.

<מומי אלמוג: עשו נספח כספי כי אי אפשר להעביר 300 אלף שקלים ככה וזה לא עובד בצורה כזאת.

<מומי אלמוג: כמובן כנגד אסמכתאות שכל אחד נותן, גם על"ם צריך לתת אסמכתאות וגם אתם, ואז הכסף יעבור.

מירב בן ארי: מה קורה אם צעיר חסר בית שלא רוצה עכשיו להיכנס לדירה?

מירב בן ארי: חוץ ממה ש-על"ם נותן שם כפתרון, יש לנו עוד משהו?

<מומי אלמוג: בהחלט.

<מומי אלמוג: על"ם לא נותן את הפתרון ללילה.

<מומי אלמוג: אני נותן את הפתרונות ללילה.

מירב בן ארי: לא ללילה.

מירב בן ארי: אני הייתי במבנה שלהם שהיה נמצא מתחת לבית וראיתי את מכונת הכביסה ואפילו ראיתי את הבחור שבא לכבס ונכנס להתקלח.

<מומי אלמוג: אותו בחור שראית, היום הוא אצלי בוועדה.

<מומי אלמוג: רק השבוע הוא עבר ארבע ועדות כאשר הוא לא בבית ברחוב חיים ולא ב-ערים כי הוא לא יכול לישון כי אין לו את הדירה שמופעלת שם כי לצערי הרב היא לא מופעלת.

<מומי אלמוג: יש לנו דירה שנמצאת ברחוב שפירא 8, זו דירה חירומית שאנחנו בעצם נותנים קורת גג עד הבוקר, מה שנקרא עד עכשיו ועד אליך שנותן פתרון אד-הוק.

<מומי אלמוג: זאת אומרת, בבוקר אנחנו בעצם באים אליו ומתחילים לנסות לפתור את הבעיה.

<מומי אלמוג: כאשר יש נער שעוסק בזנות בתוך הדירה, יש לנו בעיה משפטית כי הדירה הזאת משמשת כעסק.

<מומי אלמוג: אין דבר כזה שצעיר אצלנו כרגע ואין לו מענה.

<מומי אלמוג: הכנסייה הקתולית נתנה לנו שתי דירות לנערים כאלה במגזר הערבי או במגזר היהודי.

<מומי אלמוג: יש לנו בעל דירות שמשכיר באזור הדר ב-1,200 שקלים אותם אנחנו משלמים לו כחלק מסיוע החירום של צעירים שמותר לנו לתת להם ואז יש לנו מרווח של חודש עד שאנחנו פותרים לו את מיצוי שכירות דרך משרד השיכון.

<מומי אלמוג: ללא ספק מה שאתם הובלתם כרגע עם הסיוע דרך משרד השיכון שנותן אלף שקלים, זה דבר שפתר לנו המון כי אנחנו נותנים את החודש הראשון כסיוע עם דירות של אותם קבלנים שיש להם דירות מרוהטות.

<מומי אלמוג: אחרי כן יש את הפתרון של הסיוע של ציפי, דבר שנותן לנו המון המון מרחב נשימה.

<מומי אלמוג: כמובן שיש לנו גם דירה שכבר מוכנה לדיורית אבל ציפי הביאה לתשומת לבי שכדאי לנסוע לתל אביב לראות את המבנה המשותף של בנים ובנות.

מירב בן ארי: את הולכת להקים דיורית בחיפה לצעירות?

<ציפי נחשון גליק: דיורית בחיפה והלנת חירום.

<ציפי נחשון גליק: הלנת חירום היא כבר מעבר לתקציב ולכן כרגע אני מחכה.

מירב בן ארי: בואי נדבר על הדיורית הזאת, כמו של טלי?

<ציפי נחשון גליק: כן.

<מומי אלמוג: ההסכם הזה הגיע לחיפה בשבוע שעבר.

<מומי אלמוג: לחתום על חוזה.

מירב בן ארי: עכשיו זה אצלך?

<מומי אלמוג: זה אצלי ואני אמרתי שנחתום אבל ציפי אמרה שלפני שאני חותם – זה גם לצעירים וגם לצעירות, כך שיש לי בעיה – שאראה בתל אביב.

<מומי אלמוג: אמרתי שניסע לראות מה יש בתל אביב, ניסע לראות איך המודל עובד.

<מומי אלמוג: ללא ספק יש בעיה אותה העלתה גם ירושלים.

<מומי אלמוג: זאת אומרת, לבוא ולהשקיע 400 אלף שקלים מתקציב של 600 אלף שקלים, שזה כל הדיורית, ולהתאים אותו למה שכרגע רוצים – לכל חדר שירותים נפרדים ומקלחת – לדעתי זאת התאמת מבנה שמצריך שיפוצים ואני לא יודע אם הרשות מתוך 600 אלף שקלים תשקיע 400 אלף שקלים כאשר המימון כתוב מאה אחוזים.

<מומי אלמוג: הרי צריך להביא את זה לוועדת מכרזים של העירייה ולהגיד למה אתה מקבל באמצע השנה תכנית שלא מומנה בתקציב.

