ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 218, 2016-06-27 10:10

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום ה-27 ביוני 2016, כ"א בסיון התשע"ו.

יעקב מרגי: על סדר היום סכסוך העבודה של הסגל האקדמי הזוטר באוניברסיטת בן גוריון.

יעקב מרגי: אתם מאוניברסיטת בן גוריון?

יעקב מרגי: אנחנו שכנים.

יעקב מרגי: לקחתם לי את מגרש המשחקים שהיה לי בילדות, אבל לא משנה.

יעקב מרגי: אתם בנויים על מגרש המשחקים שלנו.

יעקב מרגי: זאת אותה תרומה מתקופתו של ברוורמן?

<קריאה: זה רק מיחזור.

יעקב מרגי: חשבתי שרק בכנסת ממחזרים.

<קריאה: התנאי היה שבני הזוג ילכו לעולמם.

<קריאה: הם האריכו ימים.

<קריאה: לשמחתנו.

יעקב מרגי: אני מבין שהם הגבילו זאת לפיתוח בלבד.

<קריאה: אנחנו לא מקבלים את הכסף.

<קריאה: רק את הקרן והקרן רק לפיתוח.

יעקב מרגי: אני חושב שזה חכם ונכון.

מירב בן ארי: יפה מאוד.

יעקב מרגי: סוף סוף הנגב עוקף את המוסדות במרכז.

יעקב מרגי: נמצאים אתנו נציגי ה-מל"ג?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נראה לי שלקחתי אותך מדיון חשוב.

יעקב מרגי: ארגון הסגל האקדמי הזוטר, בבקשה.

יעקב מרגי: חברי הכנסת שפנו אלי, אחד מהם הוא חבר הכנסת יוסי יונה שנמצא בעתירה בבג"ץ.

מירב בן ארי: אסור לעתור לבג"ץ.

יעקב מרגי: לא מומלץ לחברי כנסת שמלינים על התערבות הרשות השופטת ברשות המחוקקת אבל יש כאלה שעושים זאת.

יעקב מרגי: לפעמים זה הכרח לא יגונה.

יעקב מרגי: בבקשה, נציגי הסגל הזוטר.

<עמית שמרת: תודה.

<עמית שמרת: אני מלמד מתמטיקה באוניברסיטת בן גוריון מאז שנת 2009 ובמקביל, החל משנה זו, אני יושב ראש ועד העובדים של ארגון הסגל האקדמי הזוטר.

מאיר כהן: אתה דוקטור למתמטיקה?

<עמית שמרת: לא.

<עמית שמרת: בעל תואר שני.

יעקב מרגי: תכניס אותנו לעניינים.

יעקב מרגי: יש את הסגל הבכיר.

<עמית שמרת: הסגל הבכיר כולל מרצים שקיבלו תקן וקביעות והם משלבים מחקר והוראה.

<עמית שמרת: הסגל הזוטר, מדובר על כ-2,200 עובדים שמבצעים בפועל את רוב עבודת ההוראה באוניברסיטה.

יעקב מרגי: יש עוד סקטור אחד.

<עמית שמרת: הם נחלקים לתלמידי מחקר, מסטרנטים ודוקטורנטים, שעובדים תוך כדי התואר האקדמי שלהם ועמיתי הוראה בעיקר, שהם כמה מאות עובדים, שבדרך כלל סיימו תואר דוקטור ולא נקלטו בסגל הבכיר, בין היתר בגלל צמצום מאוד חריף בשיעור מספר חברי הסגל הבכיר באוכלוסייה בישראל בעשורים האחרונים והם נשארים בתפקידי הוראה באוניברסיטה.

עודד פורר: כמה שעות מלמד מי שהוא מהסגל הזוטר וכמה שעות מלמד מי שהוא מהסגל הבכיר?

<עמית שמרת: לגבי הסגל הבכיר, יצטרכו לענות עמיתיי מהאוניברסיטה.

מאיר כהן: שמונה שעות.

עודד פורר: שמונה שעות זה הסגל הבכיר?

<שמעון ישי: משרה מלאה של סגל בכיר היא שמונה שעות הוראה.

<שמעון ישי: משרה מלאה של סגל זוטר בהוראה פרונטלית היא גם שמונה שעות הוראה שבועיות.

<עמית שמרת: פרט לעמיתי הוראה שמלמדים עשר שעות.

