ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 118, 2016-06-28 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב.

אברהם נגוסה: ברוכים הבאים לוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות לדיון בנושא הקמת בית מורשת יהדות אתיופיה.

אברהם נגוסה: היוזמה והבקשה לדיון שאנחנו מקיימים היום הגיעה מארגון בהלצ'ין שטיפל וממשיך לטפל בעניין בית מורשת ותרבות הרבה שנים.

אברהם נגוסה: הם פנו אלינו לקיים את הדיון הזה ולכן אנחנו גם הזמנו את משרד התרבות והספורט, הנציגים נמצאים פה, ומשרדים אחרים, גם ממשרד הקליטה, עיריית ירושלים, אני בטוח שגם משרדים אחרים יגיעו, ואנחנו נקיים את הדיון על מנת ללמוד האם המרכז הוקם, אם לא אז למה.

אברהם נגוסה: נשמע קודם כל ממבקשי הדיון, שהם פנו אלינו.

אברהם נגוסה: אנחנו נראה גם את יישום החוק, החוק להקמת בית מורשת ליהדות אתיופיה, שנחקק כידוע ב-2012.

אברהם נגוסה: החוק פורסם פעם ראשונה ב-1 באפריל 2012 והיה אמור להתחיל לפי החוק תוך שישה חודשים, דהיינו זה 1 באוקטובר 2012.

אברהם נגוסה: אנחנו נמצאים ארבע שנים אחרי.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו רוצים לשמוע וללמוד ואיך אנחנו יכולים לזרז את הקמתו ואת יישום החוק, לאחר שנשמע ונלמד מכל הצדדים, זו מטרת הדיון.

אברהם נגוסה: אני רוצה לפתוח בזה שאני רוצה לתת לכבוד הקייס לפתוח את הישיבה בברכה, לפי המסורת שלנו, ולאחר מכן פרופ' קורינאלדי יציג את הדרישה וגם עורך דין יסמין וגם מנכ"ל בהלצ'ין.

אברהם נגוסה: לאחר מכן נפנה למשרד התרבות ונשמע את התייחסותכם, גם לשאלות שיעלו על ידי בהלצ'ין.

אברהם נגוסה: לאחר מכן ניתן למשתתפים, לנציגי המשרדים.

אברהם נגוסה: אני מבקש, אני מרגיש, כיוון שהנושא הזה מאוד חם, אני כבר יודע, אני חי בתוך עמי ולכן אני מכיר את הדברים האלה, אני מבקש לשמור על תרבות הדיבור ולהתמקד עניינית בנושאים.

אברהם נגוסה: יש לנו בסיס, הבסיס הוא החוק ואנחנו צריכים לראות האם זה הלך לפי החוק, לכן אני לא רוצה שנגלוש לכיוונים אחרים ואני מראש אומר את זה, מי שגולש לכיוונים אחרים אני לא אתן לו להמשיך.

אברהם נגוסה: אני מודיע מראש את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: בבקשה, כבוד הקייס.

<וכובשת ילאו: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, פרופ' קורינאלדי.

אברהם נגוסה: כידוע, פרופ' קורינאלדי, אני לא צריך להציג אותך, כולם מכירים, מעל כמעט 40 שנה, אם לא יותר, שהוא פועל למען העלאתם וקליטתם של יהודי אתיופיה למדינת ישראל ושילובם במדינת ישראל והחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: הרבה שנים בהתנדבות ייצג את הקהילה בבג"צים, הוביל להרבה בג"צים והיום הנה הגענו ש-140,000 יהודי אתיופיה אזרחים גאים פה במדינת ישראל ובזכות אנשים כמו פרופ' קורינאלדי שפעלו בזמנו.

אברהם נגוסה: גם עכשיו, למרות שאנחנו עכשיו בארץ, הוא לא התעייף, הוא ממשיך לעזור לנו, לתמוך בקהילה ובעם ישראל.

אברהם נגוסה: לכן יישר כוח, פרופ' קורינאלדי, מה שעשית ומה שאתה עושה וגם תעשה בעתיד.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, רשות הדיבור אליך.

<מיכאל קורינאלדי: תודה ליושב ראש ובוקר טוב לכולם.

<מיכאל קורינאלדי: אני פועל היום בחסותם של ברכות קודש מאת הקייסות ששהיתי עימם כ-40 יום בהפגנה הרוחנית הגדולה של יהודי אתיופיה מול הרבנות הראשית בירושלים בשנת 1985, לאחר תום מבצע משה ומבצע מלכת שבא.

<מיכאל קורינאלדי: להזכיר שמות של אחדים מהקייסים שהשתתפו אז, הקייס ברקו בן ברוך, הקייס אמהה נגאת, הקייס איילין אדגואיצ'ו, הקייס טמנו אטואובה אקלה ואחרים.

<מיכאל קורינאלדי: היו הרבה.

<מיכאל קורינאלדי: ממש הייתי איתם 40 יום, הזמנתי אותם לביתי, סיפקתי אוכל ושתייה לאנשים שהיו זקוקים, כמובן לא יכולתי לדאוג לכולם, דאגתי בעיקר לקייסות.

<מיכאל קורינאלדי: אני פועל בחסות הרבנים הראשיים לישראל דאז, ובראשם הראשון לציון הרב עובדיה יוסף זצ"ל, שכידוע לכולם פסק שיהודי אתיופיה הם יהודים לכל דבר והזהיר שאף אחד לא יטיל מום בקודשים.

<מיכאל קורינאלדי: וכן אני פועל בחסות הסכמים שנחתמו בשנת 1985 בין ראש הממשלה שמעון פרס, אז הוא היה ראש ממשלה, יחד עם שר הקליטה יעקב צור, לבין נציגי יהודי אתיופיה ובהם שלמה אקלה שיושב כאן איתנו בישיבה היום.

<מיכאל קורינאלדי: ההסכמים התמקדו בשני נושאים, האחד הסדר חיתון לפי דין תורה, חיתון של יהודי אתיופיה ככל ישראל.

<מיכאל קורינאלדי: הנושא הופקד באותם ימים, בהסכמה עם הרבנות, בידי הרב הראשי של נתניה, הרב דוד חיים שלוש, יהי זכרו ברוך, שהלך לעולמו בחודש שעבר.

<מיכאל קורינאלדי: הוא אמר שהגיור לחומרה שנדרש מיהודי אתיופיה זה ברכה לבטלה.

<מיכאל קורינאלדי: אין בהלכה גיור של יהודים גמורים, אני מצטט אותו, דברים בשם אומרם.

<מיכאל קורינאלדי: ואכן הבעיה הראשונה הזאת של החיתון באה בדרך כלל על פתרונה, אני לא רוצה להיכנס למקרים שעדיין קורים במציאות האקטואלית, כשהבעיה עוד קיימת.

<מיכאל קורינאלדי: באופן כללי מגיעות אליי תלונות, אבל פחות מן הימים ההם.

<מיכאל קורינאלדי: העניין השני שהוסכם עליו בתום ההפגנה, ושעליו ביקשנו לכנס היום את הוועדה הנכבדה, בראשות חבר הכנסת אברהם נגוסה, זה הקמת בית מורשת יהדות אתיופיה.

<מיכאל קורינאלדי: הציבור לא יודע שלא מדובר על החוק, החוק זה שלב מאוד מאוחר, ההתחייבויות היו כבר בשנת 85'.

<מיכאל קורינאלדי: אין לך קהילה בישראל שתקבל התחייבות בשנת 85' ותעסוק אחרי 30 שנה בביצועם, משהו לא כשיר במערכת שהתנהלה.

<מיכאל קורינאלדי: מכל מקום הקמת בית מורשת יהדות אתיופיה הכוונה, כמו שגם כתוב בחוק, לכנס את המסורת והמורשת של יהדות אתיופיה.

<מיכאל קורינאלדי: לא מדובר במוזיאון, מדובר במפעל חי, שהקייסות ימצאו שם מושב.

<מיכאל קורינאלדי: זה נאמר בבית המשפט העליון שהקייסות שהתלוננו שלא נותנים להם תפקידים דתיים, אמרו שיבנו את בית המורשת ו'אתם שם תתכנסו ותחליטו' וכו'.

<מיכאל קורינאלדי: מדובר על האזכרות והחגיגות של הסיגד והסברה לכלל ישראל, כי כלל ישראל לא מבין עד היום הזה את הנושא של יהדות אתיופיה, כי הוא שומע פה ושם, לפעמים אנשי אקדמיה שמדברים דברים, דברי, אני מרשה לעצמי לומר, דברים שאין להם בסיס ביהדות.

<מיכאל קורינאלדי: אם יש במדע כלשהו איזה בסיס לזה, שיהיו בריאים, אבל ביהדות אין לזה בסיס.

<מיכאל קורינאלדי: ותרשו לי לקבוע, וכאן הקשר בין שני הנושאים, בעיית החיתון לא הייתה מתעוררת אילו המסורת העתיקה של יהודי אתיופיה הייתה מוכרת לרבנים ולכלל ישראל.

<מיכאל קורינאלדי: רבני ישראל הראשונים חקרו בדבר ואציין את הגדולים האחרונים שביניהם, הרב אליהו משה פניג'ל, ירושלים, סוף המאה ה-19, הוא קבע כי יהודי אתיופיה הם הקהילה היהודית העתיקה, והוסיף ואמר 'מי יבוא אחרי בית המלכים האדירים האלה', וכוונתו לשני רבני ארץ ישראל ומצרים הרב גנץ והמהריק"ש, וכך הוא ממשיך ואומר 'להרהר שמץ פיסול חס ושלום, ולא יירא לנפשו מלהיות נכווה בגחלתם של גדולי ישראל שכל דבריהם כגחלי אש ונשיכתם כנשיכת נחש ועקיצתם כעקיצת עקרב ודבריהם מיוסדים על אדני האמת ודרכי התלמוד והפוסקים אשר ביתא ישראל נכון אליהם'.

<מיכאל קורינאלדי: כל זה ציטוט מהרב פניג'ל.

<מיכאל קורינאלדי: ומה אגיד ואדבר?

<מיכאל קורינאלדי: עברו למעלה מ-30 שנה, כמו שאמר היושב ראש, אני טרחתי ועשיתי ונאלצנו להגיש שורה של בג"צים, אתם גם צריכים לדעת וגם את זה יהיה צריך למקד בבית מורשת יהודי אתיופיה, שהעלייה של יהודי אתיופיה הייתה עלייה שנכפתה על מדינת ישראל באמצעות בג"צים, באמצעות הפגנות, עד שהרב עובדיה יוסף פסק מה שפסק וגם אז לקח עוד עשר שנים בערך עד שהתחילו גלגלי העלייה לנוע.

<מיכאל קורינאלדי: ואז קרה שאתיופיה סגרה את שעריה ובאו במבצע משה לארץ תוך סבל של 4,000 קורבנות.

<מיכאל קורינאלדי: עדיין יש פה הסתרה ל-1,400, חסר לנו 2,600 שמות שחייבים להנציח גם אותם.

<מיכאל קורינאלדי: ובכן, עשו דברים שונים, אבל היה לנו מצד אחד את נשיא בית המשפט העליון, מאיר שמגר.

<מיכאל קורינאלדי: בבג"צ, כשאני הייתי קם הוא היה אומר לי, 'שב', מיד נותן את רשות הדיבור לנציג המדינה, 'איזה תשובה יש לכם לטענות שנטענות כאן?

<מיכאל קורינאלדי: אני רואה מסמכים, אני רואה דברים ברורים', גמגמו וגמגמו, אחרי הגמגומים ניתנו פסקי דין.

<מיכאל קורינאלדי: הגמגומים נמשכו גם אחרי פסקי הדין.

<מיכאל קורינאלדי: היה צורך בלחצים בשביל להקים את עמותת בהלצ'ין, אסיפות שונות וכו'.

<מיכאל קורינאלדי: בהלצ'ין הוקמה באופן דמוקרטי, עשו אסיפה כללית של כל מי שהיה מעוניין, לשמחתי בין היתר נבחר שלמה אקלה, לשמחתי גם בחרו אותי והייתי בשלב מסוים יושב ראש של בהלצ'ין.

<מיכאל קורינאלדי: אחר כך אמרתי שעדיף שאולי מישהו מבני העדה יישא בתפקיד הזה.

<מיכאל קורינאלדי: אגב, מאיר שמגר גם אמר שצריך לתת את התקציב הדרוש לכל הפרויקטים, בפסק דין בית משפט עליון בראשות נשיא בית המשפט העליון.

<מיכאל קורינאלדי: ואחר כך השגנו קרקע של 7 דונם במלחה ירושלים וראש עיריית ירושלים, עדיף שלא אגיד את שמו, לא של היום, כינס את העדה וראשיה לחגיגת הקמת בית המורשת במועצת עיריית ירושלים, הופיעו איזה 300 איש.

אברהם נגוסה: אני הייתי שם.

<מיכאל קורינאלדי: צחקו עלינו.

<מיכאל קורינאלדי: צחקו.

<מיכאל קורינאלדי: אחר כך פעלנו, מי אם לא אנחנו - - - הייתי בכל ישיבות הוועדה הזאת להעביר את חוק מרכז מורשת יהדות אתיופיה.

<מיכאל קורינאלדי: יש לי פרוטוקולים מהישיבה עם נעמי בלומנטל ואנחנו פעלנו ועשינו על מנת שהחוק הזה יעבור.

<מיכאל קורינאלדי: עדיין היום טרם הוקמה אבן הפינה.

<מיכאל קורינאלדי: אין תקציב למדינת ישראל.

<מיכאל קורינאלדי: הוקם תאגיד ממלכתי, יש שם אנשים מצוינים, היושבת ראש שמחה, שנמצאת פה איתנו, אבל אינני יודע מי שם עושה את הדברים.