מירב בן ארי: מה שעשינו, ואני בשיח עם אותות, זה לחפש.

מירב בן ארי: עברת למקווה ישראל.

מירב בן ארי: יש שם משהו במקווה ישראל?

<אלון ברמי: בשבוע הבא אנחנו נפגשים.

מירב בן ארי: יש שם דיורית לחולון-בת ים.

מירב בן ארי: אני אומרת, מומי, שצריך לחפש מעונות.

<מומי אלמוג: חדרים נפרדים?

מירב בן ארי: מעונות.

<אלון ברמי: אני מציע שתבואו ותראו את הדיורית שלנו.

<מומי אלמוג: הוא הזמין אותי ואנחנו נגיע.

<מומי אלמוג: בשמחה אני אבוא.

<רעות גיא: אני יכולה לשאול משהו?

<רעות גיא: יש לנו 39 צעירות וצעירים חסרי בית, על הרצף של חסרי הבית, מאותרים בחיפה.

<רעות גיא: השאלה לאן יהיה אפשר להפנות אותם?

<מומי אלמוג: אלי בבקשה.

<מומי אלמוג: אלי.

<מומי אלמוג: לי יש את הפתרונות.

<מומי אלמוג: גם הנער עליו היא מדברת היה אצלי אתמול במשרד.

<רעות גיא: אבל אתה אומר שזה לא מתאים שהוא יישן שם .

<מומי אלמוג: נער שעוסק בדירה של רווחה בזנות, גם את לא נותנת לו דירה.

<מומי אלמוג: אני היחידי שמחזיק אותו שלושה חודשים בלי שמישהו נותן לו פתרון.

<רעות גיא: אני נותנת מענה למאות בני נוער, לצעירות וצעירים בזנות.

<רעות גיא: זה מאוד ברור לכולם שאת הזנות לא עושים במקום שבו ישנים.

<רעות גיא: זה לא קורה לנו.

<מומי אלמוג: נכון, אבל לצערי זה לא קורה עם הילד הזה.

מירב בן ארי: בשבוע הבא אני נוסעת לחיפה ואני גם אראה את הדירות ואת הדירה החירומית.

<רעות גיא: אני רוצה להבחין בין שני סוגי עבודה שאנחנו עושים בחיפה.

<רעות גיא: יש לנו מרכז של ערים בלילה בחיפה שאנחנו מפעילים בשותפות עם עיריית חיפה ועם המשרד.

<רעות גיא: זה מרחב פתוח ושם חסרה לנו הלנת חירום כי אין לנו היכן להלין כאלה שהם מחוסרות קורת גג ואין להן היכן לישון.

<רעות גיא: יש לנו עבודת רחוב עם ארבעים צעירות וצעירים וזה במרחב הקטן הזה שראית.

<רעות גיא: נעשית הרבה מאוד עבודת רחוב ואיתור בתוך המבנים הנטושים.

<רעות גיא: שוב, גם שם אין לנו לאן להפנות אותם.

<מומי אלמוג: תרשמי בבקשה להפנות למומי.

<מומי אלמוג: יש לי יחידה לתפארת.

<מומי אלמוג: תפני אותם למומי.

<מומי אלמוג: כל מי שאת מכירה, גם אני מכיר.

<רעות גיא: היה כאן עמית שאתה מכיר, עובד רחוב שלנו בחיפה, והוא אומר שהוא לא מצליח להפנות.

מירב בן ארי: לכן יש ועדה.

מירב בן ארי: אם את נתקלת בבעיה, תפני.

מירב בן ארי: הייתה לי עכשיו את הבעיה לגבי זה שכתב וטיפלנו בו.

מירב בן ארי: אני אלך לשם פיזית ואם יש בעיות ספציפיות, את יכולה לשלוח לו מייל ולכתב אותי.

<מומי אלמוג: בדיוק.

מירב בן ארי: תלך לדיורית.

מירב בן ארי: היא מאוד יפה.

<מומי אלמוג: אני הולך.

<רעות גיא: רכיב של הלנת חירום בחיפה.

<רעות גיא: אני מדברת על ערים בלילה.

<רעות גיא: על זה אנחנו מדברים?

<מומי אלמוג: לא.

<מומי אלמוג: ממש לא.

<מומי אלמוג: זאת תכנית אחרת לגמרי.

<ציפי נחשון גליק: בנוסף ליוזמות המקומיות של מומי שהן לא מעכשיו ולא בשנה האחרונה אלא הן פועלות כל השנה, כשמתאמים את העבודה עם כל העמותות אפשר לעשות עבודה יותר טובה.

<ציפי נחשון גליק: זה גם מה שאני מציעה בחיפה כי באמת בחיפה יש הרבה מאוד תכניות ולא תמיד יש את התיאום ביניהן.

<ציפי נחשון גליק: בנוסף לזה, מתוך התקציב הנוכחי, מה שאושר לחיפה בנוסף לדיורית זה תכנית הלב, מודל מורחב, שזה משהו בהיקף של מיליון שקלים.

