ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 273, 2016-06-27 10:30

טלי פלוסקוב: בוקר טוב, בוקר טוב למנהלת הוועדה, לצוות הוועדה, לחברי הכנסת אלי כהן וחבר הכנסת יגאל גואטה, לכל האורחים הנמצאים כאן.

טלי פלוסקוב: הנושא לדיון היום הוא תת תנאים למאבטחים במוסדות החינוך.

טלי פלוסקוב: זה נכון שאלי כהן הגיש הצעה לדיון מהיר בוועדה, בנשיאות לא הצלחנו להעביר אבל אמרנו שהנושא מספיק חשוב כדי לבקש מיושב-ראש הוועדה אכן לדון בנושא הזה בוועדה, לא במסגרת הצעות לדיון מהיר, והוא נענה לבקשתנו והיום הדיון אכן מתקיים.

טלי פלוסקוב: אני מבינה שהנושא עלה בכלל אחרי חשיפה של ערוץ 10, אחר-כך אנחנו ניתן גם לנציגי ערוץ 10 להתייחס למה שקרה ולמה שהם ראו, אבל אני רוצה לתת לחבר הכנסת אלי כהן להיות ראשון הדוברים, על-מנת שיציג לנו את הנושא ונראה איך אנחנו מתקדמים.

טלי פלוסקוב: בבקשה, אדוני.

אלי כהן: תודה רבה, גברתי היושבת ראש.

אלי כהן: אני קודם כל רוצה לברך אותך ולהודות לך על זה שדאגת לקיום הדיון החשוב הזה.

אלי כהן: אני רוצה באמת להודות לערוץ 10 ל'הכל כלול' על החשיפה של הנושא שבהחלט חשובה.

אלי כהן: אנחנו רגילים לבוא ולטפל בנושאים מרכזיים, אבל צריך לבוא ולראות את האדם ואת הפרט ואת, גברתי היושבת ראש, מיטיבה לעשות כן גם בחוקים שהעברת, גם בנושא של עצמאיות, גם בנושא של פנסיה ועל כך חזקי ואמצי.

טלי פלוסקוב: תודה.

אלי כהן: הנושא הזה, גברתי, עלה בעקבות תחקיר שבו אנחנו רואים את הנתונים שמאבטחים, בעיקר במוסדות החינוך, שצריכים לאבטח את הילדים, למעשה את הילדים של כולנו, נמצאים בתנאי עבודה, גם בחורף גם בקיץ, בלי מזגן, בלי חימום וצריך לבוא ולזכור על איזה עובדים אנחנו מדברים.

אלי כהן: אנחנו מדברים על העובדים החלשים ביותר בחברה הישראלית.

אלי כהן: אנחנו מדברים על עובדי קבלן, אנחנו מדברים על אנשים שלרוב גיל העבודה שם הוא 50 ומעלה, ולכן אנחנו בהחלט צריכים לבוא ולגלות רגישות והגיע הזמן שאנחנו נטפל לא רק בשכר של העובדים, כפי שהסכמנו לעשות, להעלות את שכר המינימום ולדאוג לפנסיה, אלא גם לבוא ולדאוג לתנאי עבודה מינימאליים, תנאי עבודה ראויים.

אלי כהן: בכל מקום שאליו אני מגיע, ובאותם ימים מעטים שיוצא לי לקחת את הילדים לבית-הספר, אני רואה את אותם אנשים, רואה את אותו שומר מבוגר.

אלי כהן: אנחנו צריכים כאן הירתמות של משרד החינוך ושל הרשויות המקומיות.

אלי כהן: ראינו שעברנו ימים עם מזג אוויר קיצוני, בוועדת העבודה והרווחה של הכנסת, אנחנו נמצאים במקום ממוזג ונעים, צריך שגם לאותם עובדים יהיו את אותם תנאי עבודה בסיסיים ומינימאליים ואני בטוח שבהמשך נשמע עוד את הפירוט לגבי התחקיר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אין ספק שהנושא הוא חשוב.

טלי פלוסקוב: הצטרפה אלינו גם חברת הכנסת יוליה מלינובסקי.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמשיך, כמובן אני אתן לכל חברי הכנסת להתייחס.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לקבל תמונה קצת יותר מלאה, אחרי כל מה שאתם ראיתם, נציגי ערוץ 10, אם אפשר את השם לפרוטוקול, כדי שנדע.

<ישראל חתן: שמי ישראל חתן, אני מערוץ 10 מהתוכנית 'הכל כלול' ובאמת, בהמשך ישיר לכל הדברים של חבר הכנסת כהן, זה בדיוק כפי שהוא תיאר.

<ישראל חתן: לפני כחודשיים הלכנו וראיינו מאבטח, בחור בשם ציון, אדם מבוגר בן 60.

<ישראל חתן: הגענו לגן הילדים שבו הוא מאבטח בקריית אונו וראינו תת תנאים, אין דרך אחרת לתאר את זה.

<ישראל חתן: היה יום מאוד מאוד חם, יש לו 'בוטקה' קטן, לא רק שאין שם מזגן, אין שם אפילו מאוורר.

יגאל גואטה: כשב'

יגאל גואטה: בוטקה' עוד יותר חם מאשר בחוץ.

יגאל גואטה: ובחורף, עוד יותר קר מאשר בחוץ.

<ישראל חתן: דיברנו עם נציגת ועד ההורים, אותה גברת שהעלתה את הנושא למודעות שלנו, שאמרה שהוא שומר שם על אשכול גנים שבהם 180 ילדים.

<ישראל חתן: זה היה ממש לא להאמין.

<ישראל חתן: מה שלדעתי חמור עוד יותר, זה ההתנערות של כל הגורמים הקשורים לזה.

<ישראל חתן: אנחנו כמובן לא ויתרנו ופנינו ישירות לחברת האבטחה.

<ישראל חתן: חברת האבטחה אומרת, 'אנחנו בסך-הכל מספקים את העובד.

<ישראל חתן: התנאים שלו – זה עניין של העירייה, זה עניין של גן הילדים, זה לא קשור אלינו'.

<ישראל חתן: 'הקטנת ראש' הכי בעייתית שיכולה להיות.

<ישראל חתן: המשכנו הלאה והגענו לעירייה.

<ישראל חתן: בעירייה, במחלקת האבטחה, נאמר לנו 'אנחנו עובדים לפי הנחיות חטיבת האבטחה של משטרת ישראל, לא סוטים ימינה ולא שמאלה.

<ישראל חתן: אם לא הכריחו אותנו לשים מזגן – לא נשים מזגן'.

<ישראל חתן: אחר-כך דיברתי עם עוד גורמים שחלקם אמרו לנו שקיימת מעין הסכמה שבשתיקה לא לשים מזגנים.

<ישראל חתן: ומדוע?

<ישראל חתן: כי אז השומרים ישבו כל היום בתוך ה'בוטקה' ולא יאבטחו את הילדים.

<ישראל חתן: ועוד הוסיפו שאחת לכמה זמן, אחת לשעה, השומר יכול לעשות סיבוב, להגיע אולי לחדר המורים או מקום ממוזג, להתרענן כמה דקות, ולחזור.

<ישראל חתן: כאילו הם לא יודעים איך עובד גוף האדם, שכביכול חמש דקות של מזגן ישפיעו על 55 דקות של עמידה בשמש הקופחת, זה היה פשוט לא להאמין.

<ישראל חתן: אני עצמי דיברתי עם אותו מאבטח והוא אמר, "אני נמצא פה, אני כמו בשר על המנגל, זה לא להאמין, איך רוצים שאני אתפקד ככה, ואני שומר על כל-כך הרבה ילדים, זה אשכול של חמישה גנים".

<ישראל חתן: אנחנו כמובן המשכנו הלאה עם הבירורים, פנינו לעוד ועוד גורמים.

<ישראל חתן: הייתי בקשר גם עם גורמים במשטרה על-מנת לנסות להבין מה ההנחיות.

<ישראל חתן: אולי התקנת מזגן לא נרשמה כחובה, אבל אולי יש גם איזה סוג הנחיה שלא לתת לשומרים תנאים טובים מדי, כדי שלא כביכול ישבו בתוך ה'בוטקה' ולא יעשו את עבודתם כראוי.

יגאל גואטה: למה לא נוציא גם את כל המאבטחים שנמצאים בביטוח לאומי ובמשרדים ובבנקים, נוציא אותם החוצה, כי בפנים עם המזגן, זה לא טוב, הם יירדמו.

<ישראל חתן: המצב הזה לא יכול להימשך ובדיוק לשם כך פנינו גם לחבר הכנסת כהן ולעוד גורמים, כדי שבאמת יימצא פיתרון למצב הזה.

<ישראל חתן: אנחנו כבר בעיצומו של הקיץ, לא צריך לתאר כאן לאנשים מה מידת החום בחוץ, המצב בלתי אפשרי ואנחנו מקווים שנפתור את זה ממש בהקדם האפשרי.

טלי פלוסקוב: אתם ראיתם מקרה בודד, אבל אני מאמינה שיש המון כאלה בארץ.

יגאל גואטה: אין ספק.

טלי פלוסקוב: סדר הדיבור יהיה חבר כנסת, אורח, לסירוגין.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת יגאל גואטה, תרצה כמובן להתייחס, בבקשה.

יגאל גואטה: כן, תודה רבה.

יגאל גואטה: אני מברך את ידידי אלי כהן על העלאת הנושא ואת יושבת הראש ואת התוכנית 'הכל כלול' שהעלו את הנושא הזה לשיח הציבורי.

יגאל גואטה: אבל זה באמת זוועת עולמים, זה ממש צער בעלי חיים, לקחת בן-אדם, לשים אותו בכלוב שבאמת בקיץ הרבה יותר חם מאשר בחוץ ובחורף הרבה יותר קר מבחוץ, וזה פשוט, זה לא ייתכן שהבן-אדם הזה יתעסק בלהגן על ילדינו.

יגאל גואטה: הרי אנחנו בסך הכל, שולחים את ילדינו למקום הזה, מצפים שהמאבטח הזה ישמור עליהם והוא כל היום מתעסק בלשמור על עצמו, במקום לשמור עליהם.

יגאל גואטה: אין שום מציאות שאפשר לשבת ב'בוטקה' הזה.

יגאל גואטה: ה'בוטקה' הזה, על-פי רוב, עשוי מפיברגלס, כמו ביתנים כאלה של מפעל הפיס, שהחום שם הוא פשוט איום ונורא והקור שם הוא איום ונורא.

יגאל גואטה: מעבר לכך, רוב אוכלוסיית המאבטחים האלה היא אנשים מבוגרים.