<שמעון ישי: הסגל הזוטר גם עוסק בתרגול עבודות שזה קצת יותר שעות הוראה.

מאיר כהן: בנוסף להיותם מתרגלים, הם חייבים לתת שמונה שעות פרונטליות.

<שמעון ישי: יש סגל זוטר שעוסק רק בהוראה ויש סגל זוטר שעוסק רק בתרגול.

מאיר כהן: אני הייתי מורה כל חיי ועבדתי שלושים שעות פרונטליות.

<קריאה: יש מקומות בעולם שמלמדים 16 שעות ואז מצליחים על אותו היקף של עלויות ללמד יותר סטודנטים.

יעקב מרגי: עכשיו תכניסו אותנו לסכסוך.

יוסף ג'בארין: אמרת 2,200 סגל זוטר.

יוסף ג'בארין: כמה בכיר?

<עמית שמרת: נדמה לי שיש כ-800.

<שמעון ישי: בערך 850.

יוסף ג'בארין: אם כן, שני שלישים מהסגל זה הסגל הזוטר.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אבל צריך להסביר שמדובר בסגל זוטר משני חלקים, אחד הם מסטרנטים ודוקטורנטים שכל מהותם היא לעשות מחקר, להגיע לדרגה האקדמית וללכת הביתה.

יעקב מרגי: כדי לשפר את שכרם הם גם מתרגלים.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: הם רוצים לעשות מחקר.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: יש סגל אקדמי זוטר שאלה עמיתי הוראה.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לצערנו היה לנו עשור אבוד באקדמיה, כולכם יודעים, והעשור האבוד הזה יצר מצב שהרבה אנשים - - -

יעקב מרגי: המל"ג לא חושב כמוך ואני בוויכוח מתמיד אתם.

יעקב מרגי: אני טוען שיש עשור אבוד והם לא מאמינים לי.\

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כהיסטוריון אני יכול להגיד לך שיש עשור אבוד.

יעקב מרגי: הם חושבים שאני הזוי.

<קריאה: לדעתי יש משהו כמו ארבעה עשורים אבודים.

<קריאה: יש כאלה שיש להם כבר תואר דוקטור והם לא מצאו בית באקדמיה הישראלית, לצערנו.

<אלמוג סלע: עוד אמירה קטנה לגבי היחס בין האוכלוסיות.

<אלמוג סלע: צריך לשים לב שהסגל הבכיר כמעט כולם במשרה מלאה והסגל הזוטר עליו אנחנו מדברים, בדרך כלל זאת חלקיות משרה.

<אלמוג סלע: לכן קשה מאוד להשוות ביחס ביניהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תמשיך.

יעקב מרגי: בואו נצלול לנושא.

<עמית שמרת: לתפיסתנו הסכסוך הקונקרטי הנוכחי נמצא בנקודת המפגש בין שני משברים מתמשכים.

<עמית שמרת: האחד זה משבר מדעי הרוח שמתבטא באקדמיה בירידה בשיעור אחוז תלמידי התואר הראשון.

<עמית שמרת: ירידה חריפה של הנרשמים ללימודים במדעי הרוח ואני חושב שיש לו גם השלכות חברתיות ותרבותיות.

מירב בן ארי: זה בכל האוניברסיטאות בארץ.

<עמית שמרת: הבעיה הכרונית המתמשכת השנייה היא מעמדו המעורער ואולי אפילו המתערער של הסגל הזוטר שסובל מכמה בעיות כרוניות שאחת מהן היא היעדר ביטחון תעסוקתי.

<עמית שמרת: אנחנו עובדים משנה לשנה בלי ידיעה ברורה מה יהיה גורלנו בשנה הבאה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: מספר הסטודנטים באוניברסיטאות צונח?

יעקב מרגי: מספר הקורסים מצטמצם?

<עמית שמרת: למיטב ידיעתי יש ירידה קלה במספר הנרשמים לכל מחזור בשנים האחרונות.

יעקב מרגי: ואתם לא יודעים מה מחכה לכם בעשור הקרוב.

יעקב מרגי: אני מודע לגרף של העשור הקרוב.