<ציפי נחשון גליק: יש לנו ערים בלילה שעובד כרגע בהיקף של 280 אלף שקלים וזה יגדל.

<רעות גיא: גם אנחנו שמים שם.

<ציפי נחשון גליק: אני לא יודעת אם אתם שמים 400 אלף.

<מומי אלמוג: את לא שמה, לצערי.

<מומי אלמוג: התיאומים חשובים.

<מומי אלמוג: חשוב לשבת כי העירייה משקיעה המון כסף ואותה צעירה עדיין ללא קורת גג.

מירב בן ארי: חבל להתווכח.

<רעות גיא: בסך הכול זה 700 אלף.

<רעות גיא: 280 אלף המשרד ועיריית חיפה נותנת גם היא.

<ציפי נחשון גליק: התכנית תהיה בהיקף של מיליון שקלים והיא תאפשר הלנת חירום לאלה שבזנות.

<ציפי נחשון גליק: בנוסף לכך בגלל שעלה כאן

<ציפי נחשון גליק: מאוד חזק ולא היה מתוכנן בהתחלה מהתקציב הזה הלנת חירום דוגמת תל אביב ודוגמת ירושלים, לא היה מתוכנן בחיפה, אני ביקשתי, בגלל שכרגע אי אפשר להקים את זה כי התקציב עוד לא נוצל, ואנחנו עושים בדיקה.

<ציפי נחשון גליק: ברגע שכל התכניות יופעלו במאה אחוזים, יחסר לנו איזשהו סכום להלנת חירום.

<ציפי נחשון גליק: בכל זאת זה נמצא על שולחנו של המנכ"ל כן לאשר ולהביא את זה לוועדת המכרזים ואז להקים הלנת חירום גם בחיפה.

<מומי אלמוג: ברגע שזה יהיה, אפשר יהיה להקים את זה מחר בבוקר.

<ציפי נחשון גליק: אז את הלנת החירום נעשה לבנים ואת הדיורית לבנות.

<מומי אלמוג: מצוין.

מירב בן ארי: יפה.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: ציפי, את רוצה להוסיף כמה דברים על המרחבים?

מירב בן ארי: על מי שלא בערים הגדולות?

<ציפי נחשון גליק: יהיו שישה בערים הגדולות.

מירב בן ארי: יש משהו שהתקדם?

<ציפי נחשון גליק: בראשון כבר יש מקום והתחילו לעבוד.

מירב בן ארי: מי עושה את המרחב הפתוח?

<ציפי נחשון גליק: בראשון זאת הרשות המקומית.

מירב בן ארי: הרשות עצמה מפעילה.

<ציפי נחשון גליק: כן.

<ציפי נחשון גליק: בדימונה, אני לא יודעת במי הם בוחרים להפעיל.

<ציפי נחשון גליק: בבאר שבע, אני עדיין לא מעודכנת במי הם בוחרים שיפעיל להם.

<ציפי נחשון גליק: אני לא זוכרת את כל השמות של כל הרשויות.

<ציפי נחשון גליק: בכל מקרה, אלה יהיו שישה מרחבים גדולים בשש רשויות.

מירב בן ארי: כל פעם אנחנו יושבים ואומרים שיש שישה מרחבים.

מירב בן ארי: אני רוצה לדעת מה הסטטוס.

<ציפי נחשון גליק: אלה ועדות מכרזים.

מירב בן ארי: אפשר לדעת סטטוס?

מירב בן ארי: האם צריך שאני אתערב?

מירב בן ארי: האם צריך שאת תתערבי?

מירב בן ארי: גם בחולון הלכנו ודיברנו והתחלנו לשחרר.

מירב בן ארי: לגבי ההוסטל של הטרנסים, אני הולכת לדבר.

מירב בן ארי: אם יש דברים, אני רוצה להתחיל לשחרר.

מירב בן ארי: אני לא יכולה עוד פעם לבוא לדיון ולהגיד שיש שישה מרחבים.

<ציפי נחשון גליק: לפני שבוע ניתן לנו אישור במאה אחוזים מימון משרד וכרגע זה נמצא על שולחנה של ועדת המכרזים.

מירב בן ארי: את לא מביאה את זה מחר לוועדה?

<ציפי נחשון גליק: לא מחר.

מירב בן ארי: כל השישה בסטטוס של ועדת מכרזים?

<ציפי נחשון גליק: כל 15.

<ציפי נחשון גליק: שישה גדולים ותשעה קטנים.

מירב בן ארי: כולם לפני ועדת המכרזים.

<ציפי נחשון גליק: כן.

<ציפי נחשון גליק: בדיוק.

מירב בן ארי: חייבים להתקדם עם זה.

<עידית שקר: רק להוסיף שאם בחיפה והצפון עסקינן, יש גם שלוש דירות של בוגרי חסות הנוער.

<עידית שקר: אגב, היו שש דירות עד עכשיו ועכשיו הכפלנו ל-12 ובדיוק סגרנו מכרז.

<עידית שקר: עמותת אותות עלתה.