<מיכאל קורינאלדי: אומרים לנו המסך ירד עליכם, כל מה שעשיתם עד היום ירד, עכשיו מתחיל מחדש, עשו באמת כנס גדול וההצגה התחילה מחדש, כאילו שלא היה כלום, כאילו שיהודי אתיופיה צמחו היום ולא לפני 2,000 שנה ויותר.

<מיכאל קורינאלדי: אני רק צריך להסביר, התאגיד הממלכתי לא יכול לגייס תרומות.

<מיכאל קורינאלדי: אנחנו, בהלצ'ין, יכולים לעשות זאת.

<מיכאל קורינאלדי: לכן צריך שיתוף פעולה.

<מיכאל קורינאלדי: אנחנו עמדנו והתחננו לשיתוף פעולה, אנחנו מבקשים שהוועדה תיתן הוראות לכל הגורמים הנוגעים בדבר לכבד את כל ההסכמים, אני מתכוון פה לשרת התרבות, למרכז למורשת יהדות אתיופיה, בהלצ'ין ועיריית ירושלים.

<מיכאל קורינאלדי: צריך להקים ועדה מהגורמים האלה, ועדה אולי של שלושה, שישתפו פעולה וזה אנחנו מבקשים שתהיה החלטה של הוועדה, לנקוט בכל הפעולות הדרושות, כדי שבית המורשת יוקם בקרוב בימינו ונגיע לחנוכת המורשת.

<מיכאל קורינאלדי: אני לא אסלח לעצמי אם אני לא אראה את בית המורשת בחיי.

<מיכאל קורינאלדי: אני אעשה כל מה שאוכל על מנת שהפרויקט הזה קום יקום.

<מיכאל קורינאלדי: אני אולי אמרתי קצת דברים גבוהה ואני רוצה, ברשותך, שתשלים חברתי את השלבים של התקופה האחרונה, מה היו מאמצינו בעניין הזה.

<מיכאל קורינאלדי: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסי לאיפה אנחנו נמצאים עכשיו, מה נעשה, למה הגענו לאן שהגענו, מבחינה משפטית גם בעניין יישום החוק, האם מיישמים את החוק או לא.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע.

<יסמין קשת: קודם כל אני רוצה גם להודות לחבר הכנסת נגוסה שכינס את הישיבה החשובה הזאת ובאמת אחרי הדברים של פרופ' קורינאלדי אני מורידה את הכובע, הוא סיכם את הדברים בצורה מופלאה.

<יסמין קשת: אני רוצה לעמוד על הנקודה שבאמת כאב הלב, ואני לא מהקהילה, אבל אני כבר שנים עובדת עם הקהילה ואוהבת את הקהילה ומרגישה כמו חלק מהקהילה, פשוט כואב הלב לראות איך שהדברים התגלגלו.

<יסמין קשת: בהלצ'ין הוקמה בשנת 1996 מכוח החלטת ממשלה והחלטת בג"צ והסכמים שהיו בעקבות הבג"צ והיא היוותה את מרכז המורשת של יהדות אתיופיה, מרכז המורשת היחידי.

<יסמין קשת: היא עשתה פעילות וגבתה עדויות מזקני עדה ועשתה המון המון המון דברים שקשורים למרכז המורשת, בין היתר היא הצליחה להגיע לחתימה עם מינהל מקרקעי ישראל לגבי קרקע מצוינת במלחה ירושלים להקמת בית מורשת, בשיתוף פעולה עם עיריית ירושלים, משהו שבאמת אף גוף אחר לא השיג.

<יסמין קשת: אחד הדברים שבהלצ'ין נאבקה למענו, משנת 2001, ללא לאות, היה חקיקת חוק שהופך את המרכז הזה למרכז סטטוטורי.

<יסמין קשת: כפי שיש מרכז ללדינו וכפי שיש מרכז ליהדות בבל, גם למורשת יהדות אתיופיה בהלצ'ין סברה שראוי שיהיה מרכז סטטוטורי, עם תקציב ברור וקבוע וגם בהלצ'ין הייתה מתוקצבת בכל השנים מתקציב המדינה, אבל ברגע שזה לא מרכז סטטוטורי צריך כל הזמן לרוץ אחרי התקציב בכל מיני בקשות ותמיכות והם רצו שזה יהיה משהו מסודר.

<יסמין קשת: כפי שהזכיר פרופ' קורינאלדי, הוא ושלמה אקלה, מנכ"ל בהלצ'ין, היו בכל הישיבות ותמכו וכל הניואנסים של כל הסעיפים, עד שסוף סוף חשבו שהתגשם החלום, ב-2012 עבר חוק המרכז למורשת יהדות אתיופיה.

<יסמין קשת: ואז זה פשוט מול העיניים, הגולם קם על יוצרו.

<יסמין קשת: קודם כל לקח הרבה מאוד זמן עד שכונסה לראשונה מועצה.

<יסמין קשת: מועצה כונסה בשנת 2014 לראשונה, עד שסוף סוף עבר החוק.

<יסמין קשת: אני לא רוצה לחזור אחורה יותר מדי, אבל גם על זה היו לנו הרבה טענות, כי סוף סוף התגשם החלום של הקמת מרכז סטטוטורי, הציפייה הייתה שייצא איזה קול קורא לקהילה, שיאפשרו לארגונים, לאנשים פעילים, להגיש מועמדות למועצה.

<יסמין קשת: כל זה לא קרה.

<יסמין קשת: מונתה מועצה, אין לי טענה למועצה, יש אנשים טובים במועצה, רק חבל שזה נעשה בצורה כזו שלא בשקיפות, אנשים לא ידעו על זה בכלל.

<יסמין קשת: אני באותה תקופה הייתי היועצת המשפטית של טבקה, יושב פה מנכ"ל טבקה לידי, פנטהון, ואני זוכרת שאף אחד לא פנה אלינו.

<יסמין קשת: היינו פעילים הרבה מאוד שנים, שום דבר לא ידענו על זה, פתאום יום אחד הייתה מועצה.

<יסמין קשת: אני לא רוצה לחזור אחורה, מינו מועצה, יש מועצה, יש יושבת ראש, ד"ר גתהון, היא יושבת איתנו כאן, ולא רק שלא מונה אף נציג מבהלצ'ין למועצה, כל הניסיונות של בהלצ'ין לבוא ולהציע את כל מרכולתם שבמשך השנים אספו חומר, אספו ידע, יש להם הסכם עם מינהל מקרקעי ישראל, שום דבר, הכול נתקל בחומה בצורה.

<יסמין קשת: היו לנו מפגשים עם יושבת הראש של המועצה, עם מנכ"לית משרד החינוך דאז, אין ספור התכתבויות, הגשנו בג"צ, הגענו להסכמה בעקבות הבג"צ, הסכמנו למחוק את הבג"צ והגענו להסכמה שעליה חתומים מנכ"לית משרד החינוך, יושבת ראש המועצה, מנכ"ל בהלצ'ין, משרד התרבות כמובן.

אברהם נגוסה: מה ההסכם?

<יסמין קשת: וההסכם קבע קודם כל שבוועדה המדעית, שנקבעה לפי 23 לחוק, יהיה נציג של בהלצ'ין.

<יסמין קשת: למיטב ידיעתי בכלל לא הוקמה ועדה מדעית, שזה חבל, זה מסמוס של הדברים מתחת לידיים, זו פשוט פגיעה בקהילה ופגיעה בכל האוכלוסייה, כי החקר הזה הוא חשוב.

<יסמין קשת: כפי שהזכיר פרופ' קורינאלדי, אנשים לא יודעים, לא מכירים את המורשת החשובה.

<יסמין קשת: ההסכם קבע שיתוף פעולה בין בהלצ'ין לבין מרכז המורשת, שיתוף של אנשים מבהלצ'ין במרכז הסטטוטורי, כי הרי בהלצ'ין היא זו שהייתה מרכז המורשת.

אברהם נגוסה: מה זאת אומרת?

אברהם נגוסה: היה הסכם שנציג בהלצ'ין גם יהיה חלק מהמועצה?

<יסמין קשת: לא במועצה, בוועדה המדעית.

<יסמין קשת: המועצה באותו שלב כבר מונתה ולכן אנחנו הסכמנו לא להתערב יותר בזה, לעזוב את הטענות שלנו בבג"צ בעניין הזה ולבטל את הדיון שהיה קבוע ולמחוק את העתירה.

<יסמין קשת: כלומר את הצד שלנו אנחנו מילאנו, אבל הצד של משרד התרבות והמרכז הסטטוטורי והמועצה, לחלוטין הופר ברגל גסה ופשוט כואב הלב.

<יסמין קשת: הדבר הכי חמור, אנחנו באנו והצענו את בית המורשת שעומד לקום בקרקע במלחה בירושלים ואנחנו עומדים לאבד את זה.

<יסמין קשת: עיריית ירושלים אמרה, זהו, כבר עבר הזמן שחתמנו על ההסכם, בסך הכול צריך משהו כמו עוד חצי מיליון שקל כדי לסיים את כל הדברים שקשורים לתב"ע ולקבל את הקרקע הזאת ולהתחיל להקים את בית המורשת.

<יסמין קשת: לבהלצ'ין הפסיקו את התקציב ברגע שקם המרכז הסטטוטורי, בהלצ'ין לא מצליחה לגייס את הכסף הזה כרגע, היא יכולה לגייס אותו בעתיד, אם יהיה שיתוף פעולה.

<יסמין קשת: הצענו לעשות את זה ביחד, בעצם לתת למרכז הסטטוטורי את כל מה שבהלצ'ין טרחה עליו במשך כל השנים כדי שיקום בית המורשת החשוב הזה בקרקע בירושלים.

<יסמין קשת: וכאילו נפלנו על אוזניים ערלות, שום דבר לא התקדם, אנחנו עומדים לאבד את הקרקע, אנחנו חושבים שזו תהיה בכייה לדורות, זו קרקע חשובה ויקרה בירושלים למטרה מאוד מאוד חשובה.

<יסמין קשת: אנחנו פשוט מרגישים שיש פה מסמוס של הדברים, כפי שקרה בעוד הרבה תחומים שקשורים לקהילה ופשוט חבל.

<יסמין קשת: תקציבים שהוקצבו למרכז הסטטוטורי, אנחנו לא יודעים לאן הם הלכו, לפי מיטב ידיעתנו חלק חזרו לקופת המדינה, כי לא נעשו דברים, למעט עניינים של מנגנון וכנס גדול שנעשה עכשיו, אבל באמת, עם כל הכבוד לאמנים הנהדרים שהיו בכנס הזה, מאחורי הכנס הזה אין כלום.

<יסמין קשת: זה קנקן יפה שבפנים הוא ריק, לא נעשה שום דבר וגם לא יכול להיעשות.

<יסמין קשת: לא יכולה להיות מורשת בלי מורשת.

<יסמין קשת: המורשת לא התחילה אתמול וגם לא ב-2012, סליחה, המורשת התחילה לפני אלפי שנים ובהלצ'ין עבדה על זה במשך עשרות שנים ונאבקה למען העניין הזה.

<יסמין קשת: אי אפשר עכשיו פתאום לזרוק אותם ולהגיד 'זהו, עכשיו גמרנו, לא צריך תקציב, יש מרכז מורשת סטטוטורית'.

<יסמין קשת: זה לא עוזר לנו אם יש מרכז מורשת אם הוא ריק.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני חייב להגיד כמה דברים באמהרית בגלל האנשים המבוגרים שנמצאים פה.

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הוועדה, וחבר הכנסת יהודה גליק.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך.

אברהם נגוסה: שמענו עד כה את נציגי בהלצ'ין שהציגו את הדרישה שלהם לקיום הדיון וימשיך מנכ"ל בהלצ'ין ולאחר מכן אנחנו נפנה לקבל תגובה מנציגי משרד התרבות והספורט והמועצה למורשת יהדות אתיופיה.

אברהם נגוסה: בבקשה, אדוני המנכ"ל.

<שלמה אקלה: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

<שלמה אקלה: ראשית כל אני רוצה לציין שהבקשה לקיים את הדיון פה בוועדת העלייה והקליטה, לקח לנו עשר שנים, דנה פה, קיבלנו כל הזמן, 'כן, הוועדה תתקיים', קיבלנו אפילו מכתבים - - -

אברהם נגוסה: עשר שנים?

<שלמה אקלה: כן, כמעט.

אברהם נגוסה: החוק עבר בוועדה ב-2012, זה ארבע שנים.

<דנה גורדון שושני: למרות שהוא מכפיש אותי.

<שלמה אקלה: לא, לא מכפיש אותך.

<שלמה אקלה: פשוט כל יושבי הראש שהיו בעבר - - -

אברהם נגוסה: תסביר למה אתה מתכוון.

יהודה גליק: הוא רצה לפרגן לך, אברהם, הוא רצה להגיד שבזכותך העסק - - - תקבל את הפרגון, תקבל מחמאה.

אברהם נגוסה: בסדר, אבל עשר שנים?

<דנה גורדון שושני: תן קרדיט, תגיד שהחוק נחקק פה.

<שלמה אקלה: בסדר, החוק נחקק פה, אנחנו היינו שותפים, אני שמח שיש חוק למורשת יהדות אתיופיה.

<שלמה אקלה: למעשה גם, כבוד היושב ראש, כשהתחלת לעבוד פה ביקשנו את הישיבה ב-27 בינואר השנה וזה נמשך.

<שלמה אקלה: אומרים מוטב מאוחר מאשר אף פעם ואנחנו מברכים על זה.

<שלמה אקלה: כרגע דובר הרבה על ההשתלשלות של הדברים, על הקמת המרכז, מרכז מורשת יהדות אתיופיה, על הפעילות שעשינו, אני רוצה בקצרה להראות לכם מה זה בהלצ'ין, בדיוק מה עשינו בינתיים.