<עמית שמרת: העובדה שיש משבר מתמשך מתבטאת בכך שסכסוכים מהסוג הזה – אצלנו זו כבר השנה השנייה ברצף בה נקלענו לסכסוך עבודה סביב פיטורים במדעי הרוח ובאוניברסיטה העברית, זה די מדהים, חברים מהאוניברסיטה העברית לא נמצאים כאן היום כי הם נמצאים במשא ומתן סביב סכסוך במדעי הרוח.

יעקב מרגי: שם יש כמה סכסוכים.

<עמית שמרת: זו השנה הרביעית ברצף כאשר בשתי שנים קודמות הם אפילו נקלעו לשביתה לא מבוטלת וארוכה.

<עמית שמרת: ברור שיש כאן תופעה כרונית ואני כבר עונה לכבוד יושב ראש הוועדה שנכון לקבוע דיון נוסף בו נו כל להתעמק לא רק במשבר הקונקרטי הזה אלא להביא מומחים, להביא את הקול של העובדים ולדון איך לייצר את המערכת הזאת.

יעקב מרגי: אני מאלה שטוענים שבמל"ג קרו תהליכי התנוונות.

יעקב מרגי: במקום לקרוא להם לעשות דיונים מעמיקים, מחקרים ולהוביל את ההשכלה הגבוהה, אתה רוצה שאני אעשה זאת?

<קריאה: תעזור להם.

יעקב מרגי: אני שאלתי את השאלה כדי שהיא תישאר באוויר.

<עמית שמרת: אני חושב שזאת בעיה שקיימת בכל האוניברסיטאות בארץ.

מאיר כהן: מה הליבה של הסכסוך?

<עמית שמרת: קודם כל, אני רוצה לבשר בשמחה מסוימת שאתמול נמסרו לנו נתונים שנראה שאולי יאפשרו התחלה של התקדמות לפתרון המשבר.

<עמית שמרת: יש עדיין עבודה אבל בהחלט נתונים חיוביים יותר מכפי שהיו לנו בעבר.

<עמית שמרת: כרגע הפערים שאני מזהה הם בעצם לגבי האפשרות להגיע להסדרה טובה של הסכסוך הנוכחי שמתבטא למשל בכך שאנחנו נדע שהנתונים שנמסרו לנו – נמסרו לנו סוף סוף נתונים קונקרטיים ומוסברים על הפיטורים במדעי הרוח – הם סופיים, בגבולות הסביר, בגבולות תנודות קלות, כי לא נאמר לנו עדיין משהו חד משמעי בנושא הזה.

מאיר כהן: כמה יפוטרו?

יעקב מרגי: כמה שפחות.

<עמית שמרת: כמה שפחות.

<עמית שמרת: כן.

<עמית שמרת: שוב, צריך לפרוט את זה לתקנים.

<עמית שמרת: אני יכול לפרוט את זה לתקנים.

יעקב מרגי: זאת שאלה לאוניברסיטה.

יעקב מרגי: אל תשאל אותו.

מאיר כהן: אני רוצה לשאול אותך, היועצת המשפטית.

מאיר כהן: במשרות, יש 800 משרות של הסגל הבכיר, כמה במשרות – לא באנשים?

<אלמוג סלע: אנחנו מדברים כרגע על 43 סיומי העסקה שכוללים גם תלמידים שמסיימים ללמוד, גם אנשים שהתפטרו וגם אנשים - - -

יעקב מרגי: כל המשבר הזה מדבר על 43 אנשים?

<אלמוג סלע: בכל הנתונים כרגע מדובר על 43 פלוס יש צפי - מדברים על תנודתיות – של עוד עשרים וכמה.

<שמעון ישי: אני רוצה להכניס לפרופורציה.

<שמעון ישי: נכון להיום מדובר על 46 תקנים.

מאיר כהן: אלה יכולים להיות שמונים אנשים.

<שמעון ישי: סליחה.

<שמעון ישי: 46 עובדים.

יעקב מרגי: שאלה יכולים להיות עשרים תקנים.

<אלמוג סלע: ואפילו פחות.

<שמעון ישי: מצבם של עוד 23, נכון להיום, לא ברור לנו.

<שמעון ישי: זה תלוי במספר הנרשמים לקורסים.

<שמעון ישי: אם אנחנו לוקחים את המספרים בשנים קודמות, בשנה שעברה היו 68 אנשים שסיימו את העסקתם, לפני כן היו 59 אנשים ובשנת 2013 היו 66.