<עידית שקר: אנחנו בשיא ההתכווננות וכנראה תהיה גם דירה בחיפה.

<עידית שקר: תהיה דירה שלנו בחיפה.

<עידית שקר: יש דירה בעפולה של יוצאים של קהילות של ריטורנו ומלכישוע.

<עידית שקר: תהיה עוד דירה סביר להניח של בנות.

<קריאה: של בוגרי חסות הנוער.

<עידית שקר: כן.

מירב בן ארי: חשוב שאתה תדע על הדירה הזאת בחסות הנוער.

<מומי אלמוג: טוב שאני בא לכאן.

<מומי אלמוג: לכן אני בא.

<מומי אלמוג: אני לומד כאן דברים חדשים.

מירב בן ארי: החבר'ה האלה של חסות הנוער, אלה חבר'ה שיצאו מתוך מה?

<עידית שקר: שיצאו מהמסגרות של חסות הנוער ונמצאים בליווי ומעקב של על"ם בחסות לעצמאות.

<עידית שקר: אחד הפתרונות שהם חייבים לקבל, אלה פתרונות דיור וכמו שאני אומרת, יש 12 דירות.

<עידית שקר: תהיינה 12 דירות בשלושת החודשים הקרובים כי המכרז נסגר.

<עידית שקר: 12 דירות שכל אחת מאכלסת פחות או יתר ארבעה צעירים.

<עידית שקר: אלה חמישים צעירים עם פתרון.

<עידית שקר: זה יותר מיריית פתיחה.

<עידית שקר: זה נכון שאלה בוגרי חסות הנוער.

מירב בן ארי: ציפי, התכנית לסיוע לצעירים חסרי בית, תכנית לסיוע בשכר דירה.

<ציפי נחשון גליק: עד עכשיו היו שישים פניות.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: יש תלונות מהקהל.

מירב בן ארי: תתחילי את ואז הם ידברו.

<ציפי נחשון גליק: התלונות מהקהל.

<ציפי נחשון גליק: כשמגישים לי בקשות לדרי רחוב, אני לא מאשרת.

<ציפי נחשון גליק: זה לא ההסכם שאני חתמתי עליו עם משרד השיכון.

<ציפי נחשון גליק: כשמפנים אלי פניות של חיילים בשירות או בשירות לאומי, אני לא מאשרת.

<ציפי נחשון גליק: זה לא מיועד לזה.

<ציפי נחשון גליק: אם מגישים לי בקשות שאנשים מקבלים קצבאות מהמוסד לביטוח לאומי, זה לא מיועד להם כי הם באופן אוטומטי זכאים.

מירב בן ארי: אמרת שיש שישים בקשות.

<ציפי נחשון גליק: היו שישים פניות, מתוכן אושרו 33 פניות.

מירב בן ארי: הבעייתיות היא שירות לאומי וצבא, מקבלי קצבאות ודרי רחוב.

<ציפי נחשון גליק: הייתה קבוצה שלמה שהופנתה אלי.

<ציפי נחשון גליק: אני רוצה להדגיש עבור איזה צעירים וצעירות התכנית הזאת.

מירב בן ארי: הם יודעים את זה.

<ציפי נחשון גליק: לא, הם לא יודעים כי אם מפנים אלי צעיר עם חובות של שמונים מיליון שקלים והוא לא עובד, אז הם לא יודעים למי להפנות.

<ציפי נחשון גליק: מצטערת.

<ציפי נחשון גליק: אמרתי כאן כבר חמש פעמים בוועדה ובוועדות אחרות בכנסת שהנושא של הדיור הוא על הרצף - הלנת חירום, הוסטל שיקומי, דירת מעבר ושכר דירה.

<ציפי נחשון גליק: שכר דירה מיועד לצעיר שעבר תהליך או לצעירה שעברה תהליך, שיש להם כושר השתכרות וכושר ההשתכרות לא מאפשר להם לשכור דירה בנפרד ואלף השקלים יעזרו להם.

<ציפי נחשון גליק: לא יכול להיות שיפנו אלי צעיר או צעירה שלא עובדים, שיש להם חובות ועוד לא הגיעו להסדרי חובות.

<ציפי נחשון גליק: זה לא הגיוני.

<ציפי נחשון גליק: זה לא במסלול הזה.

<קריאה: אפשר להגיד לך משהו?

<ציפי נחשון גליק: לא.

<ציפי נחשון גליק: זה לא במסלול הזה.

<ציפי נחשון גליק: מי שמקבלת קצבת נכות, מי שמקבל קצבת הבטחת הכנסה, זה לא במסלול הזה.

<ציפי נחשון גליק: הם אוטומטית זכאים לקבל.

<מור ארם: זה לא נכון.

<מור ארם: מקבלי קצבת הבטחה שהן רווקות ללא ילדים, לא זכאיות לסיוע בשכר דירה.

<מור ארם: היחיד שמקבל, זאת קצבת נכות וגם כאן מדובר ב-700 שקלים שהם פחות מאלף השקלים.