יגאל גואטה: זה לא חבר'ה צעירים שבאים עכשיו להשתזף, מדובר באנשים מבוגרים שגם כך קשה להם והשכר שלהם גרוע ביותר ובאיזה שהוא מקום אנחנו מרמים את עצמנו, אנחנו אומרים, שמנו מאבטח, אבל במציאות המאבטח לא מסוגל, בתנאים הלאה, לקיים את תפקידו ובוודאי שלא לשמור על ילדינו כראוי.

יגאל גואטה: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: כל מילה שאתם אומרים, ה'פיוזים' רק עולים, איך זה ייתכן, במדינה שלנו.

טלי פלוסקוב: אדוני, שם ותפקיד, לפרוטוקול.

<פיני שיף: פיני שיף, מנכ"ל ארגון חברות האבטחה בישראל.

<פיני שיף: קודם כל, חבר הכנסת כהן, תודה רבה על היוזמה המבורכת וחברי הכנסת האחרים, אני מבקש להסביר כמה היבטים סביב העניין הזה של הצבת עמדה שתשמש את אנשי האבטחה ואני מבקש טיפה להרחיב את היריעה, לא רק על מאבטחי מוסדות החינוך.

<פיני שיף: אני בהחלט חושב שהדאגה להם צריכה להיות כזו כפי שנשמעה כאן, אבל במדינת ישראל פועלים כ- 70,000 מאבטחים, במאות מקומות עבודה במגזר הפרטי ובמגזר הציבורי.

<פיני שיף: לכן אני מציע שאנחנו נדבר בספקטרום הרבה יותר רחב ולא רק על מוסדות החינוך.

<פיני שיף: ראו, ישנם מקומות שירות שבהחלט ניתן לאיש האבטחה לשבת בעמדה.

<פיני שיף: הסיפורים שאני שומע מהעיריות השונות וממקומות העבודה, שאם המאבטח ישב בעמדה הוא לא יבצע את תפקידו, זה סיפורי בדים.

<פיני שיף: ישנם תפקידים שבהחלט, לא יושבים בעמדה.

<פיני שיף: אם ניקח את תחנות הכוח של חברת החשמל, אז ישנם סיורים והעבודה המבצעית של איש האבטחה, מחייבת אותו להיות מחוץ למבנה כלשהו.

<פיני שיף: אז ברור שאנחנו, כאשר העבודה המבצעית שמוגדרת על-ידי משטרת ישראל, לא מאפשרת ישיבה במקום מוגן ומוצל, אז איש האבטחה לא יהיה שם.

<פיני שיף: אבל באותם מקומות שסוג העבודה מאפשר לו להיות בעמדה ממוזגת ומוצלת, צריך להציב עמדה, נקודה.

<פיני שיף: אין על כך שום ויכוח.

<פיני שיף: אגב, מוסדות החינוך הם דוגמה נהדרת, הם דוגמה טובה.

<פיני שיף: דוגמה שמבהירה ביתר שאת מה ניתן לעשות.

<פיני שיף: בפתח של כל בית-ספר יש שער, השער הזה נפתח בבוקר לאחר סריקה ולאחר מכן, אותו איש אבטחה עומד בפתח השער ומוודא שכל מי שנכנס לבית-הספר זה תלמידים, מורים, הורים, אנשי אחזקה, נקודה.

<פיני שיף: ברגע שנגמרת התנועה, הוא סוגר את שער בית-הספר, נועל אותו ויכול להתיישב בעמדה ללא שום ויכוח וכל סיפור שאם הוא ישב בעמדה הוא לא יבצע את תפקידו – אני חוזר על המשפט הזה, זה פשוט תירוץ על-מנת לא לעשות.

<פיני שיף: יש היום סוגים שונים ויפים מאוד של עמדות, הן לא מכערות את הנוף האורבני כמעט בשום מקום שמקבל שירותי אבטחה.

<פיני שיף: מזגן של חצי כוח עולה היום, אינני יודע כמה, 400 שקל.

<פיני שיף: בכל מקום ניתן לבצע חיבור חשמל וחיבור מים.

טלי פלוסקוב: אז למה אתה לא עושה את זה?

<פיני שיף: עוד רגע.

יגאל גואטה: דרך אגב, רק לציין עוד דבר.

יגאל גואטה: בלא מעט מקרים, הביתן עצמו שבור ורצוץ.

יגאל גואטה: גם אם תשימו מזגן, הוא לא יהיה אפקטיבי, בכל מיני מבנים מאולתרים.

טלי פלוסקוב: אני התפרצתי פשוט כי היית בדיוק בנושא.

<פיני שיף: לא לא, שאלתה של גברתי היא נכונה ואני מבקש לענות עליה.

<פיני שיף: עכשיו נשאלת השאלה ועל זה ניטש הוויכוח – מי צריך להציב את העמדה.

<פיני שיף: האם הרשות המקומית, האם הנהלת בית הספר?

<פיני שיף: האם כל אחד מהמוסדות וממאות ואלפי הגופים שבהם מתבצעת האבטחה, שבהם ניתני שירותי אבטחה על-ידי חברות האבטחה?

<פיני שיף: תראו, הצבת מבנה מחייבת היתרים, כך מחייב החוק.

<פיני שיף: אי-אפשר לבוא ולשים מבנה בכל מקום, ככה סתם.

יוליה מלינובסקי: לא, סליחה, סליחה, לא כל-כך.

יוליה מלינובסקי: אם אתה מדבר על מבנה קבע – אתה צריך היתר.

יוליה מלינובסקי: אבל אם אתה מדבר על מבנה זמני, שניתן לפירוק – לא צריך היתר.

יגאל גואטה: דרך אגב, גם אם הוא לא ניתן לפירוק, והוא נייד, מספיק לשים לו שני גלגלים, זה כבר לא צריך היתר.

<פיני שיף: אין לי ויכוח על מה שגברתי אומרת, זה בסדר גמור.

יוליה מלינובסקי: אנחנו 'היינו בסרט הזה'.

אלי כהן: היו מבנים, פשוט לא היה מזגן.

יוליה מלינובסקי: וחבל שאתה לא יודע כמה עולה מזגן.

יוליה מלינובסקי: אתה עכשיו אמרת, כמה?

יוליה מלינובסקי: 400.

יוליה מלינובסקי: אתה חברת שמירה.

<פיני שיף: אני לא חברת שמירה, לא.

<פיני שיף: גברתי, את כועסת עלי?

<פיני שיף: אני רק מנסה להסביר.

יוליה מלינובסקי: כן, אני מאוד כועסת.

<פיני שיף: למה?

יוליה מלינובסקי: כי אתה עכשיו אמרת, אני מצטערת, טלי, כמה עולה מזגן חצי כוח?

יוליה מלינובסקי: אינני יודע, 400 שקל.

יוליה מלינובסקי: אתה צריך לדעת, כי אתה מעסיק הרבה מאבטחים.

טלי פלוסקוב: אגב, הוא לא עולה 400 שקל, אין מזגן היום ב- 400.

יוליה מלינובסקי: אתה מעסיק מאבטחים, אתה צריך לדעת דברים כאלה, אתה צריך לדאוג לזה.

יוליה מלינובסקי: ברשותך, היושבת-ראש, אחר-כך אני ארצה להוסיף.

טלי פלוסקוב: אני אתן לך זכות דיבור.

<פיני שיף: אני מתנצל שאינני מכיר מחירי מזגנים.

<פיני שיף: זה נושא הדיון?

<פיני שיף: זה לא נושא הדיון, מחירי המזגנים.

טלי פלוסקוב: אבל היית במקום שהצבת ה'בוטקה', צריך רישיון.

<פיני שיף: הצבת העמדה.

<פיני שיף: עכשיו, תראו, אני חוזר רגע למוסדות החינוך משום שקל מאוד לדבר על העניין הזה.

<פיני שיף: מי אחראי , משרד החינוך?

<פיני שיף: הרשות המקומית?

<פיני שיף: מרכז השלטון המקומי?

<פיני שיף: החברה למשק וכלכלה?

<פיני שיף: מקום העבודה?

<פיני שיף: חברת האבטחה?

<פיני שיף: אין שום דבר, שום תקנה, שום חוק שמטילה על מי מהגורמים, את האחריות להצבת העמדה.

<פיני שיף: בדרך-כלל, ברוב המקומות, לחברת האבטחה אין זכות לבוא ולשים עמדה.

<פיני שיף: היא לא יכולה.

<פיני שיף: העמדה נמצאת בחצרו של מזמין השירות ולכן מזמין השירות צריך לדאוג לעמדה, למיקומה.

טלי פלוסקוב: האם דרשת?

טלי פלוסקוב: האם אתם דרשתם מאותם מוסדות, לצורך העניין, או מהעיריות?

<פיני שיף: גברתי, הדרישה הזו כבר מתגלגלת, להערכתי חמש שנים.

<פיני שיף: אני מנהל תכתובות עם מקומות העבודה את פרק הזמן שציינתי.

<פיני שיף: התגובות הן, פעם אחת התעלמות, פעם שנייה, סליחה, אל תבלבלו לנו את המוח.

<פיני שיף: פעם שלישית, מנכ"ל של עירייה מאוד מכובדת בישראל, ענה לי, אולי אתה רוצה שאני אקנה לו גם מכונית ספורט?

<פיני שיף: זאת אומרת הלגלוג לבקשות האלה - - -

טלי פלוסקוב: זלזול כזה באנשים.

טלי פלוסקוב: כן.

<פיני שיף: חברי הכנסת אמרו את הדברים, אין מה להוסיף על זה.

<פיני שיף: אנחנו באקלים מאוד בעייתי.

<פיני שיף: בקיץ ממוצע של 38 מעלות, לא ניתן לעשות עבודה מבצעית בתנאי חום, לחות ואותו דבר בחורף, בגשם.

<פיני שיף: אי-אפשר.

<פיני שיף: איזה איש אבטחה יוכל לבצע את עבודתו.

טלי פלוסקוב: כולנו הסכמנו על זה.

טלי פלוסקוב: איך אנחנו פותרים את הבעיה?

<פיני שיף: לכן אני מציע ואני שמח פעם שלישית על היוזמה לדיון, מהשולחן הזה צריכה לצאת היום, לא יודע איך לכנות זאת, חוקה, חוק, חקיקה, אינני יודע, שמחייבת את כל מקומות העבודה בישראל, שבהם זה ניתן, בין אם זה על-פי העבודה המבצעית בין אם על-פי המקום עצמו.

<פיני שיף: לדוגמה, אם לבית מלון, המאבטחים עומדים בפתח בית המלון ומעל למלון ישנו גג מאוד מאוד רחב וגדול, אז אין צורך בעמדה.