<שלמה אקלה: אני רוצה לציין גם, אין איזה שהיא בעיה בהרכב המועצה, למרות שהרכב המועצה לא היה חשוף לקהילה, אבל אין לנו בעיה עם אותם אנשים שנמצאים במועצה, בגלל זה גם ביקשנו לשתף פעולה ולתת את הכול ממה שאנחנו עשינו, ממה שאנחנו יודעים, כדי לקדם את הנושא ולקבל אולי את האישור ולעשות טקס אבן פינה וסוף סוף, כמו שאומרים, להגשים את החלום של אלפי שנים.

<שלמה אקלה: בהלצ'ין, מרכז לביתא ישראל, לקהילה היהודית.

<שלמה אקלה: זה אתם יודעים, זה אני לא מחדש לכם.

<שלמה אקלה: עמותת בהלצ'ין הוקמה ב-95', האישור שקיבלנו, והתחלנו לפעול ב-96'.

<שלמה אקלה: זה גם לא רלוונטי, מי שרוצה לראות, יש לנו את האתר, יש פה לעמותה היררכיה ארגונית, נשיא אגודת הידידים של בהלצ'ין היה אז רב אלוף אמנון ליפקין שחק, לצערנו הוא נפטר ועדיין לא מצאנו מישהו במקומו.

<שלמה אקלה: מטרות העמותה זה לפעול לשימור מורשת ותרבות יהדות אתיופיה, לשים את סיפור הקהילה על ידי תיעוד אורקולי ושחזור אילנות יוחסין של המשפחות.

<שלמה אקלה: אלה בעצם המטרות.

<שלמה אקלה: בגלל שאני רוצה שאנשים ידברו גם אני מקצר.

<שלמה אקלה: יעדים.

<שלמה אקלה: יעדים לפחות בתקציב שהיה לנו.

<שלמה אקלה: אני רוצה להסביר, בכל התקופות שאני ניהלתי את העמותה לא הגענו למיליון שקל תקציב שנתי, אף פעם לא.

<שלמה אקלה: בדרך כלל זה חצי מיליון, זה גם בקושי, כולל ההכנסות שלנו מהרצאות שאנחנו נותנים.

<שלמה אקלה: זה המשך המטרות, אני אתקדם.

<שלמה אקלה: אנחנו קוראים 'בואו להיות שותפים למסע שורשים וצמיחה', באמת אנחנו קוראים לכולם.

<שלמה אקלה: מה שנעשה עד עכשיו, יש פה אילנות יוחסין, 11,000 משפחות הוזרמו לתוכנה מיוחדת על שושלת יהדות אתיופיה.

<שלמה אקלה: למעשה זקני העדה שלנו, למרות שאומרים לא מלומדים, לא אלפבתים, אבל את הדבר הבסיסי הערכי הזה הם יודעים, הם יושבים ויכולים לספור 15 דורות אחורה.

<שלמה אקלה: תיעדנו יותר מ-138 איש, החלק הגדול של אותם אנשים שאנחנו תיעדנו אינם בחיים.

<שלמה אקלה: יש ספרייה, יש מסמכים, ספרים, כתבי עת.

<שלמה אקלה: ביקרו הרבה ילדים שעושים עבודת שורשים וגם על יהדות אתיופיה.

<שלמה אקלה: קבוצת פולקלור שלנו הייתה אותנטית.

<שלמה אקלה: זקני העדה, שמגלוץ, זה בעצם העבודה המרכזית שאנחנו - - - אני אומר, בני הקהילה תרמו למדינה וגם הצילו הרבה נפשות.

<שלמה אקלה: אם אתם תראו את הנתונים, נתונים מדהימים, זה 4,280 זוגות הגיעו לאותם שמגלוץ, מעבר לזה הם ממשיכים לעבוד בהתנדבות, יותר מ-1,000 זוגות יש.

<שלמה אקלה: להסכם שלום בית הגיעו 2,103 זוגות.

<שלמה אקלה: רבותיי, זה לא קל, זה היה מצב שהמשפחה הייתה הורסת את הבית שלה ובראש ובראשונה זה פוגע גם בילדים.

<שלמה אקלה: 1,877 התגרשו בהסכם גירושין, גם בהתערבות של השמגלוץ, אותם אנשים שהתגרשו התגרשו בהסכמה ולא קרה אף מקרה של אלימות מאותם זוגות שהגיעו לשמגלוץ.

<שלמה אקלה: 200 אחרי פגישה אחת הסכימו בעצמם וקיבלו הסכמה, או חזרו לבתי הדין הרבניים במקומות אחרים אולי.

<שלמה אקלה: הקמת מרכז מורשת ליהדות אתיופיה, זה דובר, אני לא רוצה להרחיב.

<שלמה אקלה: זה לקח לנו 12 שנות עבודה.

<שלמה אקלה: למעשה מרכז מורשת ליהדות אתיופיה היה צריך לקום בהר הצופים, בהר הצופים הייתה הדמיה, עבדנו על התכנית, עמדנו גם לעשות טקס אבן פינה, שם אמרו לנו 'אתם לא יכולים לבנות'.

<שלמה אקלה: באותה תקופה היו לנו שני תורמים, נדבנים שרצו לתרום 10 מיליון דולר לבנייה ולצערי הרב, אותם אנשים גם לא יכלו להחזיק את הכסף, לכן נתנו לנו מגרש במלחה, 7 דונם, התכנית מוכנה, אדריכלים עשו את זה.

<שלמה אקלה: שימור בתי הקברות והמקומות הקדושים באתיופיה.

<שלמה אקלה: אחד הדברים שעשינו, לא רק פה, יש לנו שרידים שם, במיוחד בתי הקברות, שלא יחרשו אותם, שלא ייעלמו, לכן יש לנו הסכם עם שגרירות אתיופיה, שבהלצ'ין מוציאה מכתב ואנשים הולכים ומקבלים תמיכה משלטונות אתיופיה, במיוחד במחוזות ומגדרים את בתי הקברות או עושים גם מצבות על היקרים להם.

<שלמה אקלה: פה זה סיכום.

<שלמה אקלה: אני רוצה להראות לכם כמה התקדמנו.

<שלמה אקלה: חלק מתכניות הבנייה, הכול היה מוכן, כמו שאמרו, מה שבאמת החזיק אותנו זה חצי מיליון שקל.

<שלמה אקלה: דיברתי עם המנכ"ל החדש, דני אדמסו - - -

יהודה גליק: חצי מיליון שקל, שאתה אומר שהחזיק אתכם, מאיפה הגיע?

<שלמה אקלה: אם היה אז היינו - - -

יהודה גליק: התקווה שהחזיקה אתכם הייתה חצי מיליון שקל?

יהודה גליק: סליחה, פספסתי.

אברהם נגוסה: לא, בגלל שחסר להם חצי מיליון הם לא יכלו לבצע את התכנון של 7 דונם שעיריית ירושלים העמידה לרשותם.

יהודה גליק: אז סליחה, לא הבנתי.

<שלמה אקלה: עכשיו דיברתי עם דני אדמסו, שמחתי שהוא מונה למנכ"ל מורשת יהדות אתיופיה ואני ביקשתי ממנו חצי מיליון שקל, 'תנו לנו את החצי מיליון שקל, אל תעשו חגיגה עכשיו', אחרי שנקבל את האישור, נעשה, יש על מה לעשות חגיגה ולצערי הרב הוא היה חדש, כנראה קיבלו החלטה אחרת.

<שלמה אקלה: עכשיו לבהלצ'ין יש אתר אינטרנט, אתם יכולים להיכנס, לראות, להתרשם וגם להעיר.

<שלמה אקלה: מה שאני רוצה זה להגיד ממש תודה מקרב לב לפרופ' קורינאלדי וגם ליסמין.

<שלמה אקלה: יסמין היא עורכת דין, היא צריכה כסף, אבל לא מקבלת, היא מתנדבת כרגע להוביל אותנו וברשות

<שלמה אקלה: כם אני רוצה לברך אותם ולהגיד תודה.

<שלמה אקלה: רק תודה, זה הנשק שיש לנו להגיד.

<מיכאל קורינאלדי: אני מקבל שכר מהשמים.

יהודה גליק: אוהבים אותך גם בארץ, פרופ' קורינאלדי.

יהודה גליק: אוהבים אותך מאוד מאוד מאוד.

יהודה גליק: כל מי שעוקב אחרי הקהילה אוהב אותך, תאמין לי, שנים.

<שלמה אקלה: רק שכחתי מילה אחת.

<שלמה אקלה: אני שומע מכמה אנשים מקרב הקהילה, 'למה עד עכשיו?

<שלמה אקלה: אתם 30 שנה נמצאים פה, אתם מטפלים במורשת אתיופיה, למה לא הוקם בית מורשת יהדות אתיופיה?' הבירוקרטיה פה בארץ היא לא קלה, אני רוצה להסביר להם.

<שלמה אקלה: הדבר השני, מי שהיה צריך לטפל בנו זה דרך משרד הקליטה, על פי החוק, וידעו את נקודות החולשה שלנו, לכל אדם יש נקודות חולשה, לבהלצ'ין נקודת החולשה שלה הייתה כסף וכסף וכסף.

<שלמה אקלה: רק בגלל זה אנחנו מושכים ומושכים ומושכים.

<שלמה אקלה: ברגע שהחוק עבר, עם 5 מיליון שקל אנחנו אמרנו זהו, זה הסוף, אנחנו מגשימים באמת החלום.

<שלמה אקלה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לסכם מה שנאמר מצד בהלצ'ין לחבריי חברי הכנסת שהצטרפו אלינו מאוחר, גם פרופ' קורינאלדי וגם עורכת דין יסמין ושלמה אקלה הציגו את ארגון בהלצ'ין, הם ביקשו את קיום הדיון.

אברהם נגוסה: בעקבות הפנייה שלהם אנחנו מקיימים את הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו הזמנו את משרד התרבות, הם נמצאים פה, וגם המועצה - - -

יהודה גליק: והם דיברו כבר?

אברהם נגוסה: עוד לא.

אברהם נגוסה: עכשיו, לפני שאנחנו פונים אליהם, אני רוצה לסכם את מה שהם אמרו.

אברהם נגוסה: מה שפה אמרו, בהלצ'ין, הארגון שהוקם ב-1996, על פי החלטת ממשלה, על פי בג"צ, זה הארגון שפעל כל השנים בנושא מורשת יהדות אתיופיה וגם דחפנו שיהיה חוק כדי שהוא יהיה מעוגן בחוק וגם יהיה ביטוי תקציבי של המדינה.

אברהם נגוסה: הובלנו את זה, החוק עבר ב-2012 ומאז החוק הוקמה, גם באיחור, מועצה ציבורית ועדיין אין מורשת יהדות אתיופיה ובהלצ'ין הציעו לשתף פעולה.

אברהם נגוסה: למועצה ולמשרד התרבות היה הסכם ביניהם, הם חתמו הסכם לשיתוף פעולה והם לא מקיימים את ההסכם.

אברהם נגוסה: יש הסכם עם עיריית ירושלים, 7 דונם קרקע קיבלו להקמת בית המורשת, חסר להם 500,000 שקל כדי לשמור את המקום ולהתחיל בפעולה.

אברהם נגוסה: הם פנו למרכז מורשת דרך משרד התרבות ולא קיבלו את הכסף ועכשיו עיריית ירושלים אומרת 'אם אתם לא תתחילו - - -

יהודה גליק: לוקחים לכם את השטח.

אברהם נגוסה: 'אנחנו ניקח את התשתית'.

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו פונים למשרד התרבות, נמצאת איתנו עורכת דין מירב כהן, שמייצגת את משרד התרבות והספורט.

אברהם נגוסה: לפי החוק, החוק שהוא תחת המשרד הזה, צריך ליישם אותו ואנחנו רוצים לשמוע.

אברהם נגוסה: קודם כל החוק, לפי החוק תוך שישה חודשים צריך להקים את המועצה, צריך להתחיל את ביצוע התחלת החוק.

אברהם נגוסה: כידוע, אנחנו יודעים שהמועצה הוקמה ב-2014, כמיטב ידיעתי, אחרי שנה וחצי של איחור, אנחנו נשמח לשמוע מה הסיבות ומאז שהמועצה הוקמה עד היום הזה, לא זמן קצר, למה עד עכשיו אין לנו מרכז מורשת יהדות אתיופיה, מה אתם אומרים לטענות שהעלו נציגי בהלצ'ין בעניין שיתוף הפעולה וההשתלבות של נציגי בהלצ'ין לתוך המועצה וגם לתוך המרכז, כדי לקדם את המטרה ובשיתוף פעולה להגיע למטרה.

אברהם נגוסה: סך הכול המטרה של כולם היא שיהיה מרכז, אז מה הבעיה לעבוד בשיתוף פעולה?

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסו לנקודות האלה, מה הבעיה לתת 500,000 שקל כדי לשמור את המקום, 7 דונם, אני בטוח שלא חסר כסף, כי אם יש כסף לעשות כנס בבנייני האומה, אני בטוח שצריך גם להיות כסף לתפוס כי אם המקום יילך זה הפסד של כולנו.

אברהם נגוסה: אני רוצה שגם תתייחסו, למיטב ידיעתי התקציב היום, ל-2016, עומד על 6,887,000 שקל שנמצאים לרשות המורשת ועד כה נוצל, לפי הנתונים שאני עשיתי במחקר בנושא הזה, ב-2014 הוצאתם 47,713, ב-2015 הוצאתם 113,000 שקל, כאשר אין שום מרכז ולכן אני רוצה שתתייחסו לכל ההיבטים האלה.

קסניה סבטלובה: לאן חזרו התקציבים?

אברהם נגוסה: נכון, לאן חזרו התקציבים, איפה הכסף.