<מור ארם: אם כן, קודם כל, זה אי דיוק בנוהל ובהנחיה שאת הוצאת.

<מור ארם: אנחנו מברכות על הנוהל.

<מור ארם: אנחנו רואים שזה הדבר היחיד שהתחיל לעבוד וטוב שכך כי הצורך הוא רב.

<מור ארם: אבל יש כמה דברים ויש כמה התייחסויות שאנחנו רוצות לומר אבל אין זמן.

מירב בן ארי: אין זמן.

מירב בן ארי: תתייחסי בקצרה.

<מור ארם: בינתיים זה המענה היחיד שפועל ושווה לבדוק את הדברים שעולים מהשטח.

<מור ארם: קודם כל, בהיבט של נוהל משרד השיכון.

<מור ארם: אמרתי כבר לציפי שחסרה ועדת חריגים וחסרה ועדת ערר.

<ציפי נחשון גליק: על ההחלטה שלי?

<מור ארם: על החלטה שלך ושל משרד השיכון.

<ציפי נחשון גליק: בסדר.

<ציפי נחשון גליק: אז תפני למשרד השיכון עם הערעור שלך.

<מור ארם: אני מביאה את זה לכאן.

מירב בן ארי: זה בסדר.

מירב בן ארי: אני אפנה למשרד השיכון.

<מור ארם: אני מאוד רוצה שאנחנו כחלק ממי שיזם את הנושא הזה נהיה בפנים.

<ציפי נחשון גליק: את לא יזמת את הנושא הזה, אני מאוד מצטערת.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו במשא ומתן עם משרד השיכון כבר חמש שנים.

<מור ארם: לא נריב על זה.

<ציפי נחשון גליק: אתם הגעתם והפעלתם לחץ וזה בסדר.

<ציפי נחשון גליק: אני אומרת לך שמשרד השיכון נשאל, ואני יושבת בלילות לקרוא את הדוחות כדי לא לעכב, ואני אומרת לך בפירוש שאם אני חותמת, היד שלי לא תרעד כשאני חותמת.

<ציפי נחשון גליק: אני לא אחתום על צעירה שיש לה חובות בגובה של שמונים אלף וחמישים אלף שקלים כי זה יסבך אותה מפני שמחרתיים יבוא אליה מישהו ויפנה אותה מהדירה ואז היא לא יכולה לקבל שכר דירה לכל החיים שלה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד לך, ובאמת יש לי הרבה כבוד לארגון שלכם, מי שהוביל את הנושא הזה, אלה ציפי ורות מנע.

מירב בן ארי: מה שאמרתי לרעות ולאלון, אם אתם זוכרים, בשיחת הטלפון לאחר מכן, אמרתי להם שאני שמחה שאני רק הבאתי את שניהם אבל בטח שלא אמרתי שאני יזמתי או עשיתי.

<מור ארם: אמרתי שהיינו חלק.

מירב בן ארי: לא אתם יזמתם.

<מור ארם: אמרתי שהיינו חלק.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: לא אתם.

מירב בן ארי: היחידות שעשו את זה, היו ציפי ורות מנע שישבו, דנו ורצו קדימה.

מירב בן ארי: יש בעיות עם התכנית לסיוע.

מירב בן ארי: קראתי על הבעיות שלכם אתמול בלילה.

מירב בן ארי: יש דברים שמקובל עלי ואני גם לא אומר לרות מנע שיעשו איזושהי ועדת ערר.

<ציפי נחשון גליק: משרד השיכון משקיע 140 מיליון שקלים בעזרה בשכר דירה.

<ציפי נחשון גליק: מי שלא מתאים לי המסלול הזה, שילך למסלולים אחרים.

מירב בן ארי: לכן אני אומרת שיש כאן דברים נכונים אבל יש כאן דברים שעם כל הכבוד מי שלא עובדת או מתפרנסת, היא לא זכאית לסיוע בשכר דירה.

<מור ארם: לא לפי נוהל משרד השיכון.

מירב בן ארי: מה זה לפי נוהל משרד השיכון?

<מור ארם: אני אסביר.

<מור ארם: יש נוהל משרד השיכון שאתם ישבתם עליו והוצאתם אותו ויש את הנהלים שלך.

<מור ארם: בנוהל משרד השיכון כתוב בוודאות גם לצעירות מחוסרות הכנסה.

מירב בן ארי: אבל כאן זה לא.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, זה לא אותו הדבר.

מירב בן ארי: גם במחיר למשתכן יש תנאים מסוימים.

<ציפי נחשון גליק: תסבירי לי איך מחוסרות הכנסה שמקבלות אלף שקלים ישלימו עוד 500 שקלים לשכר דירה, כאשר בנוסף היא צריכה לשלם ארנונה, היא צריכה לשלם חשמל, היא צריכה לשלם מים.

<ציפי נחשון גליק: ממה היא תשלם את זה?

<ציפי נחשון גליק: מהזנות בה היא עובדת?

<ציפי נחשון גליק: באמת, עם כל הכבוד.

<ציפי נחשון גליק: קצת הגיון.