<שמעון ישי: הסברנו לסגל הזוטר שזאת לא שנה חריגה.

<שמעון ישי: נכון שאנחנו יודעים ורואים ירידה במספרים ולצערי באמת סיומי העסקה גדלים בשנים האחרונות אבל לא קרה שום דבר השנה ביחס לשנים קודמות.

<שמעון ישי: טענו את זה והסברנו את זה לנציגי הסגל הזוטר.

יוסף ג'בארין: הבעיה היא לא השנה.

יוסף ג'בארין: זה בדיוק העניין.

יוסף ג'בארין: כל שנה מפטרים יותר.

<שמעון ישי: לא, לא מפטרים יותר.

יעקב מרגי: הוא לא אמר את זה.

יוסף ג'בארין: אבל זה לא נפסק.

יעקב מרגי: אתה אומר עובדה שלכאורה צריכה לתת לנו תמונת מצב.

יעקב מרגי: ביושרו ובהגינותו, למרות שהוא נציג ארגון עובדים, נקרא לזה כך לצורך העניין, הוא נתן סקירה לגבי מה שקורה.

יעקב מרגי: זה הרי לא צריך לעניין אותו אבל הוא שם את הדברים ואמר מה קורה באקדמיה, בהשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: אתה אומר לי שאין משהו חריג השנה לעומת שנה שעברה.

<שמעון ישי: חד משמעית.

<שמעון ישי: אין.

יעקב מרגי: לא יצויר שעכשיו בהליך הרישום אתה ממלא את כל הקורסים, יהיה הליך של קיצוץ בסגל?

<שמעון ישי: לא.

<שמעון ישי: אנחנו צריכים להבין משהו.

<שמעון ישי: הבעיה של הסגל הזוטר, והם הגדירו את זה בשיחות אתנו, היא לאו דווקא הדברים שנעשים בפועל עכשיו בשטח אלא תכניות עתידיות שיש להם.

<שמעון ישי: בגלל המשבר המתמשך במדעי הרוח, ירידה משמעותית במספרי הסטודנטים שבאמת הולכת ויורדת, ואני אתן לכם מספרים.

<שמעון ישי: לצערי זה קיים ולא רק באוניברסיטה שלנו אלא בכל המוסדות.

יעקב מרגי: אני אתן לך המחשה.

יעקב מרגי: אתה מבין בגרפים.

יעקב מרגי: חבריי חברי הכנסת, חברתי מירב בן ארי ואנכי היינו במל"ג, בעשור הקרוב הגרף מדבר על ירידה במספר הסטודנטים.

יעקב מרגי: סליחה על הביטוי אבל אין חומרי גלם.

יעקב מרגי: במקום לעודד ילודה, בכינו למה הערבים והחרדים מביאים ילדים.

יעקב מרגי: אתמול היה דיון על הבלמים שהמל"ג והחסמים שהיא מערימה על שילוב של חרדים באקדמיה.

יעקב מרגי: זה המשאב הבא שאפשר להשתמש בו.

יעקב מרגי: אצל הערבים איכשהו זה קצת השתפר למרות שצריך לעשות שם עבודה, אצל החרדים צריך לעשות עבודה רבה.

יעקב מרגי: אני מלווה תהליך מסוים של הקמת מח"ר בבן גוריון וכבר שנה מדברים על הפרוצדורות, על התהליכים, על הבירוקרטיה.

יעקב מרגי: זה משבר.

מאיר כהן: אשתו סיימה אצלכם תואר שני במקרא.

מאיר כהן: חמישה חבר'ה למדו.

יוסף ג'בארין: אולי תחדדו את הקושי.

<עמית שמרת: קודם כל, בהיבט הרחב, מדינת ישראל צריכה לקבל החלטה האם היא רוצה מדעי הרוח.

<עמית שמרת: כלומר, האם זה רק עניין של מספר נרשמים או שמחזיקים מחלקות מסוימות גם לטובת העתיד המחקרי.

<עמית שמרת: מדובר על – אם מותר לי להשתמש בקלישאה – נכסי צאן ברזל.

<עמית שמרת: המחלקה לספרות עברית באוניברסיטת בן גוריון נחשבת מחקרית וכך גם המחלקה למחשבת ישראל.

מאיר כהן: כמה היום לומדים מחשבת ישראל?