<פיני שיף: לא בכל מקום צריך.

<פיני שיף: אבל באותם מקומות שהעבודה המבצעית מאפשרת וניתן, צריך לחייב את מזמין השירות שבחצרו ניתנים שירותי האבטחה, להציב עמדה.

<פיני שיף: אני סיימתי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אני רוצה להגיד שהוועדה לא יכולה להוציא חוק, הוועדה יכולה להוציא קריאה, לצורך העניין.

<פיני שיף: קריאה, אוקיי.

טלי פלוסקוב: או חקיקה, זו באמת עבודה של חברי כנסת.

<פיני שיף: כל מה שיוחלט פה היום, ישמש מנוף על-מנת לבוא למקומות העבודה.

טלי פלוסקוב: עוד מעט נשמע גם את נציגי משרד החינוך וגם נציגים של מרכז השלטון המקומי, נשמע את כולם ובסוף נגיע למשהו שנראה איך אנחנו פותרים את הבעיה.

אלי כהן: בגלל דיון מקביל אחר שיש, אני נאלץ לצאת.

אלי כהן: אני באמת רוצה להודות לך על היוזמה ואני בטוח שאחרי שתוציאי מכתב קריאה לגורמים הרלוונטיים, אם זה יסתייע – טוב, ואם לא, נצטרך לפעול בתחום החקיקה.

טלי פלוסקוב: נכון.

טלי פלוסקוב: תודה.

אלי כהן: תודה, גברתי, מעריך מאוד.

טלי פלוסקוב: גם לך, תודה רבה.

יגאל גואטה: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת יוליה מלינובסקי, בבקשה.

יוליה מלינובסקי: שלום לכולכם.

יוליה מלינובסקי: קודם כל, אני לא רואה פה נציגים של ההסתדרות.

<עדי קוסטה דואק: אנחנו פה.

<שלמה פלור: אני פה.

יוליה מלינובסקי: אוקיי.

יוליה מלינובסקי: אתם כהסתדרות, שמקבלים כל חודש דמי חבר מהמאבטחים והשומרים, מן הראוי, הייתם צריכים להעלות את הנושא הזה לסדר היום.

יוליה מלינובסקי: כי עבור כך אנשים הולכים להסתדרות ועל זה אנשים מתאחדים בהסתדרות.

יוליה מלינובסקי: זו חובת

יוליה מלינובסקי: כם, לדאוג לתנאי עבודה הולמים של המאבטחים, המנקים, המנקות, המהנדסים וכל מי שהוא חבר הסתדרות וחבל שאתם מתעסקים רק עם הנמלים ועם חברת החשמל ולא רואים את הבן-אדם הקטן, באמת הקטן.

יוליה מלינובסקי: עכשיו ככה, חלק מבעיות ההעסקה ותנאי העבודה של השומרים, ובמקרה היום אנחנו מדברים פה על השומרים, זה שהעיריות מוציאות מכרזים, או חברת משק וכלכלה, יש פה מישהו מהחברה למשק וכלכלה?

יוליה מלינובסקי: אין פה, אוקיי, כי זה החוק במדינת ישראל, ההצעה הכי זולה היא שתזכה במכרז.

יוליה מלינובסקי: וכמובן, איך אתה עושה הצעה הכי זולה?

יוליה מלינובסקי: אתה מקצץ.

יוליה מלינובסקי: אז תנאי השכר עכשיו מעוגנים בחוק ולראש הרשות יש אחריות פלילית ובנושא זה יש בדיקה, אז במה אתה מקצץ?

יוליה מלינובסקי: בתנאים נלווים, כי החברה גם צריכה להרוויח משהו.

יוליה מלינובסקי: אז מה בא קודם?

יוליה מלינובסקי: הביצה או התרנגולת?

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, כל עוד שיטת המכרזים היא כזו שההצעה הזולה ביניהם והדבר היחיד שהיום זה נושא שכר שהוא כביכול מוגן, זה מה שיקרה.

טלי פלוסקוב: או בתוך המכרזים, הצבת תנאים ראויים.

יוליה מלינובסקי: זהו.

יוליה מלינובסקי: אם אנחנו נגיע למצב שבתוך המכרז עצמו, זה יהיה כלל ברזל שהמכרז צריך לכלול תנאי שכר מינימאליים ועל-פי חוק ותנאי עבודה, א', ב', ג', מינימאליים, רק כך החברות ייתנו את השירות.

יוליה מלינובסקי: כי היום בורחים מזה.

טלי פלוסקוב: אף אחד לא חייב אותם, כפי שהבנתי.

יוליה מלינובסקי: בכל-זאת, אנחנו מדברים פה על החברה הכלכלית.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, חברות שמירה עובדות, מרוויחות כסף, משלמות שכר, נכון?

יוליה מלינובסקי: הם לא ייתנו משהו שזה מעבר ליכולת שלהם.

טלי פלוסקוב: את מתכוונת חברה במטרת רווח, נקרא לזה כך.

יוליה מלינובסקי: זה ברור.

יוליה מלינובסקי: זה חברות עסקיות, הן צריכות להרוויח והן מרוויחות.

יוליה מלינובסקי: הן לא מרוויחות המון, דרך אגב, אם אני לא טועה.

<פיני שיף: נכון.

יוליה מלינובסקי: אבל ברגע שיש לך מכרז שההצעה הכי זולה היא בעצם זו שזוכה ותנאי העבודה, קרי, המבנה, המזגן, שמשייה, בכלל לא שם - - -

טלי פלוסקוב: לא מעניין את אף אחד.

יוליה מלינובסקי: אז אין לזה עלויות ואף אחד לא מכניס את זה.

יוליה מלינובסקי: זאת אומרת, הבעיה כאן היא מערכתית, היא מובנית.

יוליה מלינובסקי: ואז כנראה כאן ההסתדרות היא שצריכה להיכנס לעניינים.

יוליה מלינובסקי: כי עד שלא ישנו את התנאים הבסיסיים בתוך המכרזים למתן שירותי שמירה, הדבר הזה לא ייפסק.

יוליה מלינובסקי: אפרופו, אני קיבלתי פניית ציבור נוספת מבית חולים בבאר-שבע, אותו סיפור בדיוק.

יוליה מלינובסקי: אז הבעיה היא לא רק במוסדות חינוך, היא בכלל בכל המוסדות הציבוריים, שבעצם המוסד הציבורי כשהוא מוציא מכרז, הוא רוצה לקבל את ההצעה הכי זולה, וההצעה הכי זולה בדרך-כלל כרוכה בפגישה במשהו.

יוליה מלינובסקי: אין זול בחינם, זול בא על-סמך משהו.

יוליה מלינובסקי: על כן, מה שאני פה מבקשת מיושבת ראש הוועדה, ראשית כל אני מבקשת מההסתדרות להרים את הכפפה, כי זה באחריותכם, עבור זה אנשים משלמים לכם כסף.

יוליה מלינובסקי: אתם צריכים לחשוב על ההסכמים הקיבוציים שלכם.

יוליה מלינובסקי: ברגע שזה יהיה חלק מהסכם קיבוצי, לרשויות לא תהיה ברירה וזה יוכנס לתוך המכרזים.

יוליה מלינובסקי: ביצה ותרנגולת, מישהו צריך להתחיל ראשון.

יוליה מלינובסקי: אני מציעה לך לבדוק עלויות.

טלי פלוסקוב: מה הצעד הבא שאת מציעה?

יוליה מלינובסקי: קודם כל, הדבר הזה: אם חברות השמירה ואתה יושב-ראש ההתאחדות, יבואו בקריאה למשכ"ל, לרשויות מקומיות, לשלטון המקומי, לבתי-החולים, ובאופן מרוכז תכניסו את זה לתנאי המכרז שלכם, כי בלי זה אנחנו לא מוכנים וזה עולה כך וכך, כדבר בסיסי, יחד עם עלויות השכר, כי זה משהו בסיסי.

יוליה מלינובסקי: כלומר, עלויות שכר, מה שנקרא עלויות התארגנות והרווח, כל אחד כבר יחליט לעצמו, אבל שזה יהיה דבר בסיסי, אני מאמינה שזה יקרה.

טלי פלוסקוב: אם הוא ישים את הדרישות האלה, הוא פשוט לא יזכה במכרז.

יוליה מלינובסקי: לא לא, אני פונה עכשיו אליו כמנכ"ל הארגון.

<פיני שיף: חברת הכנסת צודקת.

<פיני שיף: אני רוצה להסביר למה היא ציינה את משכ"ל.

<פיני שיף: משכ"ל זה החברה למשק וכלכלה.

טלי פלוסקוב: נכון.

<פיני שיף: החברה למשק וכלכלה, מטעם מרכז השלטון המקומי, שולטת, שולטת על מכרזי אבטחת מוסדות החינוך בכל רחבי מדינת ישראל.

<חנן פרץ: לא נכון, בתל-אביב זה לא כך.

<פיני שיף: חוץ מתל-אביב, אני יודע, אני יודע.

טלי פלוסקוב: כל רשות רשאית לבחור לעצמה את המכרז שלה.

טלי פלוסקוב: זה ברור, זה ברור.

<פיני שיף: למשכ"ל יש שליטה.

<פיני שיף: היא גם קובעת את תנאי המכרז.

טלי פלוסקוב: אגב, אני רוצה להגיד לך, אני הייתי ראש רשות.

טלי פלוסקוב: היתה לי זכות לבחור לעבוד עם משכ"ל או עם חברה.

<פיני שיף: מאה אחוז.

טלי פלוסקוב: אם היית בא אלי עם תנאים יותר טובים מאלו שאני מקבלת ממשכ"ל, למה בכלל שאני אתעסק עם משכ"ל?

<פיני שיף: צודקת במאה אחוז.

טלי פלוסקוב: אבל אתה לא נתת לי תנאים כאלה.

יגאל גואטה: יש פעמים שאת לא יכולה.

יגאל גואטה: את חייבת לעבוד עם משכ"ל.

<פיני שיף: אבל לרשויות המקומיות במדינת ישראל נוח לעבוד עם משכ"ל.

<פיני שיף: הסיבות ידועות, אגב.

יוליה מלינובסקי: זה אף פעם לא יבוא מתוך הרשויות, כי הן היום יושבים על תורת המכרזים שהכי זול.

טלי פלוסקוב: ברור.