אברהם נגוסה: לפי החוק זה 3.5 מיליון שקל כל שנה, יש תקציב של המדינה, שעד עכשיו לא נוצל.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את כל ההיבטים האלה.

אברהם נגוסה: בבקשה, עורכת דין מירב כהן.

מירב כהן: תודה, אדוני.

מירב כהן: קודם כל רק חשוב להדגיש שזה לא רק משרד התרבות אלא יש כאן נציגים של המועצה עצמה, זה תאגיד סטטוטורי, תאגיד עצמאי - - -

אברהם נגוסה: אני יודע, אבל הם באו אחר כך, אני יודע את מי אני שואל, קודם כל אתם אחראים ליישום החוק מטעם המדינה ולאחר מכן הם באו ב-2014.

אברהם נגוסה: אני התחלתי ב-1 באפריל 2012, ברור?

אברהם נגוסה: משם תתחילי.

מירב כהן: זאת השנה שבה עבר החוק, אדוני, אני לא מודעת ולא בהכרח משתפים אותנו בכל מה שקורה עד שממונה המועצה.

מירב כהן: המועצה התחילה את הפעילות שלה, מהרגע שהסתיימו הליכי המינוי והתקיימה הישיבה הראשונה בשנת 2014.

אברהם נגוסה: למה לקח כל כך הרבה זמן?

אברהם נגוסה: תסבירי.

מירב כהן: אני לא חושבת שאני הגורם שיודע לתת תשובה, כלשכה משפטית, אני יכולה לברר ולשוב לעדכן את הוועדה, אבל אין לי לזה תשובה.

מירב כהן: צר לי.

אברהם נגוסה: אוקיי, נשמח לקבל בכתב.

קסניה סבטלובה: אבל למה באים לוועדה בלי תשובות?

קסניה סבטלובה: אני לא מבינה, אתם הרי יודעים שאתם מוזמנים ותתבקשו לתת תשובות, למה באים בלי תשובות לשאלות האלה?

מירב כהן: נושא הישיבה היה הקמת מרכז מורשת ולא עד מתי שהחלו המינויים.

מירב כהן: אני כן יכולה - - -

אברהם נגוסה: אז על מה אנחנו מדברים?

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על ההקמה, למה לא הוקם עד עכשיו.

קסניה סבטלובה: נשמע כאילו המטרה היא לא לתת תשובה, אלא לעשות עוד ועדה ועוד ועדה ועוד ישיבה.

אברהם נגוסה: כשאת מייצגת את המשרד והמשרד - - -

מירב כהן: אבל אני אמורה לענות בכנות לוועדה, נתתי תשובה כנה.

מירב כהן: לא הייתי חושבת לענות משהו שאני לא יודעת כדי חלילה לא להטעות את הוועדה או אף אחד אחר כאן.

אברהם נגוסה: אוקיי, בסדר, רק תעדכנו אותנו בכתב, תעני לנו בכתב לשאלה הזו.

מירב כהן: בסדר.

מירב כהן: אני כן יכולה לציין שמטבע הדברים הליך מינוי של הרכב כמו שמופיע בחוק הזה, כמו גם בתאגידי מורשת אחרים, זה לא דבר שלוקח מעט זמן, זה דבר שלוקח די הרבה זמן.

מירב כהן: יש חובות התייעצות של השר הממנה, שהוא תלוי גם בשרים אחרים בממשלה, הוא תלוי בגופים כמו למשל במקרה הספציפי בית התפוצות, יד בן צבי.

מירב כהן: זאת אומרת יש גופים שונים, גם בממשלה וגם בתאגידים אחרים, שהשר שממנה, כשהוא פונה למי שאחראי עליהם, תלוי גם בזמן שבו הם עונים לו.

מירב כהן: זאת אומרת זה תהליך שצריך להניע אותו.

מירב כהן: אני כן רוצה להתייחס לשאלה שעלתה כאן לגבי הנושא של התקציב.

מירב כהן: החוק, מרגע שהוא עבר הוא מאוד ספציפי לגבי הדרך שבה התאגיד רשאי להוציא את הכספים שלו.

מירב כהן: הוא יכול לעשות את זה רק במקרה שבו מתרחשים כמה דברים, מנהל המועצה מכין תכנית תקציב, המועצה צריכה לאשר אותו ואז התכנית התקציבית שאושרה על ידי המועצה צריכה לעבור לאישור של השר הממונה, שזאת שרת התרבות והספורט ושר האוצר.

מירב כהן: ברגע שזה לא קורה אין לתאגיד הזה דרך להוציא כספים.

מירב כהן: ברגע שה - - -

יהודה גליק: איפה זה תקוע?

יהודה גליק: אי אפשר לקבל את החצי מיליון שקל כדי לא לאבד את ה-7 מיליון שקל שהולכים לאבד אותו.

קסניה סבטלובה: ואיך הוצאו הכספים שכבר הוצאו?

קסניה סבטלובה: זאת אומרת אם לא הוקם שום דבר, איך הוציאו את התקציב הזה?

מירב כהן: קודם כל התאגיד הזה הוא לא גורם שתומך, התפקיד שלו הוא לא לחלק תמיכות, זה גוף, תאגיד, שיש לו תכנית תקציבית שאמורה לכלול את כל הפעילויות, יש מועצה שמתווה את המדיניות.

מירב כהן: אם המדיניות היא לקבל את מה שרוצים, את השטח הספציפי, את התאגיד הספציפי, בל נשכח שהתב"ע עדיין מצופה להיות רשומה על שמם, על שם של עמותה פרטית ולא על שם של תאגיד של המדינה.

מירב כהן: אסור לשכוח את זה.

אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו עוד לא שם.

אברהם נגוסה: עורכת דין מירב, אני שואל, אם כך, אם לא הייתה מועצה, אם לא היה מנהל לעמותה, אז איך הכסף ב-2014 יצא ואיך ב-2015 יצא מה שיצא?

אברהם נגוסה: גם אם זה לא הרבה, איך הוצאתם את הכסף הזה, אם אין סמכות?

מירב כהן: ב-2014 הייתה כבר מועצה.

מירב כהן: אני לא בטוחה שהבנתי את השאלה, אדוני.

אברהם נגוסה: אבל לא היה מנהל, אמרת.

<תטייר מהרי: לא היה מנכ"ל, אבל הייתה מועצה.

<תטייר מהרי: אני אגיב אחר כך, אחרי שהיא תסיים.

מירב כהן: את יכולה להסביר את זה.

מירב כהן: זה בסדר, אדוני, שהיא תענה לך על השאלה הזאת?

אברהם נגוסה: לא, אנחנו נעבור אליה, אני רוצה שקודם תסיימי ואנחנו נעבור אליה.

מירב כהן: בסדר.

מירב כהן: אז חשוב להסביר שמהרגע שמונתה המועצה והתחילה את הפעילות שלה, אחד הדברים הראשונים שהמועצה עשתה היה להתחיל בהליך של ועדת איתור פומבית, הליך פומבי של מינוי מנכ"ל למועצה וזאת על מנת שאפשר יהיה להתחיל ולהניע את כל התהליכים של הכנת תכנית תקציב למשרד, של קביעת מדיניות ואישור והנעה של תהליכים.

מירב כהן: זהו, בערך, אם אני זוכרת נכון את הדברים שהפנית אליי.

מירב כהן: אם יש עוד משהו - - -

אברהם נגוסה: אז אני לוקח אותך קצת אחורה, אני מבין שיש עכשיו מועצה, המועצה לפי החוק שהשרה, או השר, לא משנה, במקרה הנוכחי זו השרה, היא זו שיש לה סמכות למנות את המועצה.

אברהם נגוסה: אני מבין שאחרי המינוי של השרה צריך לעבור גם אישור סופי של הוועדה, ועדת ברנר, האם המועצה עברה?

מירב כהן: בוודאי, כל מי שצריך, לא כולם צריכים, בהרכב הזה לא כולם צריכים, מי שכן צריך, לפי הנחיות של היועץ המשפטי של הממשלה, בהחלט עבר את ועדת ברנר.

אברהם נגוסה: בסדר.

אברהם נגוסה: אז אנחנו נשמח לקבל את הפרוטוקול של האישור של הוועדה.

מירב כהן: אוקיי.

אברהם נגוסה: הדבר השני שאני רוצה לשאול, הקמת מרכז מורשת יהדות אתיופיה לא מופיעה באתר של משרד התרבות.

אברהם נגוסה: אין אזכור לזה, למה אחרי ארבע שנים למה לא - - - יש לך הסבר בעניין?

מירב כהן: לא כלשכה משפטית, לא.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתעבירי למשרד ואנחנו רוצים תשובה בכתב.

אברהם נגוסה: אני מצפה שאם משרד שולח נציג, שישלח גם עם כל הנתונים האלה, אנחנו פה לא עושים הצגות, אנחנו בודקים לעומק העניין.

אברהם נגוסה: אני מתקדם עוד.

אברהם נגוסה: בעניין המינוי של המרכז, אני מבין שלפי החוק לא השלמתם את הנציגים, החוק מחייב 13 - - -

מירב כהן: החוק מחייב 15.

אברהם נגוסה: לא, 15, אחר כך יש תיקון.

אברהם נגוסה: את אפילו לא מעודכנת, החוק תוקן ל-13.

אברהם נגוסה: אני מעדכן אותך.

אברהם נגוסה: היה בהתחלה 15 ואחר כך תוקן ל-13, אז אני אומר שאין 13 חברים במועצה.

אברהם נגוסה: כמיטב הנתונים שיש לי בידי, נציג השר לקליטת עלייה לא מיוצג שם ונציג ארגון שמייצג את הקהילה לא מיוצג שם, נכון או לא נכון?

מירב כהן: כן, יש חסר של שני נציגים.

מירב כהן: חשוב לציין עם זאת, אדוני היושב ראש, מועצה ציבורית, לא רק המועצה הזאת, אלא כל מועצה שנקבעת בחקיקה, לא יכולה להתחיל לפעול לפני שהיא מונתה במלוא חבריה, כלומר - - -

אברהם נגוסה: תשאירי את הפרשנות, אני עכשיו במישור העובדתי.

מירב כהן: זה לא פרשנות.

אברהם נגוסה: נכון שחסרים שניים, תשאירי את הפרשנות.

מירב כהן: לפי שנמסר לי, נכון.

אברהם נגוסה: הבנתי.

מירב כהן: ומודעים לזה ועובדים על זה.

אברהם נגוסה: חסר אנשים בקהילה?

מירב כהן: אדוני, סליחה, אבל אתה שואל אותי שאלות שאני לא יודעת לענות עליהן, כי מי שממנה זה שר.

אברהם נגוסה: אבל את מי אני אשאל?

אברהם נגוסה: שלחו אותך כנציגת המשרד.

מירב כהן: לא, מי שאחראי על מינויים זה לשכת שרה ולא גורמים מ - - -

אברהם נגוסה: רגע, השרה לא הגיעה, היא שלחה אותך.

אברהם נגוסה: את מי אני אשאל?

אברהם נגוסה: תגידי לי.

אברהם נגוסה: שמחה לא אחראית על זה.

מירב כהן: לא, אבל מדובר בדברים ספציפיים שמצויים בסמכותו של שר.

מירב כהן: אז אני אומרת, אנחנו מודעים לזה שקיים - - -

אברהם נגוסה: נכון, אני שואל - - -

מירב כהן: יחד עם זאת אני לא יודעת אם חסרים אנשים משום שהשר הוא זה שעושה את הפניות, אדוני.

אברהם נגוסה: עורכת דין מירב, אל תיקחי את זה אישית.

אברהם נגוסה: אני לא עושה.

מירב כהן: ברור לי.

אברהם נגוסה: אנחנו הזמנו את המשרד, המשרד שלח אותך כמייצגת ולכן אני שואל, במסגרת החוק, נכון שהשרה ממנה, אני לא הערתי על סמכותה, אני אומר על פי סמכותה לא נעשה, על פי דרישת החוק.

אברהם נגוסה: זו השאלה שלי.

מירב כהן: אבל, סליחה, אם יורשה לי, זה לא מה שנשאלתי.

מירב כהן: נשאלתי האם חסרים אנשים בקהילה.

מירב כהן: אני לא יודעת לענות על זה כי לא אני עושה את הפניות.

אברהם נגוסה: זה משהו אחר.

מירב כהן: לזה התייחסתי.

מירב כהן: אבל אם אפשר, אדוני, להפנות, כדי שלא יהיה חלילה חשש שהמועצה פועלת בחוסר סמכות, יש סעיף של תוקף פעילות שקובע שקיומה של המועצה, סמכויותיה ותוקף החלטותיה לא ייפגע מחמת שנתפנה מקום.

אברהם נגוסה: אני לא נכנסתי לזה, אמרתי לך, תשאירי את זה בצד.

אברהם נגוסה: אני יודע למה את מתכוונת.

אברהם נגוסה: אני יודע את החוק טוב מאוד.

מירב כהן: אני מבינה, אדוני - - -

אברהם נגוסה: אבל אני שאלתי למה זה צריך להיות חסר, כי לא חסר לנו אנשים בקהילה ולכן היה אפשר להשלים.

אברהם נגוסה: חסר נציג משרד הקליטה, או נציגה, מה הסיבה?

מירב כהן: אנשים מתמנים, לפעמים לא יכולים להגיע ומודיעים שהם מבקשים לסיים - - -

אברהם נגוסה: אוקיי, העיקר אנחנו מסכימים על העובדות.

מירב כהן: המשרד מודע לזה ופועל בנושא.

<מיכאל קורינאלדי: ברשותך, יש גורם שלא בא, יש יועץ משפטי לתאגיד, הוא חסר פה.

<מיכאל קורינאלדי: הוא אמור לדעת את הדברים האלה, קוראים לו עורך דין כץ.