<קריאה: לתואר ראשון?

<קריאה: חמישה סטודנטים.

מאיר כהן: אני סיימתי אצלכם ולמדו בין שלושים לארבעים סטודנטים.

<עמית שמרת: אני כן יכול לומר שהאוניברסיטה העברית למשל, לפחות רשמית, מכריזה שתנסה להתנהל במדעי הרוח.

<עמית שמרת: זאת שאלה מעניינת, עד כמה הם עומדים בזה אבל זה משיקולים אקדמיים בלבד ולא משיקולים תקציביים.

<עמית שמרת: אני לא מגלגל את כל הכדור לפתחה של ההנהלה.

<עמית שמרת: יכול להיות שהחלטה כזאת צריכה להתקבל ברמה גבוהה יותר וצריך להינתן פתרון מערכתי ברמת המל"ג שמייצב את המערכת הזאת כי למערכת הזאת יש גם היבט מחקרי.

<עמית שמרת: כשחברי סגל זוטר מפוטרים, זה חד משמעית פוגע בדור העתיד של המחקר.

<עמית שמרת: ברמה הכי קונקרטית, אני דיברתי בשבוע האחרון עם שני מסטרנטים במחלקה למדעי הרוח שראו פיטורים של דוקטורנטים במחלקה ואמרו לי שהם לא ימשיכו לדוקטורט בסוף התואר השני כי אין להם להיקלט כסגל בכיר וגם כדוקטורנט יהיה קשה להם להתפרנס והם צריכים לחשוב גם על עצמם.

<עמית שמרת: זאת אומרת, יש כאן השלכות קונקרטיות שאני מניח שזו רק דוגמה ואנקדוטה שממחישה ואתן.

יעקב מרגי: המשבר במדעי הרוח, אין ספק – אמנם נדרשנו לזה בדיון בעקבות המשבר שהיה באוניברסיטה העברית – שהמל"ג יצטרך לקבל החלטה אם הוא שם את הידיים על ההגה ומכוון את ההשכלה הגבוהה גם לצרכים של החברה בישראל כלקוחות השוק.

יעקב מרגי: כרגע התחושה היא שההשכלה הגבוהה נזרקת בין הגלים לפי כוחות השוק וזה לא נכון שכך יקרה.

<עמית שמרת: אם יורשה לי עוד משפט, לתקן את ידידיי הנכבדים מהאוניברסיטה.

<עמית שמרת: אני חושב שהם עצמם קוראים את הנתונים באופן לא מדויק.

<עמית שמרת: סיומי העסקה בשנים הקודמות, רשומה גם כמות גדולה של אנשים שהם מינוי של סגל זוטר כאשר כחלק מארעיות התמידית שלו נגמר כל שנה.

<עמית שמרת: עברנו על סיומי העסקה של חלק מהאנשים שאנחנו מכירים.

יעקב מרגי: חלק גדול מהמורים בישראל – אני אומר זאת לצערנו הרב – עדיין מקבלים ב-31 למאי מכתב פיטורים.

יוסף ג'בארין: זה לא מנחם אותו.

יעקב מרגי: כל שנה החוזה מתחדש להם.

<עמית שמרת: אני באמת לא חושב שזה נעשה בזדון אבל אנחנו מצאנו ברשימות סיומי העסקה בשנה שעברה, סיומי מינוי.

<עמית שמרת: כלומר, למשל דוקטורנט שמונה בשנה שעברה, המינוי שלו הסתיים והוא מונה מחדש.

<עמית שמרת: אז קשה לספור את זה כסיום העסקה.

<עמית שמרת: ביקשנו נתונים כדי שנראה שהשנה היא כן חריגה במידת מה.

<עמית שמרת: שוב, אני אומר בכנות שאנחנו לפחות באנו לוועדה הזאת כדי לחפש איך לפתור את המשבר הזה ולקדם ולא כל כך להתנצח.

יעקב מרגי: לא, זאת לא התנצחות.

<עמית שמרת: באנו לחפש את הדרך לסגור את המשבר בצורה שתספק את שני הצדדים.

מאיר כהן: אנחנו מתנצחים מולכם?

<עמית שמרת: לא.

<עמית שמרת: אני לא רוצה להתנצח.

יעקב מרגי: אין התנצחות גם מול האוניברסיטה.