יוליה מלינובסקי: אם זה יבוא מתוך ההסתדרות, בהסכם קיבוצי, ומהתאחדות חברות השמירה, שכל חברות השמירה בכל המכרזים שהן ניגשות, ביחד, יחד עם עלויות שכר, יכניסו סעיף עלויות של מה שנקרא ההצטיידות, אז לרשויות פשוט לא תהיה ברירה אחרת.

יוליה מלינובסקי: כי אם כולם יעשו את זה, זה מה שיקרה.

יוליה מלינובסקי: זו עבודה משותפת שלכם.

יוליה מלינובסקי: כי פה בחקיקה, זה מאוד בעייתי, כי יש הרבה גורמים שאחראים על זה ואז אם יוכנס לחקיקה ב- א', אז יהיה ב' שלא יעשה את זה.

יוליה מלינובסקי: כך אני חושבת.

יגאל גואטה: מה שבטוח זה שאי-אפשר לחייב את הגוף שנותן שירותי אבטחה, לשאת בהוצאות המבנה הזה.

יגאל גואטה: לא במבנה ולא במזגן.

יגאל גואטה: הוא נותן שירותי אבטחה.

יגאל גואטה: אז זה משרד החינוך או הרשות המקומית או המוסד עצמו, או אני לא יודע מי.

<פיני שיף: צודק במאה אחוז.

יגאל גואטה: בוודאי שתגיד שאני צודק.

יגאל גואטה: אבל אני באמת חושב שאין מקום לכך.

יגאל גואטה: הבן-אדם אומר, אני נותן שירותי אבטחה, מה עוד אתם רוצים?

טלי פלוסקוב: אני רוצה גם לשמוע תשובות.

טלי פלוסקוב: יש לנו פה אנשים מעניינים.

טלי פלוסקוב: הצטרפו אלינו שני חברי כנסת, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף וחבר הכנסת דב חנין.

טלי פלוסקוב: עוד מישהו מהאורחים מבקש זכות דיבור?

טלי פלוסקוב: לפני שאתם משיבים, אתם כבר בצד המשיב.

טלי פלוסקוב: שלמה פלור מההסתדרות, בבקשה.

<שלמה פלור: קודם כל, אני שמח על הדיון הזה, דיון חשוב.

<שלמה פלור: אנחנו רואים את זה ביום יום.

<שלמה פלור: הגברת, חברת הכנסת, אמרה שאנחנו לא פועלים חוץ מהנמלים, אני רוצה להגיד לך, את לא מכירה את ההסכמים שאנחנו עשינו במגזר השמירה והניקיון, הסכמים מצוינים, קרן השתלמות בתנאים מאוד טובים, אז לפסול את מה שאנחנו עושים, זה לא יאה.

יוליה מלינובסקי: כנראה על זה לא חשבתם.

<שלמה פלור: יכול להיות, יכול להיות.

<שלמה פלור: דבר אחד.

<שלמה פלור: דבר שני, אני רוצה להגיד לך שאני, אישית, טיפלתי בנושא הזה של סורוקה, שהזכרת.

<שלמה פלור: אני שלחתי לשם את מנהל החברה ש.ב.

<שלמה פלור: ודיברנו עם קצין הביטחון של קופת חולים וכולם היו שם, הדבר הזה סודר.

יוליה מלינובסקי: זה סודר כי אני מתכוונת להעלות את זה לוועדה לפניות הציבור.

יוליה מלינובסקי: אתמול קיבלתי על זה מכתב.

<שלמה פלור: נכון שיש הרבה בעיות בשטח.

<שלמה פלור: אני רוצה להגיד לכם דבר נוסף שידידי פיני העלה את זה פה, לדוגמה, במעברים באילת, רבין וטאבה שם, עובדים פנו אלי.

<שלמה פלור: הם עומדים יום שלם בשמש הקופחת, באילת, ואין להם מקום מסתור שם.

<שלמה פלור: או שפקחי תנועה של נתיבי ישראל, שעובדים בשטח, מכוונים תנועה, אין להם שום אפשרות אפילו לקבל צילון.

<שלמה פלור: הם קונים מעצמם צילום והם מכסים את עצמם.

טלי פלוסקוב: וזה נורמאלי?

<שלמה פלור: לא נורמאלי.

טלי פלוסקוב: אז מה אתם עושים?

<שלמה פלור: קודם כל, אני הרמתי את הכפפה.

<שלמה פלור: המוסד לבטיחות וגהות מחייב מספר תנאים המתייחסים לאנשים שעובדים בשמש.

<שלמה פלור: היה עדיף שיבוא מישהו ממשרד העבודה לכאן, ממשרד הכלכלה, להעלות את הנושא הזה.

<שלמה פלור: יש עניין של משקפי שמש, שהאנשים האלה, אני דואג לכך שהם יקבלו.

<שלמה פלור: יש קרם הגנה, יש כובע רחב שוליים, יש דברים שכן אפשר לעשותם.

<שלמה פלור: אולם לגבי הסכם קיבוצי, צריך לבדוק אם ניתן לכתוב ולהוסיף את הנושא הזה של התנאים האלה, הסביבתיים.

<שלמה פלור: זה לא דבר שמקובל בהסכם קיבוצי.

<שלמה פלור: בהסכם קיבוצי לא כותבים תנאים סביבתיים.

<שלמה פלור: את יכולה לכתוב כל מיני זכויות עובדים, לכתוב הגנה על עובדים.

<שלמה פלור: אבל דברים כאלה, להכין 'בוטקה', נקודת חשמל, מזגן וכו', זה לא להסכם קיבוצי.

<שלמה פלור: זה דבר שצריך לעשות בתכתובת - - -

יגאל גואטה: אבל זה מינימום של תנאי עבודה נאותים.

<שלמה פלור: בסדר.

<שלמה פלור: אבל בהסכם קיבוצי, אתה לא רוצה דברים כאלה.

<שלמה פלור: לא עושים את זה בהסכם קיבוצי.

<שלמה פלור: אני בעד להעלות את הנושא הזה, אולם במסגרת אחרת.

יוליה מלינובסקי: 'לא עושים' זה לא הסבר.

טלי פלוסקוב: מה שאני רואה, נכון לרגע זה ומה שאני שומעת, לפי דעתי אנחנו נצטרך לעשות את זה פה בחקיקה.

טלי פלוסקוב: כשם שהעבירו חקיקה שקופאיות לא צריכות לעמוד על הרגליים, בדיוק באופן אופן, אנחנו נצטרך לפעול כאן.

טלי פלוסקוב: אם אף אחד לא לוקח אחריות, אנחנו נצטרך לטפל.

יוליה מלינובסקי: אנחנו נצטרך לכתוב שלשומר מגיע 'בוטקה' מטר על מטר, או שמשייה מטר על מטר.

טלי פלוסקוב: כן, כן, אלו תנאי עבודה.

טלי פלוסקוב: בואו נראה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשמוע עוד את המשרדים הרלוונטיים.

<שלמה פלור: בבית-הספר של הילדה שלי, אפילו נקודת חשמל אין שם.

<שלמה פלור: זאת אומרת, יש מקומות שיש מזגן ובאשדוד, לדוגמה, ל'בוטקה' של מאבטח, אין אפילו נקודת חשמל.

יגאל גואטה: בסדר.

יגאל גואטה: אבל אם יחייבו אז ידאגו שתהיה שם נקודת חשמל.

טלי פלוסקוב: כן, כן.

<שלמה פלור: צריך לחייב אותם.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: אנחנו ממשיכים.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה, גברתי, יושבת הראש.

דב חנין: אני רוצה להתחיל בשורה התחתונה שבה אנחנו, אני מניח, כולנו מסכימים.

דב חנין: התפקיד של מאבטח הוא תפקיד קשה, כפוי טובה, עלול להיות גם מסוכן אפילו ואנחנו שולחים את האנשים האלה לעבוד בתנאים שהם לא ראויים, הם לא אפשריים.

דב חנין: אי-אפשר לעבוד ככה.

דב חנין: אי-אפשר לעבוד בלי צל, אי-אפשר, זה פשוט בלתי אפשרי.

דב חנין: לא יכול להיות.

דב חנין: בשורה התחתונה כולנו מסכימים שהדבר הזה חייב להשתנות.

דב חנין: נשאלת השאלה, איך מגיעים לשם?

דב חנין: אם אנחנו יודעים לאן אנחנו רוצים להגיע, בואו נחשוב איך מגיעים לשם.

דב חנין: צודקת חברת הכנסת מלינובסקי, הרשויות המקומיות שעובדות היום בתוך מערכת מכרזית, מחפשות את המחירים הכי זולים.

דב חנין: הן לא תחפשנה לייצר פתרונות, כי הן ממילא במצוקה כלכלית ואם יש להם מישהו שמציע הצעה יותר זולה, הם יקבלו את ההצעה הזולה יותר.

דב חנין: חברות השמירה, מבחינתן, מעוניינות להציע הצעות זולות כי זו הדרך היחידה שבה הן יכולות לזכות במכרזים.

דב חנין: ולכן, בשורה התחתונה, גברתי יושבת הראש, אני לגמרי מצטרף למסקנה שלך.

דב חנין: הנושא הזה יקודם רק אם תהיה פה חקיקה שאומרת מהם התנאים הבסיסיים שבהם מאבטח עובד.

דב חנין: מהם התנאים הבסיסיים שמאבטח זכאי לעבוד בהם.

דב חנין: והחקיקה הזאת צריכה להיות מופעמת לתוך תנאי המכרזים ומחייבת וזה צריך לחול, את צודקת חברתי, חברת הכנסת מלינובסקי, מצער אותי שאנחנו מגיעים לזה.

דב חנין: אבל אין לנו ברירה.

דב חנין: אגב, גברתי יושבת הראש, אני הייתי שותף בהצעת חוק כזו, שדיברה על צל למאבטח.

דב חנין: צל למאבטח.

דב חנין: היא עברה אפילו קריאה טרומית ואז אמרו לנו, בסדר, חברים, הבנו את המסר, ההצעה עברה טרומית, אנחנו נשב, נתכנס, נפתור ומאז אנחנו מחכים לפיתרון.

דב חנין: לכן, צריך לחדש את היוזמה הזו ואני אשמח, גברתי, אם את רוצה להוביל את זה, אני אשמח להצטרף להיות אחד השותפים בדבר הזה, אנחנו חייבים לקדם את זה בחקיקה.

דב חנין: תודה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

<שמעון חננאל: שמי שמעון חננאל.

טלי פלוסקוב: תפקיד, שמעון?

<שמעון חננאל: בדרך-כלל אני עובד במשמר החברתי של הכנסת, אני מכסה את הדיונים, אבל במהלך תקופה מסוימת, כשנתיים, עבדתי כמאבטח.