אברהם נגוסה: זה אני הולך לשאול את היושבת ראש והיושבת ראש צריכה להתייחס לזה, לדעתי.

אברהם נגוסה: אני אפנה לד"ר שמחה, בבקשה תעני לנו על השאלה בעניין פעילות המועצה, האם מאז הקמתה ב-30 בינואר 2014 עד עכשיו, האם המועצה פועלת כדין, כחוק, והאם העברתם החלטות וביצעתם?

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לשמוע.

אברהם נגוסה: ואני גם רוצה שתתייחסי להסכם שבהלצ'ין טענו שישנו, את גם חתומה על ההסכם הזה, אז מה הבעיה לעשות שיתוף פעולה עם בהלצ'ין שיכולים לתרום מהניסיון שלהם ולהעצים את המועצה, אז מה הבעיה?

<שמחה גתהון: קודם כל תודה, אדוני היושב ראש.

<שמחה גתהון: אני רוצה להתייחס לכבוד הקייסים שנמצאים פה, עמותות וארגונים ומשרדים ממשלתיים כולם.

<שמחה גתהון: ראשית אני כן רוצה לציין שהמועצה לראשונה התכנסה, כמו שצוין קודם, ב-2014, מונית כיושבת ראש והמועצה מונתה.

<שמחה גתהון: ביום שהתכנסנו הרכב המועצה היה מלא ואני רוצה להגיד שיש משהו שהתפספס כאן, אני רוצה לציין, שהתכנסנו והיה נציג ציבור, דוד מרץ, הוא פרש במהלך 2014, כמעט בסוף, כשהוא רצה להגיש מועמדות להיות מנכ"ל הוא פרש.

<שמחה גתהון: אני חושבת שזה מה שהיה חסר.

<שמחה גתהון: משרד העלייה והקליטה, כשהתכנסנו, עד כמה שידוע לי, כן היו צריכים לשלוח ובמובן הזה זה היה מלא.

מירב כהן: מונה, חד משמעית.

<שמחה גתהון: אז היה הרכב מלא.

<שמחה גתהון: אני מבררת, אני לא מתעסקת במינויים, כמו שאתה יודע, התפקיד שלי - - -

אברהם נגוסה: מי היה נציג משרד הקליטה שם?

<שמחה גתהון: אני לא יכולה לדעת, אבל היה.

<שמחה גתהון: זו התמונה שחסרה כאן שאני חייבת להשלים.

<שמחה גתהון: מאז שהתכנסנו לראשונה המועצה פעלה להקים את התשתיות.

<שמחה גתהון: זה תאגיד, זה ארגון, צריך להקים את כל התשתיות, פעלנו, המועצה התכנסה ואני חושבת, אדוני היושב ראש, ביקשת ממני דין וחשבון לפני כמה חודשים, כתבתי לפי השאלות שביקשת את כל הפעילות של המועצה, שלחתי לך וגם נפגשתי איתך ועדכנתי אותך מה קורה בתוך המועצה.

<שמחה גתהון: המועצה התכנסה ועבדה על החזון של המועצה, הקמת התשתיות.

<שמחה גתהון: לא רק זה, פרסמנו מכרז פומבי שכולם יכולים להגיש, הוגשו 157 מועמדים, זה התפרסם בעיתונות, לכולם, זה היה ארוך, כל התהליך הזה של מינוי המנכ"ל היה ארוך, נבחר מנכ"ל, הוא נמצא פה, ברוך ה'.

<שמחה גתהון: זה היה פתוח לכולם.

<שמחה גתהון: את כל התהליך הזה עשינו כדין, בצורה הכי מקצועית, הכי מסודרת.

<שמחה גתהון: מי כמוך יודע, זה חוק, צריך ליישם את החוק.

<שמחה גתהון: ויש תכניות עבודה.

<שמחה גתהון: מי שעושה את תכניות העבודה, מי שמוציא לפועל את המדיניות של המועצה זה המנכ"ל.

<שמחה גתהון: יש הרבה דברים שצריך לעשות, מי שעושה אותם זה המנכ"ל.

<שמחה גתהון: אני כיושבת ראש וחבריי לא יכולים לעשות את זה.

<שמחה גתהון: אז עד שהמנכ"ל נכנס אי אפשר היה גם להוציא כסף, כי אין על מה, כי צריך תכנית עבודה, המנכ"ל צריך לחתום על זה.

<שמחה גתהון: לא רק זה, אני מתייחסת להסכם שהיה, היו ישיבות, יש לי הערכה רבה לפרופ' קורינאלדי, אנחנו מכירים שנים רבות, באמת אנחנו חלק מהקהילה הזו, כולנו עובדים על זה, זה לא עסק פרטי של אף אחד, זה של הקהילה כולה.

<שמחה גתהון: התכנסנו ודיברנו על איזה שהוא הסכם.

<שמחה גתהון: בתוך ההסכם הזה מצוינים שני דברים, האחד, בהלצ'ין ייכנסו בוועדה המדעית כנציגים.

<שמחה גתהון: כדי לקיים את הוועדה המדעית צריך מנכ"ל, אי אפשר לעשות ועדה מדעית בלי מנכ"ל, אז יש תהליך, אי אפשר לעשות ג' לפני שעושים א'.

<שמחה גתהון: יש תהליך, זה חוק.

<שמחה גתהון: לא יכולנו להכניס בוועדה המדעית את נציג בהלצ'ין כי המנכ"ל רק עכשיו נכנס.

<שמחה גתהון: אז אנחנו עובדים על זה.

<שמחה גתהון: אי אפשר להגיד שלא ביצענו את ההסכמה כי עוד לא הגענו לשם.

<שמחה גתהון: ודבר נוסף, לגבי הסכמות ושיתופי פעולה אחרים, אני חושבת שהתקיימו ישיבות וגם אחרי שהמנכ"ל נכנס כן הייתה ישיבה בין שלמה לדני, אף אחד, אני ולא המועצה לא נסגור אף דלת לאף אחד, אין דבר כזה, כולנו צריכים לעבוד, אין לנו שום רצון לסגור דלת, שיתוף הפעולה צריך להיות עם כולם.

<שמחה גתהון: אבל כל בקשה שתוגש, אנחנו נדון בה במועצה, נביא אותה ונקבל אותה, בשיקול דעת, בהתאם לכלל ולחוק.

<שמחה גתהון: אז אני לא סוגרת.

<שמחה גתהון: דבר נוסף, עורכת דין יסמין, את יודעת את זה, כמה וכמה פעמים ביקשנו שתשלחו לנו את התכנית הזאת שנקראת שיתופי פעולה, מה אתם רוצים.

<שמחה גתהון: ביקשנו, דרשנו, מירב פה, לא קיבלנו אף פעם את הדבר הזה.

<שמחה גתהון: מה שכן ביקשתם, בכוחות עצמכם, אתם רוצים את הקרקע, אתם רוצים כסף כדי לשלם את האגרה של הקרקע ואני חושבת שנאמר לי אפילו שתשלמו את הקרקע, כי זה חשוב, אני מבינה את החשיבות של זה.

<שמחה גתהון: הטאבו יעבור לבהלצ'ין, זו עמותה, אחר כך אולי יעבור אלינו.

<שמחה גתהון: אני חושבת שאנחנו עובדים במדינה מתוקנת, תחשבו על זה.

<שמחה גתהון: אנחנו לא מחלקים כסף, אני חושבת שיש כלל, מי כמוך יודע.

<שמחה גתהון: הפנים שלנו הם לשיתופי פעולה ולא מסרבים, זה חוק של מדינת ישראל ולא חוק שלי פרטי ולא של חבריי.

אברהם נגוסה: לא, את זוכרת שבפגישה שלנו אלה היו ההערות שלי ודיברתי איתך, שהמועצה לא שלמה.

אברהם נגוסה: אני אומר שעד עכשיו לא נעשה, לא תיקנתם את זה.

אברהם נגוסה: אני הצעתי את העניין הזה, זה לא שלם וצריך לתקן את זה.

אברהם נגוסה: זה שאמרתי לך בפגישה שלנו, לא תוקן.

אברהם נגוסה: הדבר השני, אני רוצה לשאול אותך, אם יש בעיה של הליכים חוקיים, להעביר כסף לבהלצ'ין, מה הבעיה שלכם לשלם לעיריית ירושלים כמרכז בעניין המקום כדי שלא נפסיד את המקום.

אברהם נגוסה: זה לא מקום פרטי של בהלצ'ין, זה מקום של הקהילה.

אברהם נגוסה: האם אתם יודעים את המציאות שעיריית ירושלים - - - ד"ר שמחה, תסתכלי עליי.

<שמחה גתהון: אני מסתכלת.

אברהם נגוסה: כי אני אוהב שכשאני מדבר אנשים יסתכלו עליי.

<שמחה גתהון: אני מסכימה.

אברהם נגוסה: מה שצריך להיות, את מודעת לאיום של עיריית ירושלים, שאם לא תתחילו הם לוקחים את המקום והם יעבירו את זה למטרה אחרת?

אברהם נגוסה: את יודעת על זה?

<שמחה גתהון: אנחנו יודעים.

אברהם נגוסה: אני לא שואל את דני, כי הוא התחיל עכשיו.

אברהם נגוסה: לא, לא, דני, תחכה, כי - - -

<קריאה: יבוא יומך.

אברהם נגוסה: אם יש לך תוסיף, כי אתה - - -

<יסמין קשת: גם מדני ביקשנו להיפגש והפגישה הזאת לא התקיימה עד היום.

<יסמין קשת: הוא נפגש רק עם המנכ"ל, הוא לא רצה להיפגש איתנו.

<יסמין קשת: גם עם המועצה ביקשנו הרבה פעמים להיפגש ואף פעם הבקשה הזאת לא נענתה.

<קריאה: כבודו, גם לנו מותר להתפרץ?

אברהם נגוסה: לא, רק לחברי הכנסת מותר.

אברהם נגוסה: היא עברה על הנוהל.

<שמחה גתהון: אני חייבת לתקן.

<שמחה גתהון: אני חושבת, לסוגיה שעורכת דין יסמין העלתה, שביקשתם להיפגש עם המועצה, ולא אמרנו לא.

<שמחה גתהון: אני ביקשתי בשם המועצה לשלוח לנו מה סדר היום שאנחנו רוצים שנדבר, אף פעם לא קיבלתי את זה.

<שמחה גתהון: לא נעניתם.

<שמחה גתהון: אי אפשר לבוא בטענה כשמה שאנחנו מבקשים אנחנו לא מקבלים.

אברהם נגוסה: את לא יודעת על האיום של עיריית ירושלים על המקום?

אברהם נגוסה: את יודעת או לא?

<שמחה גתהון: זה לא איום, אני לא יכולה לדעת אם זה איום או לא איום.

<קריאה: אבל זו לא התחייבות שהמועצה - - -

אברהם נגוסה: לא, לא משנה, התחייבות זה משהו אחר, ידע או שמועה זה משהו אחר.

אברהם נגוסה: האם שמעת מבהלצ'ין או את או דני, האם בהלצ'ין באו ואמרו 'המקום, זה הולך לאיבוד, בואו תשלמו 500,000 שקל, שלפחות המקום יהיה רשום עלינו ויישאר אצלנו'.

אברהם נגוסה: כי עיריית ירושלים הולכת להעביר אותה למטרה אחרת.

אברהם נגוסה: האם את האיום הזה אתם ידעתם או לא?

<שמחה גתהון: מה זה איום?

<שמחה גתהון: אני רוצה - - -

אברהם נגוסה: האיום הוא של עיריית ירושלים, 'אם לא תעשו את זה אנחנו לוקחים את המקום'.

<קריאה: אבל כל מה שהיא תדע זה יהיה סוג של שמועה.

אברהם נגוסה: דני, יש לך תשובה בעניין?

<דני אדמסו: אני רוצה להתייחס בעניין האיום.

<דני אדמסו: אל"ף, בהלצ'ין אומרים כל מיני דברים, המילה איום היא במשמעות - - -

אברהם נגוסה: אולי אני עושה את האיום, המושג איום אולי יצא ממני, כי כאשר הם אמרו במסמך שלהם, 'אם לא תעשו את זה', אני פה מצטט, 'נציין כי עיריית ירושלים, המעודדת את הפרויקט, הודיעה לנו כי אם התכנון הדרוש למתחם לא יבוצע בשנת 2016', העירייה תמליץ לגורמים המוסמכים, זה האיום, 'להעביר את הקרקע למטרות אחרות'.

אברהם נגוסה: אז אני הגדרתי את זה איום, כי זה באמת איום.

<דני אדמסו: אז יכול להיות שהכוונה שלהם במטרות אחרות התכוונו אלינו.

אברהם נגוסה: אה.

אברהם נגוסה: דני, עכשיו עשית אותנו באמת - - -

<דני אדמסו: לא, אני באמת אומר.

אברהם נגוסה: יש מטרה, להקים בית מורשת ליהודי אתיופיה.

אברהם נגוסה: גם הם וגם אתם, זו אותה מטרה.

<דני אדמסו: אנחנו חוק, הם עמותה.

<דני אדמסו: אני רוצה להגיד - - -

אברהם נגוסה: לא, אל תלך לשם.

אברהם נגוסה: לכן אני שואל אותך - - -

<דני אדמסו: אבל יש משמעויות משפטיות אחרות - - -

אברהם נגוסה: רגע, רגע, אני יודע את ההבדל ביניהם, לכן אני לא שואל אותם, אני שואל אתכם, כמי שעכשיו קיבלתם את הסמכות - - -

<דני אדמסו: אני רוצה לענות, אם אפשר.