יעקב מרגי: פרופסור אריאל פלדשטיין, בבקשה.

<שמעון ישי: אם אפשר, לפני כן.

<שמעון ישי: אני רוצה להבהיר כדי שלא יתקבל כאן רושם לא נכון.

<שמעון ישי: כשאני דיברתי על המספרים, דיברתי על מספרים מוחלטים של סיומי העסקה מכל מיני סיבות.

<שמעון ישי: גם השנה, אתם קיבלתם את זה וישבנו אתכם ברחל בתך הקטנה עם שמות של אנשים.

<עמית שמרת: זאת אולי אי הבנה שצריך ליישר בינינו.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פרופסור פלדשטיין.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: בגילוי נאות אני צריך להגיד שאני היסטוריון, כך שאני איש רוח.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אני רוצה לחלק את הדבר לשני חלקים.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: האוניברסיטה נמצאת תחת המועצה להשכלה גבוהה ואני לא מחדש בזה כלום.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כל מה שקורה בלימודי האנגלית, זאת הנחיה של המועצה להשכלה גבוהה.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן האוניברסיטה מחויבת להוביל את המהלך שסטודנט היום במדינת ישראל ברמות הנמוכות רשאי לבחור אם הוא לומד באוניברסיטה או באוניברסיטה הפתוחה ובעצם העובדה שסטודנטים בוחרים, זה גוזר על מספרי הקורסים שאנחנו נוכל לפתוח בשנה הבאה.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לגבי מדעי הרוח.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: האוניברסיטה עושה מאמצים.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אנחנו עושים מאמצים.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה עצוב שאין תלמידים במדעי הרוח אבל כאשר נרשמים להיסטוריה של עם ישראל חמישה סטודנטים או שבעה למחשבת וכדומה, אנחנו קודם כל חייבים, בדיווח שאנחנו מוסרים ל-ות"ת, לתת את הנתונים על היקפי העסקה של חברי הסגל הקבוע שלנו ולכן הקורסים נלמדים.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה לא שהאוניברסיטה מנסה לפגוע.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: האוניברסיטה קיימת גם כדי ליצור את הדורות הבאים.

יעקב מרגי: אתם מקיימים קורסים שעל פניו הם לא כלכליים.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אני אתן לך דוגמה.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אני מלמד קורס, יש לי שלושה תלמידים מהיסטוריה ו-87 מפקולטות אחרות.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זאת המציאות.

מאיר כהן: קורס כללי?

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: קורס כללי.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: קורס העשרה.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה מה שאנחנו עושים.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אין לנו ברירה כי אנחנו קודם כל צריכים ליצור את המצב שאפשר לקיים את הקורס.

יעקב מרגי: אתם מחויבים לקיים קורסים כאלה או עושים זאת מרצון?

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: מאחר וחברי הסגל הבכירים שלנו צריכים ללמד, זה חלק מתנאי ההעסקה, אני חייב לתת לו את הקורסים ללמד, נכון?

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כי אחרת, ייווצר מצב שאני לא נותן לו ללמד.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן אנחנו צריכים ללמד.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אנחנו פותחים את זה לקורסי העשרה כדי שיבואו סטודנטים מפקולטות אחרות.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כאשר בא דיון לגבי סגל אקדמי זוטר, אם הוא מלמד או לא, זה לא בא באיזה עיוורון או לאחר יד, כאילו הם סגל זוטר, בואו נגיד להם ללכת.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לא.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אבל כאשר לקורס מבוא נכנסים חמישה סטודנטים ולאחר מכן יש נגזרת לשנים הבאות, אין מה לעשות, זאת המציאות ואת זה צריך להבין.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה לא בא ממקום שאנחנו רוצים לפגוע.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: הסגל הזוטר, כמו שאמרתי, הדוקטורנטים והמסטרנטים, הם הלב של האוניברסיטה.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: חברי הסגל מנחים ומדריכים וזה דור העתיד.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אם אנחנו לא נעשה את זה, לא יהיה לנו את דור העתיד.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: יש כאן מציאות רוחבית במדינת ישראל ואני חושב שצריך לקיים את הדיון האחר.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אנחנו יושבים כאן כנציגי אוניברסיטת בן גוריון ואני חושב שזאת לא רק הבעיה של בן גוריון אלא הבעיה היא כללית.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים.