<שמעון חננאל: עזבתי את משרד הפנים בתפקיד ממונה גבולות שיפוט, בזמן שהדריכו אותי, הייתי מאבטח, ניהלתי את כל נושא הדיון בבית-המשפט, כשהייתי מאבטח, כך שלמדתי את חוקי העבודה.

<שמעון חננאל: אני דווקא מבקש להעלות נקודה ספציפית.

<שמעון חננאל: אחרים דיברו על נושא של התנאים.

טלי פלוסקוב: לא, רגע, רגע.

טלי פלוסקוב: עכשיו אנחנו מדברים רק על זה.

טלי פלוסקוב: אם אתה רוצה לחלוק איתנו חוויות שלך כמאבטח, מה חווית - - -

<שמעון חננאל: לא, בכלל לא.

<שמעון חננאל: בכלל לא.

טלי פלוסקוב: אם זה נושא אחר, אז תן לי בבקשה לעבור לצד השני.

<שמעון חננאל: לא, זה דווקא נושא שקשור לחקיקה.

<שמעון חננאל: ישנה לקונה בחוק של הביטוח הלאומי, שמתייחס לנושא של מאבטחי מוסדות חינוך.

<שמעון חננאל: מה הלקונה?

<שמעון חננאל: מאבטחי מוסדות חינוך יוצאים בחודש אוגוסט לחודש של אבטלה.

<שמעון חננאל: הם מוסיפים את ימי האבטלה שלהם ומקבלים חודש ימים אבטלה.

<שמעון חננאל: זה החוק.

<שמעון חננאל: חוק הביטוח הלאומי מורידים - - -

טלי פלוסקוב: אדוני, לא, מי שקובע כאן זאת אני, ואני מצטערת.

טלי פלוסקוב: אתה מעלה סוגיה לא פחות חשובה, אבל זה לא הנושא לדיון שלנו היום.

טלי פלוסקוב: אם יישאר לי זמן, אתן לך בסוף להתייחס.

טלי פלוסקוב: כרגע, אנחנו דנים על הבטיחות במוסדות החינוך.

טלי פלוסקוב: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, בבקשה התייחסות ואז אני עוברת אליכם, חברים.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: כבוד היושבת ראש, ברוח הדברים שנאמרים עד עכשיו, חברת השמירה והקבלן והזכיין, לוקח את זה לכיוון המועצות או מי שמזמין את השירות, משרד החינוך, ומשרד החינוך כאילו לא מבין ולא יודע ואין לו בכלל מושג מזה, והעניין נופל בין הכיסאות ועד עכשיו העניין לא נפתר.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא יודע מתי תהיה חקיקה, זה ייקח הרבה זמן, עד אז צריך לצאת בקריאה למחויבות גם של הזכיין וגם של בתי-הספר, שיתחילו לסדר את העניינים, שיתחילו.

עבדאללה אבו מערוף: זה מאוד קל, אם יש רצון, זה לא עולה הרבה כסף.

טלי פלוסקוב: אמרת משהו מאוד חשוב, אם יש רצון.

עבדאללה אבו מערוף: לתת תנאים מינימאליים.

טלי פלוסקוב: בוא נצא בקריאה לשלטון המקומי.

עבדאללה אבו מערוף: לתת תנאים אנושיים למאבטחים, תנאים אנושיים מינימאליים, צל או 'בוטקה', משהו מינימלי.

עבדאללה אבו מערוף: זה יהרוס את חברת השמירה?

עבדאללה אבו מערוף: בכמה כסף מדובר?

טלי פלוסקוב: יש לנו פה גם נציגות ממרכז השלטון המקומי.

טלי פלוסקוב: אנחנו נשמע את התגובה.

עבדאללה אבו מערוף: סכום ההוצאה הזה ימוטט את חברת השמירה?

עבדאללה אבו מערוף: אינני מדבר על תנאי לוקסוס או משהו כזה, אלא רק תנאים מינימאליים, אנושיים, שיהיו למאבטח.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שאפשר להתחיל לסדר את העניין, בינתיים בלי חוק.

עבדאללה אבו מערוף: עד שיגיע החוק, יחלוף זמן רב מדי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לחבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

טלי פלוסקוב: כן, עכשיו נעבור לשמוע את צד המשיבים.

טלי פלוסקוב: מי נמצא כאן מטעם משרד החינוך?

טלי פלוסקוב: שם ותפקיד, בבקשה.

<שאול יגיל: בוקר טוב.

<שאול יגיל: שאול יגיל, סגן מנהל אגף הביטחון במשרד החינוך.

<שאול יגיל: יותר קל לי להתייחס, במיוחד שאת לשעבר ראש רשות מקומית ולומר, אל"ף, שהתקצוב של האבטחה במוסדות החינוך זה תקצוב מדינה, זה דבר ראשון.

<שאול יגיל: בי"ת, כל המתקנים בבית-הספר, כולל עמדת השמירה, אלו מתקנים שבאחריות הרשות המקומית, בוודאי לא באחריות משרד החינוך וגם לא באחריות של משטרת ישראל.

<שאול יגיל: נקודה שלישית, משטרת ישראל, החל מלפני שנתיים, מחייבת שבכל בית-ספר תהיה עמדת שמירה למאבטח, שמחוברת לחשמל.

<שאול יגיל: אלה ההנחיות.

טלי פלוסקוב: יש הגדרה מה זה עמדת שמירה?

<שאול יגיל: בוודאי.

<פיני שיף: יש ספציפיקציות.

טלי פלוסקוב: בטח אין שם המילה מזגן.

<פיני שיף: לא, יש מפרט של עמדה לאיש אבטחה, ודאי.

<שאול יגיל: לכן אני מדייק בדבריי.

<שאול יגיל: אני לא מייצג כרגע את המשטרה, אבל מאחר ואני מונחה על-ידי המשטרה, אז אני מרשה לעצמי לומר את הדברים.

<שאול יגיל: זאת הנחיה של המשטרה, שאנחנו כמשרד החינוך גם מורידים אותה כלפי האנשים שלנו ברשויות המקומיות.

<שאול יגיל: זאת אומרת, האחריות היא קודם כל של הרשות המקומית.

<שאול יגיל: אנחנו כמשרד החינוך, כמובן לא מתנגדים ואף מעודדים, רשות מקומית שרוצה להתקין מזגן או תנור בחורף, אין לנו התנגדות.

<שאול יגיל: הבעיה שעולה ומוצפת מהשטח והיו לי לא מעט שיחות גם עם ראשי רשויות, חייבתי אותם להציב שם עמדה.

<שאול יגיל: אך מנין הכסף?

<שאול יגיל: מי יממן את זה?

<שאול יגיל: אז אנחנו כמשרד החינוך מסייעים לרשויות המקומיות בהתקנה של אותה עמדת אבטחה, כמסייע.

טלי פלוסקוב: מה זה מסייע?

יוליה מלינובסקי: זה אחוז השתתפות?

<שאול יגיל: אחוזי השתתפות כמצ'ינג.

<שאול יגיל: אם העמדה עולה 15,000 שקל, וזה המחיר של העמדה.

טלי פלוסקוב: 75% מול 25%?

<שאול יגיל: לא.

<שאול יגיל: 50% - 50%, או בהתאם לדירוג של הלמ"ס.

<שאול יגיל: יש רשויות שמגיע לה 80%, אז היא תקבל מאיתנו 80%.

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: השכלתם לעשות דיפרנציאלי, אוקיי.

<שאול יגיל: כן.

<שאול יגיל: זה מבחינת משרד החינוך.

<שאול יגיל: היה ותהיה החלטה, לא משנה כרגע של מי, שניתן או חובה להתקין שם מזגן ותנור, אל"ף, זה קודם כל בא לפתחה של הרשות המקומית, זה במימונה, אלא אם מישהו במדינה יחליט לממן את זה, כמו שהוא מממן את האבטחה בבתי הספר.

<פיני שיף: אתה יודע, לא יהיה אחד כזה.

<פיני שיף: אין מתנדבים להוצאות.

טלי פלוסקוב: מישהו חשב בכלל על העלות?

טלי פלוסקוב: מישהו העריך כמה זה יכול לעלות למדינה?

טלי פלוסקוב: לא שמעתי מה הסכום.

<פיני שיף: הוא אמר, 15,000 שקל לעמדה.

טלי פלוסקוב: לה?

טלי פלוסקוב: מה צריך לעלות 15,000 שקל?

<שאול יגיל: גברתי, אני אסביר.

<שאול יגיל: אם אני מדבר כרגע רק לגבי מאבטחי מוסדות חינוך ואני לוקח בגדול 4,500 עמדות כאלה, שעמדה היום, כולל חיבור לחשמל עולה 15,000 בממוצע, יש כאלה שעולות פחות, להוסיף לזה את התנור או את המזגן.

טלי פלוסקוב: אז 4,500 עמדות אתם אומרים?

<שאול יגיל: כן, להכפיל את זה.

<שאול יגיל: מזגן עולה בסביבות 2,000 שקל, מזגן הכי פשוט, ותנור בחורף, בגדול, זה סדר גודל של עלויות העמדה הזאת.

טלי פלוסקוב: אוקיי, טוב.

טלי פלוסקוב: אבל אתם לוקחים בחשבון שאם המאבטח נמצא ארבע שעות מתחת לשמש בחום 40 מעלות, איך הוא יתפקד כמישהו ששומר על הילדים שלנו?

טלי פלוסקוב: זה כבר כן התפקיד שלכם.

טלי פלוסקוב: אז אתם לא יכולים לגמרי לרדת מהנושא.

טלי פלוסקוב: מישהו שיטפל.

<שאול יגיל: ראשית כל, אנחנו לא יורדים מהנושא.

<שאול יגיל: אנחנו מעלים את הנושא ומציפים אותו בכל פורום שאנחנו נמצאים בו.

<שאול יגיל: אני חוזר עוד פעם שהרשות היא זו שאחראית על המאבטח.

<שאול יגיל: היא זו שמשלמת לו באמצעות חברת אבטחה.

טלי פלוסקוב: אנחנו נמצא את מרכז השלטון המקומי.

<שאול יגיל: אנחנו כן מחייבים את האנשים שלנו בשטח, שהמאבטח לא יעמוד בשמש.

<שאול יגיל: זה בוודאות.

טלי פלוסקוב: אוקיי .

<שאול יגיל: גם אם צריך לרכוש לו איזה שהיא שמשייה זמנית, עד שתהיה שם עמדה בנויה, כמובן שאנחנו מחייבים.

<שאול יגיל: לא ייווצר מצב שיהיה מאבטח שיעמוד בשמש, בפתח בית-הספר.