<דני אדמסו: אני באמת לא פוסל את האפשרות שהגורמים האחרים, כי בסופו של דבר העובדה שיש גוף כזה היא לא סוד וכולם יודעים את זה, וגם לנו יש עניין להגיע שהדבר הזה יהפוך למקום של הקהילה, אנחנו לא חושבים שתהליך ביצוע או קיום של החוק צריך להיעשות באמצעות עמותה ספציפית כזו או אחרת.

<דני אדמסו: צריכה להיבנות תכנית עבודה שיש לה שיקולים הרבה יותר רחבים משיקול כזה או אחר.

<דני אדמסו: כאשר נסיים את תכנית העבודה, אני אביא את זה למועצה לאישור ובסופו של דבר ייתכן, יש כל מיני אפשרויות, אפשרות אחת היא שהתב"ע תעבור אולי לחוק, כי הרי אני לא יכול לדמיין במדינה מתוקנת - - - אני רק רוצה להגיד, ההסתדרות הציונית הקימה את מדינת ישראל, לא יכול להיות שמדינת ישראל תקום וההסתדרות הציונית תתנגד שמדינת ישראל תקום בגלל שהיא לוקחת את כל התפקידים שההסתדרות הציונית עשתה עד הקמת המדינה.

<דני אדמסו: במובן הזה אנחנו חוק לכל דבר ועניין, מדינת ישראל, שר התרבות שם עלינו אחריות מאוד כבדה, אני נכנסתי ב-1 באפריל, ב-13 באפריל, 13 יום, יום שישי היה 1 באפריל, ב-13 עניתי לגב' יסמין על שאלות שהיא כתבה במשך שנתיים והפנתה אותן אליי.

<דני אדמסו: במובן הזה אני הסתכלתי שהדבר הזה מאוד חשוב, שאסור להזניח אותו.

<דני אדמסו: לכן הדבר הראשון שטיפלתי בו כמנכ"ל, כשעדיין אין לי את כל הסמכויות, היה הנושא הזה.

<דני אדמסו: אני מבקש, כאיש מקצוע שנכנס לפני חודשיים, אני לא מדבר על 100 ימי חסד, לאפשר לי לבנות תכנית עבודה שתאפשר לגוף הזה לקחת חלק בצורה כלשהי, ובטוח ששיתוף הפעולה שהובטח יקוים, כמו כן לשתף גופים אחרים, אבל אין לי שום סמכות לקחת את האחריות שקיבלתי, את הסמכות הציבורית שקיבלתי, ולחלק כסף לגוף כזה או אחר.

<דני אדמסו: אין לי גם מנגנון עדיין.

אברהם נגוסה: דני אני שאלתי את השאלה.

אברהם נגוסה: אני לא ביקשתי שתעבירו כסף לבהלצ'ין, לא יצא שום דבר כזה ממני.

<דני אדמסו: לא, זו הדרישה של - - -

אברהם נגוסה: לא, אני שאלתי שאלה.

אברהם נגוסה: אתם כמרכז שעכשיו לקחתם את האחריות, על בסיס החוק שיצא, כשאתם שומעים על המקום שמיועד למטרה הזו, להקמת מרכז מורשת יהדות אתיופיה בירושלים, האם אתם פניתם לעיריית ירושלים ואתם אמרתם, לאחר שאתם שמעתם את האיום, 'רגע, אל תעבירו את זה לגורמים אחרים, אנחנו נעביר לכם', לא לבהלצ'ין, לעיריית ירושלים, 'אנחנו נעביר את הכסף, יש לנו תקציב של 6 מיליון שקל, אז אני רוצה להעביר לכם חצי מיליון שקל כדי שהמקום יהיה שמור, שהקהילה לא תאבד את זה'.

אברהם נגוסה: האם עשיתם את זה?

אברהם נגוסה: זאת השאלה.

אברהם נגוסה: לא אמרתי להעביר כסף לעמותה.

מירב כהן: אבל, אדוני, זה בניגוד לחוק.

אברהם נגוסה: למה בניגוד לחוק?

מירב כהן: משום שאם זה לא מופיע בתכנית תקציבית שאושרה הוא לא יכול לעשות את זה.

אברהם נגוסה: אני אומר - - -

<דני אדמסו: אני יכול להגיד, כבוד היושב ראש, שאני מוטרד, אם זה איום או לא איום, אני לא יודע, אני בהחלט מוטרד, אם זה מקום שמיועד לקהילה ויעבירו אותו לגורם אחר, זה נושא שמטריד אותי כבן קהילה.

<דני אדמסו: אני אומר כך, ברגע שנסיים את תכנית העבודה, מבנה גיאוגרפי כזה או אחר שבו המרכז יצטרך לקום.

<דני אדמסו: אני לא יכול לציין עכשיו, לא יכול להגיד כלום, האם זה שייך למבנה הזה או לשטח כזה או אחר, אני לא יכול, אין לי את הסמכות לומר עדיין, אבל - - -

אברהם נגוסה: ל-2016 יש תכנית ותקציב?

<דני אדמסו: לא, יש תכנית עקרונית ויש תכנית עבודה שבסופו של דבר היא תכנית ביצוע.

<דני אדמסו: אני עובד כרגע על תכנית הביצוע.

<מרב תורג'מן: אדוני, יש הבדל בחוק בין התקציב שצריך להיות מאושר על ידי השרים ובין התקציב שאתה למעשה בתפקידך כמנכ"ל אמור להכינו ולהביא אותו לאישור המועצה ולאישור השרים, שר האוצר ושרת התרבות והספורט.

<מרב תורג'מן: השאלה היא, מעבר לתכנית העבודה, האם התקציב לשנת 2016 אושר על ידי המועצה?

<דני אדמסו: כן, התשובה היא כן.

<מרב תורג'מן: אושר על ידי השרים?

<דני אדמסו: של המועצה כן.

אברהם נגוסה: אושר על ידי השרים?

<שמחה גתהון: הוגש.

אברהם נגוסה: עוד לא קיבלתם - - -

<מרב תורג'מן: עוד אין לכם אישור?

<שמחה גתהון: עוד לא.

<מרב תורג'מן: אז אני מניחה שבמסגרת התקציב הזה אפשר יהיה לקבוע סכום מסוים לטובת אותו עניין.

<דני אדמסו: אני לא יכול לטובת אף אחד, החוק לא מאפשר לי.

מירב כהן: אבל אתם זוכרים שזאת קרקע של - - -

אברהם נגוסה: הבנתי - - -

מירב כהן: כל עניין שינוי הקרקע, יכול להיות שהקרקע תהיה על שם ה - - -

<מספין אלמיהו: אפשר להתייחס?

אברהם נגוסה: סבלנות, מספין.

אברהם נגוסה: נגיע אליך, אתה מאיים, עיריית ירושלים.

<מספין אלמיהו: אני לא מאיים, עם כל הכבוד.

אברהם נגוסה: עיריית ירושלים זה אתה.

אברהם נגוסה: בבקשה, מירב, את רוצה להוסיף משהו?

מירב כהן: רק רציתי להעיר שני דברים.

מירב כהן: האחד, שכל ההחלטות האלה, אם התאגיד הזה מעוניין לקחת דווקא את הקרקע הזו, דווקא את המיקום הזה, להתקשר דווקא בשיתוף פעולה כזה, אל"ף, לפי החוק אלה דברים שאמורים להיקבע על ידי המועצה.

אברהם נגוסה: לזה אנחנו לא נכנסים בשלב הזה.

מירב כהן: אבל זה חשוב להניח את זה על השולחן, כי זה מה שהמחוקק קבע כאן.

אברהם נגוסה: אתם תרצו עוד דיון, אתם חושבים שנסיים בדיון אחד?

אברהם נגוסה: נמשיך.

אברהם נגוסה: בקרוב נעשה עוד דיון, את גם תבואי מוכנה.

מירב כהן: קודם כל אני מוכנה במסגרת הדברים שבתפקיד שלי ולגבי השאר - - -

אברהם נגוסה: לא ענית לי לשאלות.

מירב כהן: לא, לשלוף את האישורים של ועדת ברנר, זה לא כי לא חשבתי שהפעילות שלנו מוטלת בספק, אבל בסדר.

מירב כהן: ודבר שני להגיד, שצריך כן להניח על השולחן, שהתב"ע עדיין רשומה על שמם.

מירב כהן: זאת אומרת אין נכונות להעביר את זה למדינה, למרכז, זה עדיין עמותה פרטית, זה לא גוף ממשלתי.

<קריאה: זה לא עמותה פרטית, גברת.

מירב כהן: אבל גם לא ממשלתית.

אברהם נגוסה: עמותה - - - רגע, בבקשה - - -

מירב כהן: אני מכבדת את זה שאתה לא נכנס לזה עכשיו, אבל - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה שתסכמי, סיכמת?

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו שמענו את שני הצדדים, אני רוצה לשמוע את נציגי המשרדים שנמצאים פה, אני רוצה לשמוע את נציג משרד הקליטה, דוד יאסו, מנהל אגף יוצאי אתיופיה.

<דוד יאסו: בוקר טוב.

<דוד יאסו: אני מברך על הדיון, אדוני היושב ראש, מכובדיי כולכם.

<דוד יאסו: כאחד שבאמת מלווה את הנושא של הקליטה והנושא של מרכז בהלצ'ין ומורשת יהדות אתיופיה אני חושב שהגיע הזמן וצריך לברך על כך, על ההתקדמות לטובת הקהילה ולטובת כלל החברה הישראלית.

<דוד יאסו: לפני שאני אתייחס לחבר המועצה, או נציג משרד הקליטה, אני רק רוצה להזכיר, ידידי שלמה אקלה דיבר על נושא של הסיוע, משרד העלייה והקליטה מ-1996 עד שנת 2012 תקצב בתקנה את הפעילות של בהלצ'ין.

<דוד יאסו: נכון שהפעילות הייתה צריכה להיות לזמן מסוים, בשנים האחרונות התחיל לרדת התקציב.

<דוד יאסו: כאשר התקבלה החלטה בכנסת ובממשלה להקים את מרכז מורשת יהודי אתיופיה זה עבר למשרד התרבות אנחנו גם הודענו בכתב לבהלצ'ין שכל נושא התקצוב שהיה במשרד הקליטה יעבור למשרד התרבות והמשרד יפסיק לתקצב את בהלצ'ין.

<דוד יאסו: זה מה שהיה מבחינת החוק, מבחינת הסדר.

<דוד יאסו: מכאן, נכון, היה לי כתב מינוי בשנת 2013 ותחילת 2014, הייתי בחופש, כפי שרובכם יודעים, בחל"ת של שנה וחצי, חזרתי בדיוק לפני שנה.

<דוד יאסו: כאשר הייתי בחל"ת לא הלכתי כמובן.

אברהם נגוסה: למה זה שמינו במקומך, למה לא הציגו אותו במועצה?

<דוד יאסו: אני לא ממנה אותו, כבוד היושב ראש, מי שממנה אותו זה השר.

<דוד יאסו: אני אומר את מה שהיה.

<דוד יאסו: כשהגעתי, אכן באמת פנתה אליי היושבת ראש, ד"ר שמחה גתהון, בעניין הזה, הפניתי את זה למשרד.

<דוד יאסו: בימים האלה קיבלתי את האישור לחזור להיות חבר מן המניין במועצה.

<דוד יאסו: כשאזומן לדיון הבא אני אגיע.

<דוד יאסו: זו התשובה של משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נציג עיריית ירושלים, מספין אלמיהו, בבקשה.

<מספין אלמיהו: תודה, אדוני היושב ראש.

<מספין אלמיהו: מה שאני רוצה לציין, לפחות כמה שנים, כבר שמונה שנים בעיריית ירושלים ומזה חמש ואפילו שש שנים בקשר גם עם בהלצ'ין והיינו בכמה ועדות וישיבות שהתקיימו בעיריית ירושלים.

<מספין אלמיהו: מה שאני מציע, יש פה כמה דיונים שצריך לעשות אותם.

<מספין אלמיהו: עיריית ירושלים, עד כמה שידוע, וגם ראש העיר, הנושא של קהילת יוצאי הוא בראש מעייניו, אין שום סיבה שלא יהיה מענה לנושא הזה.

<מספין אלמיהו: אני לא יודע לגבי המסמך שמדובר עליו מאחר שאנחנו מזה שנתיים לא בקשר ולא יודעים מה מעודכן, אבל אם יש אמירה כזאת, מאחר שהתאגיד כבר קם, התאגיד צריך ללמוד את התהליכים, הוא לא יכול לאמץ סתם אוטומטית, תאגיד חוקי לכל דבר, כמשפטן ואני מכיר את ההליכים, צריך ללמוד את כל התהליך על מנת ליישם את זה.

<מספין אלמיהו: מצד שני יש כבר עמותה שפעלה בעבר, צריך ללמוד מה התהליכים וצריך לעשות תקנון, לעשות למידה בתוך המערכת, לבוא כאיש אחד אל עיריית ירושלים ולהציג מה בדיוק רוצים לעשות, כמה שיותר מוקדם, גם כשראש העיר נמצא עכשיו בתפקיד, אני מניח שאנחנו ניתן מענה לעניין הזה.

<מספין אלמיהו: אני לא יודע מה מבחינת הדחיפות, בדרך כלל כשהעירייה מקצה קרקע לעמותה או לכל גוף אחר היא נותנת שנתיים כדי שיעשה משהו.

<מספין אלמיהו: אם הוא לא עושה, אז בדרך כלל היא עושה בדיקה ולכן חשוב - - - אני לא יודע מבחינת הדד ליין, אבל חשוב כמה שיותר מהר, בגלל שהנושא הוא דחוף.

<מספין אלמיהו: יכול להיות שהמקום הזה ראוי או לא ראוי.