<ציפי נחשון גליק: ממה היא תאכל?

<מור ארם: אני לא רוצה להיות בוטה, אבל אלף שקלים אומרים כמה לקוחות פחות.

מירב בן ארי: עזבי.

מירב בן ארי: אני לא נכנסת לדיון הזה.

מירב בן ארי: זה בזבוז זמן כי מישהי שלא עובדת לא יכולה לשכור דירה.

מירב בן ארי: רעות, למה סירבו לכם?

מירב בן ארי: על מחוסרות תעסוקה?

<רעות גיא: היו הרבה סיבות.

<רעות גיא: כל אחת והסיבות שלה.

<ציפי נחשון גליק: כולן חסרות קורת גג עם חובות ולא עובדות.

מירב בן ארי: למה נעמי לא קיבלה?

מירב בן ארי: את לא עובדת?

<נעמי אדלר: בגלל שיש לי משפחה.

מירב בן ארי: למה לא קיבלת?

מירב בן ארי: כי את לא עובדת?

<נעמי אדלר: יש לי משפחה.

מירב בן ארי: את מקבלת קצבה מביטוח לאומי.

<נעמי אדלר: לא מקבלת שום קצבה מביטוח לאומי.

מירב בן ארי: את עובדת?

<נעמי אדלר: בעלי עובד.

<נעמי אדלר: אני בחופשת לידה.

<ציפי נחשון גליק: היא נשואה עם ילד.

<ציפי נחשון גליק: זה לא במסלול הזה.

<נעמי אדלר: אני לא מקבלת קצבת חופשת לידה.

<נעמי אדלר: אני לא מקבלת כלום כי לפני כן לא עבדתי.

<ציפי נחשון גליק: היא נשואה עם ילד.

<ציפי נחשון גליק: יש מסלול למשפחות.

מירב בן ארי: שהוא דרך ביטוח לאומי?

<ציפי נחשון גליק: כן.

מירב בן ארי: את מכירה את המסלול?

<נעמי אדלר: לא.

<נעמי אדלר: אני לא מכירה.

<נעמי אדלר: גם כשהייתי ברחוב לא אישרתם לי.

מירב בן ארי: אבל יש דרך מול ביטוח לאומי.

<נעמי אדלר: לפי הקריטריונים האלה, בסוף לא נותנים לאף אחד את מה שהוא צריך.

<נעמי אדלר: הגישו עוד שלושים חברים שלי ואף אחד לא קיבל.

מירב בן ארי: 33 קיבלו.

<הדס גול: אנחנו זיהינו בתוך גלגל שלושים צעירים וצעירות שיכולים להסתייע בסיוע לשכר דירה.

<הדס גול: מתוכם אנחנו חשבנו שרלוונטי להגיש 11 למסלול הזה שחשבנו שהם מתאימים.

מירב בן ארי: קראתם את הקריטריונים.

<הדס גול: בסופו של דבר היחידה שקיבלה זאת ריקי שעמדה בקריטריונים וציפי אישרה אותה.

מירב בן ארי: למה הם לא קיבלו?

<הדס גול: כל הצעירים חסרי הבית שאני מכירה, יש להם חובות.

<הדס גול: אין אחד שאין לו חובות.

<ציפי נחשון גליק: שלא עובדים ויש להם חובות.

<הדס גול: כל הצעירים שאנחנו מכירים יש להם חובות.

<הדס גול: כל הצעירים מצליחים להחזיק עבודה באופן מאוד מאוד זמני.

<הדס גול: הם מתחילים משהו, מפסיקים, מתחילים שוב ושוב מפסיקים.

<הדס גול: המסלול הזה, כמו שציפי הסבירה לי, הוא לא מתאים להם.

<הדס גול: אנחנו לא מצליחים למצות להם זכויות וגם לא במסלול של דרי רחוב.

<הדס גול: הם לכאן לא מתאימים ולכאן לא מתאימים ונשארים שוב בלי מענה.

מירב בן ארי: עמותת אותות הגישה בקשות?

<תמר אלון: אנחנו הגשנו וקיבלנו לגבי כל מה שהגשנו.

<תמר אלון: אני חייבת לומר גם שזה היה מהר מאוד ויעיל מאוד.

<רעות גיא: זה גם די הגיוני כי אלה צעירים בתוך מסגרת.

<רעות גיא: שם הוועדה הוא צעירים וצעירות חסרי בית.

<רעות גיא: אם זה לא מתאים להם, בואו נמצא להם מסלול שמתאים להם.

<ציפי נחשון גליק: יכול להיות שזה מה שצריך.

מירב בן ארי: יכול להיות שזה לא מתאים להם.

<ציפי נחשון גליק: אלה שלא בהלנת חירום יצטרכו לעבור דרך הלנת חירום ואז או ללכת להוסטל או ללכת לדירת מעבר.

מירב בן ארי: כשאת נותנת דחייה למישהו ובצדק כי הוא לא עומד בקריטריונים, האם את אומרת לו – לצורך העניין נשואה עם ילד – לפנות לביטוח לאומי?