<שאול יגיל: לפחות כך זה מבחינתנו.

טלי פלוסקוב: אז אני אבקש את תגובת מרכז השלטון המקומי.

טלי פלוסקוב: אמרו לנו כאן שהרשויות ואני יודעת כאחת שעמדתי בראש רשות ואני יודעת עם מה התמודדתי, אבל אני רוצה לשמוע את עמדתכם.

<חגית מגן: אז אל"ף, אני שומעת את הדיון ואני מברכת על הדיון.

<חגית מגן: כמו כל הנוכחים בחדר, גם אני חושבת שזה חשוב.

<חגית מגן: אנחנו, במרכז השלטון המקומי, חושבים שזה נכון, חשוב, אבל צריך לזה כסף ויש רשויות שלא יכולות לתקצב או יש רשויות שלא יכולות לתת.

<חגית מגן: אני, אגב, לא יודעת מי נתן את ההחלטה שזה 50% - 50%.

<חגית מגן: זה בא מאיפה?

<שאול יגיל: 50% - 50% של מה?

טלי פלוסקוב: מימון, אמרתם ש- 50% משרד החינוך.

<שאול יגיל: משרד החינוך מסייע.

<חגית מגן: למה 50%?

<חגית מגן: למה לגבי מורים זה שיטת matching אחרת?

<שאול יגיל: אמרתי פה במפורש, זה לפי הלמ"ס.

טלי פלוסקוב: כן, אמרו כאן שזה יכול להיות דיפרנציאלי.

טלי פלוסקוב: אבל האם זה קיים היום?

טלי פלוסקוב: אם אתה אומר שאתם מוכנים, האם הרשויות לא פנו או אף אחד לא העלה את הסוגיה ולא ביקש את המימון הזה, להצבת הביתנים לשומרים?

<שאול יגיל: עמדות?

טלי פלוסקוב: כן.

<שאול יגיל: אמרתי, זה חובה.

טלי פלוסקוב: אבל אנחנו שומעים שזה לא קיים.

טלי פלוסקוב: לדוגמה, בקריית אונו.

טלי פלוסקוב: מה קורה בקריית אונו?

<שאול יגיל: עמדת אבטחה זאת הנחיית חובה של משטרת ישראל ושלנו לרשות המקומית.

טלי פלוסקוב: ומי בודק האם זה קיים או לא קיים?

<שאול יגיל: אנחנו בודקים את זה.

טלי פלוסקוב: אז איך קרה המקרה בקריית אונו שאנחנו שומעים שזה לא קיים והשומר עומד בשמש?

טלי פלוסקוב: מי מבקר?

טלי פלוסקוב: מי יודע?

<שאול יגיל: לא, גם בקריית אונו הוא עמד בתוך עמדה.

<ישראל חתן: רוב הזמן הוא היה בחוץ.

<שאול יגיל: אבל היתה שם עמדה.

<ישראל חתן: נמצא שם בשמש, בחום.

<ישראל חתן: העמדה בשמש.

טלי פלוסקוב: זאת אומרת, אתם לוקחים את האחריות על העמדה ולא על המזגן בפנים?

<שאול יגיל: נכון.

<חנן פרץ: גברתי, אני אשמח להתייחס, אני מייצג את עיריית תל-אביב.

טלי פלוסקוב: רגע אחד.

טלי פלוסקוב: אני אתן לך את זכות הדיבור.

טלי פלוסקוב: אני פשוט הייתי במקום כל-כך חשוב, והוא מרכז השלטון המקומי ולא קיבלתי עדיין תשובה, אז תן לי בבקשה לשמוע את תשובת מרכז השלטון המקומי ואחר-כך, אני כמובן אתן לך להתייחס.

טלי פלוסקוב: בבקשה, חגית.

<חגית מגן: העלתה פה חברת הכנסת עניין של הסכמי עבודה, אז אני מסכימה עם חברי פה מההסתדרות.

<חגית מגן: הנושאים של תנאי ההעסקה של עובדים, למעט ביגוד לפועלים או מה שזה לא יהיה, לא מוסדר באמת בהסכמים קיבוציים.

<חגית מגן: אפשר אולי להוציא רענון, חוזר, אבל זה באמת לא חלק מאיזה הסכם קיבוצי שאפשר לבוא ולומר שההסתדרות יכולה לחייב רשות מקומית להעסיק עובד בתוך עמדה או עמדה עם מזגן, אין דברים כאלה בהסכמים קיבוציים.

<חגית מגן: בכל אופן, העיקרון שכל עובד זכאי לתנאי עבודה ראויים, נכונים, כדי למלא את תפקידו, הוא נכון וחשוב.

<חגית מגן: מוסדות החינוך שייכים למדינת ישראל ומי שאחראי לזה, גם מבחינה תקציבית, צריך לממן את זה.

<חגית מגן: לדעתנו, ב- 100% מימון, יכול להיות שאולי אפשר לעשות פה דיפרנציאלי או לא דיפרנציאלי.

טלי פלוסקוב: סליחה, ידעת שקיימת אופציה של 50% בכלל?

<חגית מגן: אני, אישית, לא ידעתי.

<חגית מגן: יכול להיות שמי שמטפל בזה אצלנו במשרד, לא בפן של הסכמי עבודה, לא בפן של השכר של אותם עובדים, כן יודע מזה.

<חגית מגן: אני יכולה לעשות עוד סיור ולחזור.

טלי פלוסקוב: אני מאוד אשמח להיווכח, אשמח לקבל תשובה בנושא.

<חגית מגן: בסדר.

טלי פלוסקוב: בינתיים, תל-אביב, אתם רוצים להראות לנו דוגמה איך צריך להיות?

טלי פלוסקוב: או שגם אצלכם קיימת הבעיה?

טלי פלוסקוב: אגב, הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל בירן שעוד מעט אתן לך כמובן להתייחס.

טלי פלוסקוב: בבקשה.

<חנן פרץ: שמי חנן פרץ, אני מנהל מחלקת הביטחון בעיריית תל-אביב.

<חנן פרץ: קודם כל, אני מאוד מאוד מאוד מצטרף לאמירה שלך, אני חושב שהפתרון לבעיה ולנושא שהעלינו פה בוועדה זה באמת חקיקה.

<חנן פרץ: הכל דיבורים, הכל - - -

טלי פלוסקוב: כנראה לא תהיה לנו ברירה.

<חנן פרץ: אני יכול לומר לך מה עשינו בתל-אביב ואני יכול לומר לך שהסיפור של תנאי מאבטחי מוסדות החינוך הם מאוד חשובים.

<חנן פרץ: חשוב שיהיה לשומר את קורת הגג ושתהיה בטמפרטורה סבירה.

<חנן פרץ: אבל אני חושב שלא פחות חשוב ואפילו חשוב מאוד, זה לדאוג לתנאי השכר של המאבטחים האלה.

<חנן פרץ: אני מייצג את המאבטחים.

<חנן פרץ: אנחנו בתל-אביב, הקב"טים מאוד מחוברים למאבטחים, עד לכדי כך שהמכרז שלנו, כמכרז עצמאי, אנחנו ממש מתעקשים על זה ואנחנו מוסיפים שקלים נוספים, על ערך שעת מאבטח, כדי להביא אנשים ולגייס אנשים.

<חנן פרץ: היום אנחנו נמצאים במצב שב- 1 לספטמבר, למרות שאנחנו משלמים 3 שקלים יותר ממשק וכלכלה, לא בטוח שנפתח את השנה, כי אין מאבטחים.

טלי פלוסקוב: כמה מאבטחים יש בתל-אביב?

<חנן פרץ: מעל 200.

<חנן פרץ: זה המון.

<חנן פרץ: אני אומר, קשה מאוד לגייס ואני חושב שהבעיה, אמנם זה לא עיקרו של הדיון כאן היום, אבל חשוב שזה יעלה פה, זה תנאי השכר שלהם.

<חנן פרץ: היום קשה לנו לגייס מאבטחים.

<חנן פרץ: לגבי התנאים הפיסיים, בתל-אביב מצאנו פתרונות.

טלי פלוסקוב: לפי דעתי, אלו שני דברים קשורים לגמרי.

<חנן פרץ: ברור.

טלי פלוסקוב: אם יש לך תנאי עבודה, אז לפעמים אתה יכול ללכת גם לעבוד בשכר קצת יותר נמוך.

טלי פלוסקוב: אבל אם אתה מקבל שכר כל-כך גבוה ואתה נמצא בתת-תנאים, כפי שציינו, אז למה בכלל לבוא לעבוד שם?

<חנן פרץ: אני מסכים אתך, חברתי, ואני חושב שבאמת פה משרד החינוך, חברי שאול, אין פה, זה לא עניין של ביתן או לא ביתן.

<חנן פרץ: מדברים פה על המזגן, מדברים פה על התנור בחורף, זה דברים שאפשר לעשות אותם ואפשר לפתור אותם.

<חנן פרץ: יש פתרונות יצירתיים.

<חנן פרץ: אנחנו מצאנו פתרונות יצירתיים לעניין הזה.

<חנן פרץ: צריך רק שיהיה מי שידרוש את זה, לא מעבר לזה.

<חנן פרץ: זה לא כל-כך מסובך וזה גם לא כל-כך יקר.

<חנן פרץ: חשוב שייאמר פה, גברתי, יש פה אלמנטים בטיחותיים שהם פחות קשורים לתחום שלנו כאנשי ביטחון, שאנשי הבטיחות, גם במשרד החינוך, אני מדבר גם בשמו של שאול, שהם בעייתיים בעניין הזה, כשאתה שם מדחס על גג של אותו ביתן, ילד יכול לעלות ולשאוף את הגז ויש פה אלמנטים שאנחנו איתם מאוד נזהרים.

<חנן פרץ: אז אנחנו מצאנו כל מיני פתרונות יצירתיים למצנן נייד שאפשר לסגור אותו.

<חנן פרץ: אבל אני מתחבר לדברי חבר הכנסת כהן, צריך למצוא פתרון ובמקביל לטפל בחקיקה ולהכניס את העניין הזה, כי זה התנאי המינימאלי של מאבטח, שתהיה לו איזו שהיא קורת גג.

טלי פלוסקוב: מה המצב בתל-אביב?

<חנן פרץ: בתל-אביב יש לנו פתרונות.

<חנן פרץ: אנחנו שמים להם מצננים ובחורף יש מפזרי חום וביתני שמירה.

טלי פלוסקוב: מימנתם את זה או שהשתמשתם - - -

<חנן פרץ: אני משתמש בזה, למרות שאני פחות צריך את זה, אני משתמש בזה.