<מספין אלמיהו: אנחנו יודעים שבעבר הציעו בהר הצופים, מכל מיני סיבות, למרות שהיו משאבים שעמדו לרשות העמותה, אבל אני אומר גם היום, במה שהוצע במלחה, צריך לבדוק אותו, אם הוא נכון ומתאים לכל המכלול של הדברים ואז כמה שיותר, מבחינת הקדימות, זה מה שאני מציע לתאגיד, כמה שיותר מהר לעשות את הפגישה.

<מספין אלמיהו: אנחנו בזמנו גם פנינו, דיברתי עם ד"ר שמחה גתהון בעניין הזה, על התפקיד שמונתה, כמה שיותר לעשות מפגש עם נציגי עיריית ירושלים.

<מספין אלמיהו: יש פה שני קולות שמגיעים לעיריית ירושלים ואני לא יודע למה לתת מענה.

<מספין אלמיהו: לכן אני אומר, עדיף שיבוא קול אחד לעיריית ירושלים ואז אפשר לתת עליו מענה כמה שיותר מהר.

<מספין אלמיהו: לעיריית ירושלים לא נראה לי שתהיה התנגדות בעניין הזה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גב' שושנה בן דור, מנכ"לית ארגון צפון אמריקה למען יהודי אתיופיה.

<שושנה בן דור: אני לא מייצגת אף גוף סטטוטורי ואני אדבר חלק כשושנה וחלק כנקוץ'.

<שושנה בן דור: מכירים אותי כבר כמי שקשורה לקהילה 40 שנה.

<שושנה בן דור: אני הגעתי לדיון היום ואני שומעת מה הולך ואני צריכה להביע את כאב הלב, כיוון שיש לי חברים מאוד טובים בשני הצדדים, עם שורשים מאוד עמוקים.

<שושנה בן דור: שלמה, את אבא שלך אני הכרתי והוא היה אחד האינפורמנטים הראשונים שלי ואני מחזיקה את זה בלב שלי.

<שושנה בן דור: אני רואה פה חברים מאוד מאוד טובים, דני, שמחה, והרוח פה של להתנצח מאוד קשה עליי.

<שושנה בן דור: אני פשוט מבקשת שתימצא הדרך ששני הגופים ילמדו או ימצאו את הדרך לעבוד בשיתוף פעולה, כל אחד עם החוזקות שלו.

<שושנה בן דור: אני אולי אציע, אם אני יושבת ליד מספין, שאולי השלב הראשון, בלי כל הסטטוטורי הזה והחוק הזה וסעיף זה, שאני חושבת שמקשים על הנושא, אולי תלכו ביחד לעיריית ירושלים.

<שושנה בן דור: אני לא יודעת, אולי צריכים מיד לשלם ואולי ברגע שתגיעו יחד לעירייה ותגידו 'השטח הוצע לנו, לא יכולים לממש כעת, אנחנו בתהליך של הקמה, אין ברשותנו אפשרות כרגע לעשות כל מה שנרצה עם סכומי הכסף שלנו, אבל אנחנו מבקשים מתוך שיתוף הפעולה שהעירייה גם תשתף פעולה ותמתין'.

<שושנה בן דור: אני מאוד מקווה שיקום בית המורשת בשיתוף פעולה של כולם.

<שושנה בן דור: כפי שיודעים, אם אני עוברת לתפקידי כמנכ"לית של נקוץ' שהארגון שלנו בשנות ה-80 רכש ואסף הרבה מאוד פריטים מהכפרים שבהם גרו בני הקהילה לפני עלייתם.

<שושנה בן דור: האוסף הזה נשמר כפיקדון, היו אנשים שהציעו לקחת חלקים מהאוסף, האוסף שמור לבית המורשת, לכשיקום ולכשיהיו התנאים האקלימיים כדי לשמור ולהציג בצורה הראויה ושכולם יגיעו להסכמה במהרה בימינו ונוכל לצאת לדרך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גב' דניאלה ספיר, בבקשה, יושבת ראשון ארגון למען עידוד יצירתיות, תרגום ותרבות.

<דניאלה ספיר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, שהוא בעיניי הפרלמנטר המבריק ביותר שהכרתי אי פעם והכרתי מספיק בפעילות שלי למען העגונות, ופרופ' קורינאלדי יודע, שיתפנו פעולה המון גם בתחום הזה וגם בתחום האתיופי לא מעט.

<דניאלה ספיר: אני מברכת את כל אלה שנמצאים פה, כולם, כל אלה שמנסים ועושים כל כך הרבה דברים נפלאים.

<דניאלה ספיר: גם אני הייתי בהפגנה הגדולה, כמו פרופ' קורינאלדי, וגם אני יצרתי קשרים מאותה תקופה עם כל העדה ושאלתי את עצמי כמורה לספרות בבית ספר תיכון איך אני יכולה להועיל ולעזור.

<דניאלה ספיר: ב-1994, כשאני עשיתי עבודה, כשהייתי באוניברסיטת בר אילן ולמדתי לתואר שני חינוך מוקד חברתי, עשיתי עבודה על סטודנטים ממוצא אתיופי והחלטנו להקים עמותה, עוד לפני בהלצ'ין ב-1994, את האגודה הזאת, מנקודת מבט ישראלית ואתיופית ביחד, כדי לחשוף את התרבות הנפלאה של יוצאי אתיופיה ועשינו דברים נפלאים, קונגרסים ואירועים של שילוב תרבותי והשתלמויות והוצאת ספרים.

<דניאלה ספיר: יש לי, כדוגמה רק, הספר הזה והספר הזה, לא הבאתי את הכול.

<דניאלה ספיר: עשינו דברים באמת יפים ופעלנו במשך כמעט 20 שנה, אבל בעיות התקצוב התרבו בצורה ממש בלתי אפשרית, דרשו מאיתנו דברים, כל שנה הוסיפו עוד ועוד דרישות, כל משרדי הממשלה, עד כדי כך שאנחנו נתנו גם את הכספים שלנו.

<דניאלה ספיר: אני אישית אולי 130,000 נתתי מהכסף ולא קיבלתי ולא אקבל כנראה בחזרה.

<דניאלה ספיר: המצב היה מאוד מאוד קשה, יש לנו פה נציג משרד הקליטה, עד שאפילו תבענו את משרד הקליטה שעשה לנו בעיות.

<דוד יאסו: לא ידוע לי, אבל זה - - -

<דניאלה ספיר: לא ידוע לך, אני יודעת שלא ידוע.

<דניאלה ספיר: הפסדנו כמובן בגלל האריות שהציגו, הפרקליטות, כמובן שהפסדנו, אבל לפחות הבענו את המחאה שלנו, שבאמת יש כל כך הרבה בעיות, כל כך הרבה.

<דניאלה ספיר: הגענו למצב כזה שרק בקשה אחת קטנה, ואני חוזרת על המשפט של פרופ' קורינאלדי שאומר, עוד בחיי, אני רוצה לגמור את הספר הזה, הספר שהוצאנו לאור את החלק הראשון שלו, הספר של גדול סופרי אתיופיה, הדיס אלמיו, 'פקר אסכה מקבר', 'אהבה עד הקבר', הוצאנו לאור, אתם מכירים, בטח כולם יודעים, 'פקר אסכה מקבר'.

<דניאלה ספיר: הוצאנו תרגום בעברית.

אברהם נגוסה: תסכמי.

<דניאלה ספיר: אני רוצה את התקצוב לגמור את זה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים ב-12:00.

<דניאלה ספיר: אני מסיימת.

<דניאלה ספיר: יש לנו הבטחה שכן זה יתקיים.

<דניאלה ספיר: אני שומעת מה שאני שומעת, אני אומרת מתי.

<דניאלה ספיר: שמחה, מתי?

אברהם נגוסה: אנחנו התקדמנו, עכשיו מה שצריך זה שיתוף פעולה.

אברהם נגוסה: אורי קבדה, בבקשה, אבל בקיצור.

<אורי קבדה: תודה רבה.

<אורי קבדה: אני מברך את היוזמה על הפגישה, כבוד היושב ראש העלייה והקליטה, וכל המשתתפים פה, כולל יושבת הראש, דווקא אחת מהעדה שלנו, ד"ר שמחה גתהון.

<אורי קבדה: אנחנו רוצים אך ורק שיתוף פעולה, חבל על ההתנצחות שלנו פה.

<אורי קבדה: דווקא אנחנו צריכים להיות דוגמה ומופת.

<אורי קבדה: כל החוקים וכל הדברים האלה היו צריכים לבוא כדי להקים דבר אחד, אני כיושב ראש חדש של בהלצ'ין, אבל אני מאמין בנושא הזה ואני רוצה את התמיכה של כולם.

<אורי קבדה: לא להקים הרבה ארגונים, אלא לעשות.

<אורי קבדה: לכל אחד ארגון בהלצ'ין, ארגון עמותות למיניהם, צריך לעבוד בשיתוף פעולה.

<אורי קבדה: ההורים שלנו, אבותינו, הביאו את המסורת המקודשת הזאת, מה אנחנו מעבירים לילדינו?

<אורי קבדה: התנצחות, ויכוח, לא להגיע בזמן?

<אורי קבדה: תן לאתיופי תפקיד שלא יבנו אותו, לא יעשו אותו.

<אורי קבדה: עד מתי נלמד?

<אורי קבדה: חברים, אני לא יותר מומחה מהדוקטורים ומהפרופסורים, אבל אנחנו צריכים להסתכל בגובה העיניים על המבוגרים שלנו, על הקייסים שלנו, הם פרופסור של הקהילה, אנחנו מתנצחים בתפקיד, בבקשה, נשלב ידיים, ייקחו את האדמה, ייקחו את הכסף ולא נעשה כלום.

<אורי קבדה: אני לא רוצה לבזבז הרבה זמן, שיתוף פעולה, אהבה, אחדות, כן מראה את הפורום, המורשת, התרבות, הדת של הקהילה.

<אורי קבדה: אני רוצה להיכנס להרבה בזבוזים.

<אורי קבדה: למשל בזבזנו כסף פה ושם, הרבה דברים מיותרים.

<אורי קבדה: הכנס, אמרנו, היה אבן פינה, כולנו היינו באים לחגוג בהתנדבות, לא היה צריך לבזבז הרבה כסף, היינו צריכים ללכת לחניון המלכה, שמה, לא בבנייני האומה.

<אורי קבדה: מה עשינו?

<אורי קבדה: כלום.

<אורי קבדה: אז יש לי את הכבוד, ד"ר שמחה, כולנו משפחה, אבל להתנצח, 'אני דוקטור', 'אני פרופסור', 'אני סיימתי אוניברסיטה', האוניברסיטה שלי זה עבודת שטח, עבודת שטח של הקהילה, אם אנחנו נאבד את כל הדברים האלה אנחנו נבכה, הילדים שלנו יגידו 'מה עשיתם?

<אורי קבדה: מה העברתם לנו?' ויכוח.

<אורי קבדה: אז באמת מפה, אני לא רוצה לדבר הרבה, בואו לאחדות אמיתית, בואו לשיתוף פעולה, אנחנו צריכים לראות כל אחד כמו האצבעות שלנו, בלדבר ולהתפלסף אנחנו גאונים, אבל בעשייה, בבקשה, אני קורא לאחדות של הקהילה, לאחדות של הארגונים, גם לאחדות של המשרדים הממשלתיים, לעשות ביחד.

<אורי קבדה: אם נעשה ביחד, אפילו יחסרו לנו אנשים מקצועיים לעשות את העבודה הזו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: רוני אקלה, מנכ"ל הפרויקט הלאומי, בבקשה.

<רוני אקלה: תודה, אדוני היושב ראש.

<רוני אקלה: אני מצטרף למה שאורי אמר.

<רוני אקלה: אני זוכר בשנות ה-80, כשהתחלנו להקים את מורשת יהדות אתיופיה, בזמנו היה שר, השר צבן, שמינה את ד"ר בן גל שיוביל ויקים את המורשת.

<רוני אקלה: אני הייתי יועץ באותו זמן, נבחרנו לייעץ איך להקים את המורשת.

<רוני אקלה: בסופו של דבר זה לא הוקם, זאת אומרת היו תקציבים - - - זו גם החלטת ממשלה.

<רוני אקלה: דרך אגב, מה שמישהו אומר שמורשת יהדות אתיופיה או בהלצ'ין זה לא החלטת ממשלה, הוא טועה ומטעה.

<רוני אקלה: זו החלטת ממשלה.

<רוני אקלה: גם עכשיו הממשלה מקבלת את ההחלטה, החלטה על גבי החלטה.

<רוני אקלה: לכן אני אומר, שיתוף הפעולה בינינו יכול לקדם את הקמת מורשת יהדות אתיופיה ולא צריך להיות ויכוח בתוך הקהילה וזה יגרום לא להקים את בית מורשת יהדות אתיופיה וזה מה שאנשים רוצים.

<רוני אקלה: שתדעו לכם, מתוך הניסיון שיש לי, למה מחליטים החלטות?

<רוני אקלה: החלטה אחרי החלטה, כדי שלא להקים את מה שהחליטו לפני כן, עכשיו אנחנו נתווכח ואז בוויכוח הזה עוד הפעם תהיה החלטה אחרת ואז זה לא יקום.

<רוני אקלה: לכן אני מבקש, אני מכיר את כולכם, אני מוכן לתרום, בתור מתנדב, לעשות כמה שאפשר.

<רוני אקלה: יש לנו אנשים, כמו שאתם רואים, אנשים מבוגרים, יש להם מה לתרום לקהילה הזו, מה להשאיר לקהילה הזו.

<רוני אקלה: אם אנחנו לא נתעד אותם ולא נגיע אליהם עכשיו, הוויכוח בינינו יקבור את כל הדברים האלה.

<רוני אקלה: אני זוכר, כשהתחלנו היה לי שיער, היום אין לי שיער.

<רוני אקלה: אני הזדקנתי.

<רוני אקלה: אני אומר לכם, גם עכשיו, לפני שאנשים יילכו לעולמם אני רוצה שיעשו וייהנו.