מירב בן ארי: הם יודעים לאן לפנות?

<ציפי נחשון גליק: היא זכאית להגיש בשירות לפרט ולמשפחה.

<ציפי נחשון גליק: היא יכולה ללכת למחלקה לשירותים חברתיים.

מירב בן ארי: אולי במכתב הדחייה אפשר להגיד להם לאן לפנות.

מירב בן ארי: אם היא נזקקת, המחלקות לשירותים חברתיים משלמים את החודשיים הראשונים.

מירב בן ארי: יש בעיה.

מירב בן ארי: אי אפשר לתת סיוע בשכר דירה לצעירים ששקועים בחובות או שלא עובדים.

מירב בן ארי: אי אפשר טכנית.

<מור ארם: אני רוצה להשלים משפט.

<מור ארם: אנחנו הכנו כאן מסמך ואני רוצה לתת לך אותו.

מירב בן ארי: קראתי אותו.

<מור ארם: רק שתדעי שיש כאן התייחסות רצינית.

<ציפי נחשון גליק: אם ההתייחסות רצינית, היית צריכה לתת לי לקרוא אותו קודם.

<מור ארם: אני הכנתי אותך.

<ציפי נחשון גליק: למה לא שלחת להם את המסמך?

<מור ארם: אני הכנתי אותך.

מירב בן ארי: למה לא שלחת את זה כמו ששלחת אלי?

<ציפי נחשון גליק: כך לא עובדים.

מירב בן ארי: ציפי, את כועסת.

<ציפי נחשון גליק: אני מאוד כועסת.

<ציפי נחשון גליק: אני יושבת ימים ולילות ולא יכול להיות שיגידו כאן על השולחן הזה בכנסת שרק הסיוע בשכר דירה עובד.

<ציפי נחשון גליק: אנחנו לא משחקים במשרד הרווחה.

<ציפי נחשון גליק: הלוואי והייתי עובדת בצורה מאווררת כמו שכל עובדי העמותות עובדים.

<ציפי נחשון גליק: לא מקובל עלי.

מירב בן ארי: אל תתערבי, אני לא רוצה לשמוע אותך.

מירב בן ארי: אני אומרת לך ברצינות ובאמת, אני לא רוצה לשמוע אותך.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: אני לא רוצה לשמוע אותך.

מירב בן ארי: שיהיה ברור.

מירב בן ארי: יש גבול גם לי.

מירב בן ארי: אם יש לך נייר כזה יפה, היא הכתובת ולא אני.

מירב בן ארי: ציפי, אנחנו לא פעם ראשונה בוועדות את ואני.

מירב בן ארי: לא הייתה ועדה בכנסת הזאת, כולל לריב עם חברות כנסת נוספות שלא הגנתי ובתוקף עליך.

<ציפי נחשון גליק: אני לא רוצה שיגנו עלי.

מירב בן ארי: את לא צריכה אבל לפעמים אין מישהו שיודע.

<ציפי נחשון גליק: את חושבת להעביר 300 אלף שקלים לרשות מקומית זה מעכשיו לעכשיו?

<ציפי נחשון גליק: את לא יודעת באיזו מדינה את חיה.

<ציפי נחשון גליק: לבוא ולהעביר כאן ביקורת זה הכי קל.

<מור ארם: אבל לברך על המוגמר - - -

<ציפי נחשון גליק: אל תברכי על המוגמר.

<ציפי נחשון גליק: לא צריך שתברכי על המוגמר.

<מור ארם: אני שלחתי לך בדיוק על מה אנחנו הולכות לדבר.

מירב בן ארי: אני לא רוצה לשמוע.

מירב בן ארי: אני באמת לא רוצה לשמוע.

מירב בן ארי: אם היית עושה עבודה כמו שצריך, היית שולחת לה לפני כן.

<מור ארם: שלחתי לה.

מירב בן ארי: מסתבר שכנראה לא.

מירב בן ארי: את יודעת מה, אפילו אני שאני חברת כנסת, כשאני שולחת משהו, וכל אחד כאן מכיר אותי, אני מוודאת האם החומר נקרא, האם ראו אותו ואני לא באה ונופלת כאן בטח לא על עובדי ציבור שיש להם עבודה כל כך נאמנה בטח כלפי הוועדה הזאת.

מירב בן ארי: זה לא מתאים וזה לא לעניין והדבר האחרון שרציתי זה שיהיה כאן ויכוח כזה.

מירב בן ארי: ציפי, לא רק לפרוטוקול אלא למען הסר ספק, את יודעת את מה שאני חושבת ומה שאנשים כאן פועלים בשטח חושבים.

מירב בן ארי: עבודתך והעבודה בשטח קיימת.

מירב בן ארי: נפתחו כאן דיוריות, נפתחו דירות מעבר ואנחנו בשיחות על שלטרים ברמה של לחפש מבנים.

מירב בן ארי: עם כל הכבוד, יש עוד דברים טובים חוץ מתכנית הסיוע.

מירב בן ארי: אם כן, אל תתני לנו ציונים.