<חנן פרץ: אני מסתייע בו ולוקח ומנצל את התקציב וקונה ביתני שמירה, בכל שנה.

<חנן פרץ: אצלנו זה באמת כמויות גדולות, מטורפות.

<חנן פרץ: אנחנו בכל שנה ממש רוכשים ביתני שמירה, על-פי המפרט שמשטרת ישראל קבעה.

<חנן פרץ: משטרת ישראל דורשת שתהיה נקודת חשמל.

<חנן פרץ: יש ממש מפרט ברור, מסמך של המשטרה.

<חנן פרץ: חבל שאין פה נציג של המשטרה ואנחנו עומדים בזה.

<חנן פרץ: אבל אני אומר שבאמת הבעיה, לדעתי, היא יותר בפריפריה.

טלי פלוסקוב: איך ידעת שקיימת לך האופציה של 50%?

<חנן פרץ: אני מכיר אותה.

<חנן פרץ: אני 17 שנה בתחום, אני מכיר אותה 17 שנה.

<חנן פרץ: אז קראו לזה תקנה 49, היום קוראים לזה תקנה 04.

<חנן פרץ: זה לא רק בביתן שמירה, זה בגדר, זה בכריזה, זה בלחצן מצוקה, עכשיו נכנס גם מחסנים בגני ילדים.

<חנן פרץ: יש מפרט, יש מסמך מסודר של משרד החינוך שמופץ בין כל הקב"טים.

טלי פלוסקוב: האם אני יכולה לבקש עכשיו ממשרד החינוך להפיץ סוג של תזכורת לכל ראשי הרשויות, על כך שיש אופציה כזו, שאני מבינה שהרבה מהם פשוט לא מכירים ולא יודעים?

<שלמה פלור: וגם את המפרט.

טלי פלוסקוב: בודאי, את כל ההסבר שעכשיו קיבלנו.

<שאול יגיל: גברתי היושבת ראש.

<שאול יגיל: אני לא מכיר ראש רשות אחד בארץ שלא יודע על הנושא הזה.

טלי פלוסקוב: אני לא אומרת שלא יודעים ולא מכירים.

טלי פלוסקוב: אבל אני מבקשת לשלוח תזכורת, ריענון, של תנאים שמשרד החינוך מספק 50% מהעלות או על-פי דיפרנציאלי, אגב.

<שאול יגיל: לאו דווקא 50%, אלא בהתאם לדירוג.

טלי פלוסקוב: בהתאם לדירוג סוציו אקונומי, מצוין, אני מאוד בעד זה, כמו שאתה מבין.

<שאול יגיל: כן.

טלי פלוסקוב: אז בקשה למשרד החינוך, להפיץ במיוחד עכשיו, בחודשי הקיץ, ולעשות את זה בבקשה בשבוע הקרוב.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: ההסתדרות הלאומית, אתם רציתם להתייחס?

טלי פלוסקוב: בבקשה, שם לפרוטוקול.

<עדי קוסטה דואק: עדי קוסטה דואק, מנהלת חטיבת נותני שירותים בהסתדרות הלאומית.

<עדי קוסטה דואק: יש לנו כ- 30,000 חברים, מתוכם חצי הם מאבטחים והדבר הזה, הנושא הזה של עמדות אבטחה נאותות, זה משהו שמעסיק אותי המון.

<עדי קוסטה דואק: השתתפתי בוועדת הכלכלה שהיתה בראשותו של איתן כבל לפני שנה, בחודש אוגוסט.

<עדי קוסטה דואק: זה נקרא אז מושב חורף.

<עדי קוסטה דואק: רצו לקראת החורף לתת הנחיה, הצעת חוק, מה שאנחנו דנים היום.

<עדי קוסטה דואק: אף אחד לא ידע איך לקרוא לזה, שיהיו עמדות מוצלות, ממוזגות, מחוממות, לכל המאבטחים בכל הארץ.

<עדי קוסטה דואק: מאז קיום הוועדה ההיא ועד היום, לא נעשה דבר בנושא.

<עדי קוסטה דואק: שלחתי מכתבים, שאלה חברת הכנסת מה ההסתדרות הלאומית עושה, או מה ההסתדרות בכלל עושה, שלחנו מכתבים, שלחנו בקשות לוועדות.

<עדי קוסטה דואק: הייתי בסיבוב בארץ ושלחתי תמונות לנושא הזה.

<עדי קוסטה דואק: אגב, את הנושא של בית-חולים סורוקה אני אישית העליתי גם כן בפני חברת הכנסת שתעלה לוועדה.

<עדי קוסטה דואק: הנושא לא מטופל, כי כל הגורמים מסביב מתנערים מאחריות.

<עדי קוסטה דואק: אני כהסתדרות, כן חושבת, לעומת חברי, שיש מקום לייסד את הדבר הזה גם בהסכמים קיבוציים.

<עדי קוסטה דואק: אנחנו לא ארגון יציג בענף היום ולכן אנחנו לא עושים את ההסכמים הקיבוציים האלה, אנחנו לא שותפים לזה, לצערי.

מיכל בירן: תודה לאל.

<עדי קוסטה דואק: סליחה?

מיכל בירן: זה לא היה לפרוטוקול.

<עדי קוסטה דואק: לא שמעתי.

מיכל בירן: אמרתי, תודה לאל, אבל זה לא היה לפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: לא לפרוטוקול.

טלי פלוסקוב: לא חשוב.

טלי פלוסקוב: תמשיכי, בבקשה.

<עדי קוסטה דואק: שמחה שזה לא לפרוטוקול.

<עדי קוסטה דואק: ואנחנו כן היינו מכניסים דבר כזה, כי זה משהו שצריך לייסד אותו, לא רק במוסדות חינוך, אלא בכל הארץ, בכל תפקידי האבטחה השונים.

<עדי קוסטה דואק: בבית-חולים סורוקה, המצב שאני נוכחתי לראות היה מביש.

<עדי קוסטה דואק: המאבטח עמד ב- 40 מעלות חום, עם שמשייה מסכנה שגם זה הוא דרש מהחברה ולקח המון זמן עד שהציבו אותה, כשאפשר להקים שם עמדה.

<עדי קוסטה דואק: ולצערי הרב, למרות צו הרחבה, לא נותנים למאבטחים שם להיכנס לאכול בחדר האוכל, לא נותנים להם מקרר או חדר מנוחה, לשים את האוכל שלהם.

<עדי קוסטה דואק: לא נותנים להם מתקן של מים קרים.

<עדי קוסטה דואק: אני שואלת את המאבטח, איפה אתה אוכל?

<עדי קוסטה דואק: אז הוא אומר לי, יש לי סנדוויץ' בתיק, ב- 40 מעלות חום.

<עדי קוסטה דואק: הדבר הזה צריך להיות מטופל, לדעתי, וכמו שאמר פה חנן, בהצעת חוק בלבד.

<עדי קוסטה דואק: אם לא תהיה הצעת חוק, הדבר לא יסודר וזו העמדה שלנו לגבי הנושא הזה.

<שלמה פלור: אני מבקש להעיר בהתייחסות לדבריה.

טלי פלוסקוב: כן, אדוני.

<שלמה פלור: את ההסכם הקיבוצי אנחנו עושים עם ארגון חברות השמירה שהם קבלנים.

<שלמה פלור: את ההסכם מול מזמיני השירות אנחנו לא עושים.

<שלמה פלור: הבעיה זה לא הם, הבעיה היא עם מזמיני השירות.

<שלמה פלור: אז מה פתרנו?

<שלמה פלור: אם מולם נעשה הסכם מה יקרה?

<עדי קוסטה דואק: אני אענה לך.

<עדי קוסטה דואק: אם אתם תחייבו בהסכם קיבוצי מיוחד גם את התנאים כמו שאתם מחייבים את הזכויות הבסיסיות הסוציאליות, אז זה יחייב באותה מידה גם את מזמין השירות.

<שלמה פלור: צריך לעשות אותם מול מזמין השירות ולא מול הקבלן.

<עדי קוסטה דואק: אני אמרתי את דעתי.

טלי פלוסקוב: סיימת, אדוני?

<שלמה פלור: כן.

טלי פלוסקוב: אוקיי.

טלי פלוסקוב: חברת הכנסת מיכל בירן תתייחס ואז אנחנו ננסה עוד לסכם, אלא אם כן עוד מישהו ירצה לדבר, ויירשם במזכירות הוועדה.

טלי פלוסקוב: כן, בבקשה.

מיכל בירן: אני מאוד זריזה.

מיכל בירן: דבר ראשון, כשמדברים על מאבטחים, באמת מטרידים אותי שלושה דברים עיקריים, לא לפי סדר חשיבות.

מיכל בירן: הראשון, התנאים הבסיסיים.

מיכל בירן: זה קצת עצוב שאנחנו מגיעים למצב שצריך להעלות הצעות לחוקים לדברים שהם פשוט בגדול, התנהגות אנושית.

<חזי אופיר: גם את השירותים הכניסו לחוק, אז זה בסדר.

מיכל בירן: נכון, נכון.

מיכל בירן: אני אומרת, זה לא קשור רק לזה.

טלי פלוסקוב: ולכן אני חושבת שהחקיקה זה יהיה הפתרון.

טלי פלוסקוב: אם בחוק הזה חשבו על השירותים, אז למה אנחנו לא נחשוב על מזגן לשומר?

מיכל בירן: אני אומרת, ללא ספק, אני רק מצרה על זה שהגענו למצב כזה במדינה שדברים שאמורים להיות התנהגות אנושית בסיסית ולא מאבק על זכויות עובדים, מדברים ובחלק מהמקרים עושים את זה בחקיקה.

מיכל בירן: כן עניין השכר, גם מאוד מטריד אותי.

מיכל בירן: אנשים עובדים בעבודה קשה בשכר שפשוט הם לא יכולים לפרנס את המשפחה שלהם ואתה מצפה מהם, וגם אנחנו רואים את זה, אנשים לפעמים מקריבים את חייהם.

מיכל בירן: זאת עבודה שבאמת יש בה סיכון אמתי, גם במקרים החמורים באמת של התקפות טרור, אבל גם לפעמים פשוט להיתקל בהורים כועסים או כל מיני דברים אחרים שקורים, ואחרון חביב הוא באמת עניין הביטחון התעסוקתי.

מיכל בירן: אנחנו רואים את זה גם בכנסת על עובדי המזנון.

מיכל בירן: מה לעשות, בית-ספר לא עובד כל השנה.

מיכל בירן: את המשמעויות של זה, לא צריך לספוג המאבטח, את המשמעויות של זה צריכה לספוג המערכת.