מירב בן ארי: עסקנו בזה.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן יש בעיות שנגזרות עלינו.

יעקב מרגי: אנחנו מתמקדים במשבר שקורה במדעי הרוח.

יעקב מרגי: אתה רוצה לומר לי שרוב הפסקות העבודה, רובן המכריע, בעטיה של אותה בעיה ואותו משבר במדעי הרוח?

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: גם המשבר של מדעי הרוח.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: למשל, הוזכרה כאן המחלקה לספרות.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: באמת הוקמה באוניברסיטה במשך שנים מחלקה מאוד חשובה לחקר הספרות העברית.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: זה תחום מאוד מאוד חשוב.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: מה שקרה זה שבמציאות בה יש כל כך הרבה מכללות ומכללות שהיו מכללות חסות ויצאו לעצמאות, כמו למשל מכללת אחווה שהייתה הרבה שנים תחת החסות האקדמית, הסטודנטים שהגיעו מאחווה למחלקה ואפשרו פתיחת קורסים נוספים, יותר לא מגיעים.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: יש החלטת מל"ג שאחווה יוצאת לעצמאות, הסטודנטים לספרות שבאים לבן גוריון - באים לבן גוריון, ואין לנו יותר סטודנטים שמגיעים בשנה ג'.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן קורסי הסמינר שהיו בשנה ג', באופן טבעי צריכים לקטון כי אין מספיק סטודנטים שלומדים בשנה ג' במחלקה לספרות.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לכן זאת המציאות.

יעקב מרגי: גם בגלל המשבר במדעי הרוח וגם בהתנהלות.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: נכון.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: בתכנון.

מירב בן ארי: גם בגלל שסטודנטים מעדיפים ללמוד משהו שיהיה להם מה לעשות אתו.

מירב בן ארי: אתם יודעים כמה מקצועות חדשים נכנסו לאוניברסיטאות ולמכללות?

מירב בן ארי: עשרות מקצועות.

מירב בן ארי: מה לעשות שזה כמו ארון, אתה מכניס.

מירב בן ארי: אני יודעת שהיינו רוצים שכולם ילמדו מדעי הרוח, אבל היום, אם אתה שואל חבר'ה צעירים, הם לא רוצים ללמוד את זה כי זה לא ייתן להם דבר.

יעקב מרגי: תפקיד מדינה ותפקיד הרגולציה הוא להסתכל פני עתיד.

מירב בן ארי: אני לא יודעת.

יעקב מרגי: לראות אם מחר, בעוד עשרים שנים, ולא להתעורר עת מתקיים משבר בעוד עשר שנים.

מירב בן ארי: איזה משבר?

מירב בן ארי: מה אתה רוצה שהילדים שלך ילמדו באוניברסיטה?

מאיר כהן: אצל מירב בן ארי אין שום משברים והכול בסדר.

מירב בן ארי: זה לא קשור.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה אדוני.

עודד פורר: האמת שזה בהמשך לשיח בינך לבין חברת הכנסת בן ארי.

עודד פורר: אני חושב שאנחנו עוסקים כאן - בדיון הזה שהוא חשוב - בנגזרת של הבעיה המהותית שקיימת, וקיימת בעיה מהותית באקדמיה וזה דיון שראוי לקיים אותו לגבי איך שהמל"ג מתכנן את עצמו קדימה.

עודד פורר: אני חייב לומר שאני לא מסכים אתך, מירב, בהרבה דברים.

עודד פורר: אני חושב שיש בעיות ויש קורסים שהמציאות גורמת למצב שהם ייסגרו או ייעלמו מן העולם.

עודד פורר: מדינה צריכה להתערב כשיש כשל שוק.

עודד פורר: אנחנו יודעים שיש שם כשל שוק למשל בלימודי היסטוריה כי אין מספיק נרשמים.

עודד פורר: כאן יש מקום - זאת עמדתי, אני לא יודע מה עמדת החברים אבל אני חושב שזה דיון שהוא ראוי – לגבי דיפרנציאציה גם בשכר הלימוד לסטודנטים.

עודד פורר: אם אני רוצה לעודד סטודנטים ללמוד הנדסה כי חסרים לי לימודי הנדסה, אני יכול לקבוע שלימודי הנדסה יעלו אלפיים שקלים בשנה ומי שרוצה ללמוד משפטים באוניברסיטת בן גוריון, ישלם שלושים אלף שקלים או ארבעים אלף שקלים בשנה.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: על לימודי המשפטים באוניברסיטת בן גוריון הוא משלם 11 אלף שקלים.