<רוני אקלה: כמו שפרופ' קורינאלדי, אתה אמרת, אני רוצה שתראה את המאמץ העילאי שעשית, גם בהקמת המורשת וכולם ייהנו והקהילה תשאיר את המורשת לאותם צעירים, לקהילות הרבות שהביאה לארץ, שילמדו על יהודי אתיופיה.

<רוני אקלה: לכן אל תהיו צודקים, תהיו חכמים.

<רוני אקלה: בואו נהיה חכמים ונשתף פעולה.

<רוני אקלה: זה המסר שאני רוצה להעביר.

אברהם נגוסה: טוב.

אברהם נגוסה: פנטהון אספה, מנכ"ל טבקה ויושב ראש נציגות הארגונים של יוצאי אתיופיה, בבקשה, בקיצור.

<פנטהון אספה דויט: אדוני היושב ראש, תודה.

<פנטהון אספה דויט: כהרגלך, אתה מקיים את הדיונים החשובים, אני חושב שזכינו שאתה נמצא במקום הזה.

<פנטהון אספה דויט: זה מאוד חשוב.

<פנטהון אספה דויט: אני רוצה גם לברך את הקמת מורשת יהדות אתיופיה, לברך את דני על מינויו להיות המנכ"ל.

<פנטהון אספה דויט: אני חושב שהתקדמנו וזכינו, אבל אני שואל את השאלות, כמובן הנושא הזה מגובה גם בחוק, מגובה גם בהחלטת ממשלה וכמובן יש גם הסכם בינינו, בין ארגון בהלצ'ין לבין המרכז למורשת יהדות אתיופיה.

<פנטהון אספה דויט: אנחנו רואים שסוף סוף יש גוף סטטוטורי מגובה ובחסות הממשלה ויש לברך על זה, גם אלה שהחליטו.

<פנטהון אספה דויט: אני ברצינות או בצחוק אומר, החוק עבר ב-1 באפריל, אני מקווה שזה לא היה בדיחה, זה היה ברצינות ואנחנו כן נזכה לראות את החוק הזה מיושם ואנחנו כן צריכים לראות את המשותף, גם כקהילה וגם להסתכל על מה שנעשה עד עכשיו.

<פנטהון אספה דויט: גם 2012, גם שנת 2010, זה לא התחיל.

<פנטהון אספה דויט: גם בהלצ'ין, למרות שהתחילו ב-96', יש גם לפני זה ולכן החוכמה של מרכז המורשת שקם כגוף סטטוטורי והיכולת של המרכז הזה לאגד תחתיו ולנצל כל יכולת, כל פיסת מידע, כל דבר שקרה עד עכשיו ולאגד בתוכו.

<פנטהון אספה דויט: ההצלחה והכישלון טמונים בעניין הזה שנקרא יכולת של המרכז כן לאגד תחתיו את כל הדברים האלה וכן לקיים את ההסכם.

<פנטהון אספה דויט: אנחנו יודעים טוב מאוד, תכניות גרנדיוזיות שקמו ונפלו כאילו לא היו ועוד פעם מקימים עוד ארגון.

<פנטהון אספה דויט: אני מקווה שמרכז המורשת הזה לא יהיה כמו תכניות גרנדיוזיות שראינו שקמו ונפלו.

<פנטהון אספה דויט: זה יהיה תלוי גם במועצה וגם במנכ"ל וגם בחברים שתומכים, כן, צריך להבין ולהכיר ולהוקיר מה שארגון בהלצ'ין עשו עד עכשיו.

<פנטהון אספה דויט: יש הרבה מידע, הרבה אינפורמציה שאנחנו יכולים לנצל לטובת הנושא הזה.

<פנטהון אספה דויט: השקיפות מאוד חשובה.

<פנטהון אספה דויט: אני גם כיושב ראש וגם כמנכ"ל עמותת טבקה לא ידעתי על תהליך המינוי וכל הדברים האלה, יכול להיות שהייתי אקסטרני, לא ידעתי על זה, וגם לחשוף כמובן את רשימת החברים במועצה.

<פנטהון אספה דויט: אני חושב שזה חשוב מאוד שנדע.

<פנטהון אספה דויט: אז לא נראה איזה שהיא התנגדות כזו או אחרת שתבוא אחר כך.

<פנטהון אספה דויט: אני רוצה לשאול שאלה, לעניין התקציב.

<פנטהון אספה דויט: נאמר פה שאין תכנית עבודה והמנכ"ל עדיין לא נכנס.

<פנטהון אספה דויט: שאלה טכנית, אני אומר, אירוע השקה, אני מניח שעלה כמה גרושים, איך ההחלטה התקבלה?

<פנטהון אספה דויט: מי החליט בנושא הזה אם לא הייתה תכנית עבודה לגבי תקצוב?

<פנטהון אספה דויט: וכמובן המנכ"ל נכנס רק עכשיו, אם אפשר לענות לנושא הזה.

<פנטהון אספה דויט: תודה ושיהיה בהצלחה.

אברהם נגוסה: אני נותן לתטהייר המרי, חברת מועצה וגם נציגת המשרד לתוך המועצה, אני מבקש שתתייחסי גם לשאלה של פנטהון שהעלה עכשיו, כי אין לנו זמן לתת לשמחה או לדני, אז את גם יכולה לענות, כי את גם חברת מועצה וגם מייצגת את המשרד.

<תטייר מהרי: תודה, אדוני יושב הראש.

<תטייר מהרי: חשוב לי להגיד שחברי המועצה קיימו דיונים, יש סיכומי ישיבות, דנו בכל הנושאים ולגבי בהלצ'ין, הנושא הגיע למועצה והמועצה, דרך ד"ר שמחה, ביקשה לקבל חומרים כדי שנוכל לדון וכדי שנוכל לזמן אותם אלינו לישיבה.

<תטייר מהרי: קיבלנו סירוב, את זה כבר שמחה אמרה.

<תטייר מהרי: המועצה פתוחה לשיתופי פעולה ורוצה לעשות שיתופי פעולה, אבל לפני כן היא צריכה לקבל חומרים כדי לדעת על מה לדון.

<תטייר מהרי: זה לגבי הנושא הזה.

<תטייר מהרי: לגבי התקציב, אז כן היה תקציב, דני נכנס, אבל היה לנו תקציב, תקציב שאושר.

<פנטהון אספה דויט: מי מאשר?

<פנטהון אספה דויט: כי אני מבין עכשיו מדני שלא היה צריך לאשר - - -

<תטייר מהרי: חברי המועצה אישרו, עבר לאישור השרה, לאישור שר האוצר והתקציב אושר.

אברהם נגוסה: לא, אני אענה לך בנושא הזה.

אברהם נגוסה: לפי החוק יש זכות ליושבת ראש המועצה לחתום במקום המנהל עד שהמנהל ימונה.

<פנטהון אספה דויט: השאלה אם לדבר השני לא היה אפשר לעשות את האישור - - -

אברהם נגוסה: בוודאי, הם יכולים לעשות אם הם רוצים, אין מניעה חוקית.

אברהם נגוסה: אתה צודק.

<תטייר מהרי: הדבר השני זה נושא אחר.

<תטייר מהרי: יש פה נושא שצריך לדון בו לעומק, נושא הקרקע, מי רשום על הקרקע, אני לא חושבת שזה סביר שהמועצה תוציא כספים על קרקע שלא תהיה רשומה על שמה.

<תטייר מהרי: אנחנו תאגיד על פי חוק ואם הקרקע צריכה להיות אז היא צריכה להיות לתאגיד וזהו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: פרופ' קורינאלדי, מילת סיכום.

<מיכאל קורינאלדי: אני מודה מאוד ליושב ראש, אני בדעה, ואני מקווה שזה יתקיים, שאנחנו לא רוצים יותר בג"צים.

<מיכאל קורינאלדי: המוסד של הבג"צ זה הוועדה לעלייה וקליטה, ובאמת היושב ראש צריך להיכנס, העניין הזה של הקרקע, על שם מי היא תהיה רשומה, זה אפשר לפתור בהסכם כזה או אחר, כרגע מדובר על התקציב של התכנון על מנת שהעסק יתקדם, זה עוד לא עובר על בהלצ'ין.

<מיכאל קורינאלדי: זה אפשר לפתור בהסכם, בקלות, ואנחנו מוכנים לעשות מה שיגיד היושב ראש של ועדת העלייה וקליטה.

<תטייר מהרי: המועצה היא זו שמחליטה.

<מיכאל קורינאלדי: בסדר, אבל אם יש מחלוקת צריך מישהו שיכריע, אתם רוצים שבג"צ יכריע?

<מיכאל קורינאלדי: אז יהיה עוד בג"צ, היו 50 בג"צים, יהיה עוד אחד.

אברהם נגוסה: בלי ויכוח.

אברהם נגוסה: אני גם אגיד את זה באמהרית למשתתפים שמתקשים לעקוב בעברית, מאוד חשוב הדיון הזה, אני רואה שזה מאוד חשוב, זו התחלה כמובן.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לקיים דיון גם בנושא הזה, אבל אני רוצה להבהיר, גם לנציגי משרד התרבות וגם למנכ"ל וליושבת ראש המועצה, ארגון בהלצ'ין זה לא כמו ארגונים אחרים, מבחינת מעמדו בממשלה.

אברהם נגוסה: נכון, הוא רשום ברשם העמותות כארגון, גם אתם תירשמו, למרות שיש קצת שונות בגלל החוק, מה שחשוב פה שאתם צריכים לראות, בהלצ'ין, הארגון הוקם על פי החלטת ממשלה, ההחלטה נמצאת בידי, ב-7 בפברואר 1996, ואחר כך גם 22 בפברואר, החלטת ממשלה מספר 574/ע/4.

אברהם נגוסה: זה מספר החלטת הממשלה, שבסעיף 8 בהחלטה במפורש כתוב 'הממשלה מברכת על הקמת בהלצ'ין, המרכז למורשת יהדות אתיופיה ורואה עצמה מחויבת להבטחת פעילותו של המרכז ולפיתוחו'.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, פה יש מעמד שונה מהארגונים של יוצאי אתיופיה שאנחנו מכירים.

אברהם נגוסה: ונוסיף גם את החלטת הבג"צ.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר שפה ההתייחסות היא גם לניסיון שצברו כל השנים והחומר שנמצא אצלם יכול לתרום להקמתו ולחיזוקו של המרכז למורשת שיקום בעזרת ה' בקרוב.

אברהם נגוסה: מה שחשוב לעשות זה שיתוף הפעולה, להכיר בהם ולשלב אותם במועצה ציבורית, נציג של בהלצ'ין.

אברהם נגוסה: כנ"ל גם בוועדה המדעית, כי זה יתרום, זה יחזק.

אברהם נגוסה: אני אומר את זה לכולנו, כי זה לא של אף אחד פרטי, זה לא בית פרטי של אף אחד.

אברהם נגוסה: זו נקודה אחת.

אברהם נגוסה: אני יודע שאתם לא ממנים, מי שממנה זו השרה, ואז הוועדה קוראת, אני רוצה להקריא את החלטת הוועדה, מנהלת הוועדה דנה גורדון שושני תקרא לנו את ההחלטה ואני אחר כך אחזור על זה באמהרית גם.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת לשיתוף פעולה בין המועצה של מרכז מורשת יהדות אתיופיה לבין ארגון בהלצ'ין.

<דנה גורדון שושני: אני מבקש ממשרד התרבות להשיב לוועדה בכתב תוך שבועיים, אל"ף, מדוע המועצה החלה את פעילותה רק ב-2014 למרות שהחוק נתקבל באפריל 2012.

<דנה גורדון שושני: בי"ת, להעביר לוועדה את פרוטוקולי ועדת ברנר, המאשרים את מינויי חברי המועצה.

<דנה גורדון שושני: גימ"ל, מדוע לא מונה מנכ"ל למרכז עד לשנה זו, דל"ת, מדוע לא הושלם מינוי 13 החברים במועצת המרכז.

<דנה גורדון שושני: בנוסף קוראת הוועדה לשרת התרבות למנות בהקדם, במועצת המרכז למורשת יהדות אתיופיה, נציג ארגון בהלצ'ין.

<דנה גורדון שושני: הוועדה קוראת למועצת המרכז, בשיתוף ארגון בהלצ'ין להתכנס בהקדם לישיבה עם נציגי עיריית ירושלים כדי להבטיח שהשטח המוקצה לבית המורשת יישמר לזכותו.

<דנה גורדון שושני: הוועדה תקיים בקרוב דיון מעקב נוסף בנושא - - -

מירב כהן: סליחה, אדוני היושב ראש, לבקש מאיתנו פרוטוקולים של דיון של ועדה שהיא של ועדה חוץ - - -

אברהם נגוסה: יש לנו זכות.

מירב כהן: אבל לא לנו.

אברהם נגוסה: זה תשאירי, אנחנו - - -

מירב כהן: הבקשה מופנית אלינו.

אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו נפנה לוועדה ישר ואנחנו גם נראה את המינוי, כל המכתבים, לפי החוק.

מירב כהן: אז אתם פונים?

מירב כהן: פשוט שיהיה ברור, כי זה נוסח כפנייה למשרד שלנו ואנחנו לא יכולים לספק פרוטוקולים של ועדה - - -

אברהם נגוסה: אז בואי נתקן את ההחלטה, הוועדה תפנה לוועדה - - -

<דנה גורדון שושני: תחת מי ועדת ברנר?

<דנה גורדון שושני: תחת איזה משרד?

מירב כהן: זאת הוועדה לבדיקת מינויים שליד משרד המשפטים.

אברהם נגוסה: אנחנו נפנה.

אברהם נגוסה: הוועדה תפנה.

אברהם נגוסה: (אומר דברים בשפה האמהרית).