מיכל בירן: למערכת הרבה יותר קל לספוג את זה.

מיכל בירן: זה צריך לבוא לידי ביטוי גם בתמחור של העניינים מלכתחילה.

מיכל בירן: משפט אחרון לסיום, אני רוצה לגבי זה שאומרים כן ולא, זה הקבלן, זה המזמין.

מיכל בירן: חברים יקרים, העסקה קבלנית היא מיסודה חטא וכשאדם אומר לי, לא, זה המזמין, זה לא מעניין אותי.

מיכל בירן: אני חושבת שאין שום בעיה שבית-ספר יעסיק מאבטח.

מיכל בירן: אתם חושבים שיש בעיה?

מיכל בירן: אתם חושבים שצריך לעשות את זה במיקור חוץ עם חברה שמתמחה בזה?

מיכל בירן: תישאו בכל האחריות.

מיכל בירן: אם אתם משתמשים בזה כתירוץ להתנער מהאחריות שלכם, זה בדיוק מתחבר גם לאמירות הברורות של בג"צ, שזוהי מטרתה האמתית של העסקה קבלנית, התנערות מאחריותו של המעסיק כלפי עובדיו.

מיכל בירן: אני מגבה את יושבת הראש בכל החלטה שהיא תקבל ואני חיילת שלך בעניין הזה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: קודם כל, אני חושבת שהמשפטים האחרונים שלך, אלו המשפטים שצריכים להוביל אותנו לא רק בנושא המאבטחים, אלא גם בהמון נושאים אחרים.

טלי פלוסקוב: יש עוד מישהו שמבקש להתייחס?

<שמעון חננאל: לא על הלקונה בחוק, על הנושא שהיא דיברה.

<שמעון חננאל: הפתרון, לפי דעתי, זה לתקצב את המכרזים ל- 12 חודשים ואז זה פותר את הבעיה.

<שמעון חננאל: כל הזמן העלינו את הנושא שמאבטח לא מקבל שכר באוגוסט, יולי ואוגוסט.

מיכל בירן: כן.

<שמעון חננאל: המוסד לביטוח לאומי אמור לשלם לו דמי אבטלה.

<שמעון חננאל: המוסד לביטוח לאומי מוריד חמישה ימים ראשונים, במקום חודש, הווה אומר, החודש היחיד שהמאבטח נמצא בדמי אבטלה, מורידים לו 25% מהכסף שהוא מקבל וזאת לקונה בחוק וכאן חברי הכנסת צריכים להעלות תיקון בחוק שיחריגו את המאבטחים ומורי קבלן, בקטע של הורדת חמישה ימים ראשונים מדמי האבטלה.

טלי פלוסקוב: הבנו אותך.

טלי פלוסקוב: מי שבעצם ממשיך אחרי החודש, למה לגנוב ממנו חמישה ימים.

מיכל בירן: המערכת עובדת ככה, זאת אומרת זה לא איזה מקרה ספציפי.

טלי פלוסקוב: הוא לא אשם בזה.

מיכל בירן: המערכת בונה על זה.

מיכל בירן: אם המערכת בונה על זה, המערכת צריכה להסדיר את זה.

<שמעון חננאל: ונקודה נוספת, הפתרון מאוד פשוט.

<שמעון חננאל: יש מושג שנקרא הרמת מסך.

<שמעון חננאל: פעם, כשעבדתי בירושלים, ביום שלג לא נתנו לי כסף, שלחתי מכתב לראש העיר ואמרתי לו, אדוני, אני תובע אותך עכשיו ישירות.

<שמעון חננאל: אחרי שבוע, יצאה תקנה שכל המאבטחים יקבלו כסף עבור היום הזה של השלג.

<שמעון חננאל: הרמת מסך, כשיש לך בעיה, תיקח, תתבע את מזמין השירות.

טלי פלוסקוב: אתה צודק, אבל זה קשור לא רק במאבטחים.

טלי פלוסקוב: אתה מעלה סוגיה שהיא בפני עצמה, יש פה דיון של כמה שעות טובות.

טלי פלוסקוב: לפני שנסכם, התייחסות שלך בקצרה ואחר-כך אתן למשרד החינוך.

<פיני שיף: אני כבר מתחיל לטבוע בים הדברים פה.

<פיני שיף: אני מוכן להציע, להתנדב להעביר למזכירות הוועדה הצעת חוק שתכלול את כל ההיבטים של עבודה בעמדה ממוזגת בעונות החורף והקיץ, כולל ההיבט המבצעי של הדבר הזה, כולל המפרט, כל מה שקשור לעבודה בעמדת מאבטח.

טלי פלוסקוב: שאלה לי אליך, האם אתה תגיד לי משהו שונה ממה שמשרד החינוך אומר?

<פיני שיף: לא לא, אני לא אגיד משהו שונה.

טלי פלוסקוב: אני לא סתם שואלת את השאלה הזו.

<חנן פרץ: עם כל הכבוד לחברות האבטחה, מי שקובע זה משטרת ישראל.

טלי פלוסקוב: הוא מציע עזרה בסך-הכל, זה בסדר.

<פיני שיף: לא ברור לך שאני אעשה את זה עם חטיבת האבטחה?

<פיני שיף: אני לא אעשה את זה לבד.

<פיני שיף: עבודתי משיקה ביום יום, שעה שעה, לחטיבת האבטחה במשטרה ולמשרד לביטחון פנים.

<פיני שיף: אני כמובן אשב אתם.

<פיני שיף: אני מתנדב.

<פיני שיף: אם גברתי תרצה לקבל את זה – טוב.

<פיני שיף: אם לא, אמרתי.

טלי פלוסקוב: מקבלת בברכה.

<פיני שיף: ואני אגיש הצעת חוק מסודרת, בסגנון הכתיבה של הצעות החוק ואחר-כך היועצים המשפטים שלכם יעשו עם זה מה שהם רוצים.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: משרד החינוך, בבקשה, לסיכום, ואז אני מסכמת.

<שאול יגיל: רק הסתייגות לגבי הדברים שנאמרו פה על-ידי האדון.

<שאול יגיל: יש הסכמה של האוצר עם המשרד לוות"ת, שאכן המאבטחים של מוסדות החינוך ימשיכו בקיץ.

<פיני שיף: צודק במאה אחוז.

<פיני שיף: לא רציתי לומר את זה.

<פיני שיף: עונת הקיץ של המאבטחים מסודרת .

טלי פלוסקוב: אז כנראה דברים השתנו.

<פיני שיף: אף מאבטח לא יהיה מחוסר עבודה, מפני שיש כזו מצוקת כוח-אדם בענף, שהם כבר כולם משובצים ביולי-אוגוסט למקומות אחרים.

<פיני שיף: אפשר להירגע.

טלי פלוסקוב: טוב.

טלי פלוסקוב: רבותיי, קודם כל, תודה רבה על הדיון ועל השמעת העמדות.

<פיני שיף: תודה לך.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לסכם כך: אחת, אני מבקשת ממשרד החינוך, כפי שציינתי, לשלוח סוג של תזכורת לכל ראשי הרשויות על תקנה מס' 04, על אופציה למימון של 50% או דיפרנציאלי, כפי שצוין, שזה הרבה יותר, מבחינתי.

טלי פלוסקוב: זה דבר אחד.

טלי פלוסקוב: הדבר השני, בוודאי ובוודאי, רבותי, אחרי ששמעתי שיש חוק שמאפשר ללכת לשירותים, אז אנחנו גם נעשה חוק ששומר על המאבטחים.

טלי פלוסקוב: אז אני מקבלת בברכה את הצעתך להכין לנו הצעת חוק, כמובן אנחנו נקבל אותה ונעבוד עליה ואני גם אפנה ליוזמי הדיון שכבר לא נמצאים כאן, ואני בטוחה שיהיו לא מעט חברי כנסת שיצטרפו כדי להסדיר את הנושא הזה וברגע שזה יהיה מוכן, נתחיל לקדם את זה.

טלי פלוסקוב: אני אבקש ממשרד החינוך דבר נוסף, בזמן שמכינים פה הצעת חוק, תכינו לוועדה שלנו בבקשה עלות משוערכת של הצעת חוק כזאת.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לדעת כמה היא תעלה, עם כל הדברים שדיברנו, על המזגנים ואם דיברנו על חימום בחורף ועל הצבת עמדה.

טלי פלוסקוב: אתם יודעים כמה עמדות קיימות, אתם יודעים מה צריך לעשות ובתוך שבועיים בבקשה נא להגיש לנו עלות משוערכת של הצעת החוק הזאת.

טלי פלוסקוב: כך אני מתארת את זה.

טלי פלוסקוב: ניקח את שני הדברים ביחד.

טלי פלוסקוב: ולמה אני מבקשת את זה במקביל?

טלי פלוסקוב: כדי שלא ייקח לנו הרבה זמן, רבותיי.

טלי פלוסקוב: אנחנו צריכים לעשות את זה כמה שיותר מהר.

טלי פלוסקוב: לא ייתכן שבקיץ של מדינת ישראל, אנשים יעמדו בלי צל או בעמדות בלי מזגנים, זה פשוט, אני לא רוצה להגיד את המילה הקשה שרציתי להגיד.

טלי פלוסקוב: האנשים האלה ראויים ליותר.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לכולם.

<שאול יגיל: גברתי, יש פה תיקון, זה לא משרד החינוך, זה מרכז השלטון המקומי.

טלי פלוסקוב: בסדר.

טלי פלוסקוב: אחר-כך אנחנו נפנה גם למרכז השלטון המקומי.

טלי פלוסקוב: כרגע אני מבקשת ממך עלות ואת זה אתה יכול לספק לי.

<שאול יגיל: אני יכול לתת הכל.

טלי פלוסקוב: מצוין.

<שאול יגיל: אבל זו אינה הסמכות שלי.

טלי פלוסקוב: אי לא ביקשתי ממך לעשות את זה.

טלי פלוסקוב: נכון?

<שאול יגיל: לא, לתת הצעה.

טלי פלוסקוב: אמרתי שאני מכינה חקיקה.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שתגיד לי כמה זה יעלה, זה מה שאני מבקשת ממך.

טלי פלוסקוב: ואני כבר אדאג לחקיקה.

טלי פלוסקוב: זה לא יצא מכם, אני אדאג לתקציב.

טלי פלוסקוב: זו הסיבה שאני מבקשת, כדי לדאוג לתוספת תקציב.

טלי פלוסקוב: הבנת?

טלי פלוסקוב: בסדר?

טלי פלוסקוב: מן הסתם אתה יודע באיזו מפלגה אני נמצאת.