מירב בן ארי: גם תכנית הסיוע עובדת.

<מור ארם: נכון.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד עוד משהו.

מירב בן ארי: תכנית הסיוע לצעירים עובדת.

מירב בן ארי: יכול להיות שבמסגרת הזו חבר'ה עם חובות וחבר'ה נשואים או כאלה שעושים שירות לאומי או צבא, הם לא בתכנית לסיוע לצעירים.

מירב בן ארי: הם פשוט לא בתכנית הזאת.

מירב בן ארי: אני מבחינתי, אם אני שואלת ואני רוצה חבר'ה שעברו תהליך ויצאו מההוסטל והגיעו לדירת מעבר ועכשיו הם עדיין לבד כי אין להם לאן לחזור, אבל לאט לאט היא יוצאת מהזנות ויוצאת מהסמים ומצליחה לשלם חובות – וכבר פגשתי כאלה, וגם לריקי היו חובות שהיא שילמה אותם – להם נראית תכנית הסיוע לצעירים.

מירב בן ארי: אני מצטערת שלא הגשמתי את כל הפנטזיות אבל לפחות לאותם 33 שכבר אישרנו והיו בלי כלום, לפחות זאת התחלה.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר לך משהו כי אני יודעת שאתן פועלות מהלב.

מירב בן ארי: הייתה כאן שיחה מאוד קשה ואני יודעת שיש לכן כוונות טובות.

מירב בן ארי: ראשית, תשלחי אליה.

מירב בן ארי: שנית, תשלחי לרות מנע.

<מור ארם: חשבתי שהיא תהיה כאן.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: ממש לא.

מירב בן ארי: את גם לא באה לכאן בלי לתת למשרדים.

מירב בן ארי: אני אומר לך עוד משהו.

מירב בן ארי: זאת לא חכמה לתת לי ולדב חנין, אם את באמת רוצה לעשות שינוי.

<מור ארם: אני מסכימה אתך.

מירב בן ארי: היית צריכה לשלוח לרות מנע, לציפי וגם לעמותות.

<מור ארם: אני מסכימה אתך ואני מתנצלת כאן על שהמסמך לא הגיע.

<מור ארם: הדברים הועברו לציפי.

מירב בן ארי: הדברים הועברו, עזבי.

מירב בן ארי: אני יודעת שיש לכם כוונות טובות.

<מור ארם: זה מעבר לכוונות טובות.

מירב בן ארי: כך לא עובדים.

<ציפי נחשון גליק: אם את שולחת אתמול, את מצפה שאני אקרא את זה להיום?

<מור ארם: לא שלחתי לך אתמול.

<מור ארם: שלחתי לך לפני כמה ימים.

מירב בן ארי: אני חייבת לסיים את הדיון כי יש מישהו שמחכה לי כבר מ-1:15.

מירב בן ארי: אני מסכמת את הדיון.

מירב בן ארי: אני מודה לכל מי שהגיע לכאן.

מירב בן ארי: כמו שאמרתי, ביום חמישי אני בתל אביב ואז גם אבדוק מה מצב השלטרים ומצב ההוסטל.

מירב בן ארי: מומי, בשבוע הבא אני בחיפה ונבוא לראות את הדברים.

מירב בן ארי: אני מבינה שכבר קבעת עם גיא.

מירב בן ארי: בסדר.

מירב בן ארי: תמר, את יודעת למה אני מחכה.

מירב בן ארי: לעדכונים.

מירב בן ארי: עיריית ירושלים ורעות, אנחנו מדברים על המאתיים אלף שקלים עוד השבוע.

מירב בן ארי: נראה איך נתקדם גם בפילנתרופיה אבל גם אצלכם.

מירב בן ארי: לא נעים לומר אבל זו העיר היחידה שיש לה שר לענייני ירושלים ותקציב לענייני ירושלים ואולי גם זאת דרך.

מירב בן ארי: אני מבקשת שתשלחי ותשלחי גם לרות מנע ממשרד השיכון.

מירב בן ארי: את יודעת מי זאת?

<מור ארם: בטח שאני יודעת.

מירב בן ארי: אז תשלחי לה ותקבלי את ההערות.

מירב בן ארי: אני מבטיחה לך שבישיבת הוועדה הבאה, אם תכיני אותנו לפני כן, אתן רבע שעה לראות אם היו התפתחויות.

<אריאלה רבינוביץ: אני מוצאת בזה קצת קושי שכל פעם מביאים צעירות.

<אריאלה רבינוביץ: אני רואה בזה איזושהי התעללות משנית של הוועדה.

<אריאלה רבינוביץ: אני חושבת שצריך מאוד להקפיד.

<הדס גול: מדובר בבחורה בת עשרים שנרשמה לדיון על דעת עצמה.

<הדס גול: אין לי שום אחריות עליה לא חוקית, לא טיפולית ולא שום דבר.

<הדס גול: בחורה בת עשרים שרוצה לדבר בוועדה שהוקמה לכבודה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

מירב בן ארי: הישיבה נעולה.