יעקב מרגי: הוא נתן דוגמה.

עודד פורר: באותה מידה יכולה המדינה לבוא ולומר שהיא צריכה והיא מחויבת להגן על החוגים להיסטוריה, לספרות ולמקצועות דומים.

עודד פורר: אני לא צריך שיהיו שם מיליוני סטודנטים או מאות אלפי סטודנטים אבל בהחלט אני חושב שאנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו שהמחלקות האלה ייסגרו.

עודד פורר: מה שקורה כאן זה שהם מובילים אותם לסגירה.

עודד פורר: זה באיזשהו תהליך שהוא ברור.

עודד פורר: הסוף ברור.

עודד פורר: מנסים לתת לסוס פחות ופחות לאכול ובסוף הוא ימות.

עודד פורר: לצערי נראה שאין מדיניות ברורה של המל"ג ושל ה-ות"ת לגבי איך מתקצבים בהקשר הזה ולא רק איך מתקצבים אלא איך מאפשרים לאוניברסיטאות למשוך סטודנטים למקומות שהם לא בהכרח רוצים ללמוד.

עודד פורר: היכולת היא באמצעות הכסף.

עודד פורר: תאמין לי שאם תואר ב.

עודד פורר: א.

עודד פורר: בספרות היה עולה אלף שקלים בשנה, כנראה שהיינו רואים קצת יותר נרשמים.

מירב בן ארי: אני לא בטוחה.

מירב בן ארי: אני אומרת לך את האמת.

מירב בן ארי: אני לא בטוחה אם הכסף הוא העניין.

מירב בן ארי: שכר הלימוד בישראל לא עלה כבר 15 שנים.

מירב בן ארי: 15 שנים משלמים 10,000 שקלים באוניברסיטה כאשר במכללות זה עולה יותר.

עודד פורר: הרבה מאוד עובדי מדינה והרבה מאוד שכירים שיוצאים ללימודים כדי לקבל תואר ב.א.

עודד פורר: ולומדים רק מדעי המדינה, יכול להיות שהיו הולכים למדעי הרוח כי זה יותר זול.

מירב בן ארי: מדעי המדינה, זה מבוקש.

יוסף ג'בארין: אין ספק שאנחנו מודעים לקשיים.

יעקב מרגי: דרך אגב, דיון בו משתתפים חמישה-שישה חברי כנסת, זה מעיד על החשיבות.

יעקב מרגי: מל"ג, תשמעו ותראו את החשיבות שחברי הכנסת מייחסים לסוגיות האלה של המשבר בהשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: אני רוצה שתעביר את זה הלאה.

יעקב מרגי: יש לי שיחות רבות גם עם יושב ראש המל"ג שזה שר החינוך ועם מנכ"ל ות"ת והיושב ראש.

יעקב מרגי: להערכתי לא קוראים נכון את מה שקורה בהשכלה הגבוהה.

יוסף ג'בארין: אנחנו מודעים לקושי הכלכלי שאתם מצביעים עליו אבל מצד שני יש כאן קושי מאוד אובייקטיבי של הסגל הזוטר שפעם נמניתי עליו ואני מכיר את זה די מקרוב.

יוסף ג'בארין: חוסר הביטחון התעסוקתי בו הם נמצאים כל הזמן, זה פשוט בלתי נסבל.

יוסף ג'בארין: יש תחושה, ודאי בעייתית, אם כל הזמן הם יהיו תלויים בכמה סטודנטים יירשמו ואז נחזור לשאלות שעודד העלה, האם באמת היה שיווק טוב, האם גייסו סטודנטים כפי שצריך וכדומה.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שאם הייתם מעבירים לסגל הזוטר את עניין השיווק, היו מצליחים לגייס יותר סטודנטים ואני יודע על מה אני מדבר.

יוסף ג'בארין: לכן אנחנו גם לא יכולים להתעלם מהקושי הזה.

יוסף ג'בארין: השאלה היא האם האוניברסיטה עושה משהו כדי לבוא לקראת הסגל הזוטר ופשוט לנסות להתאים את עצמה.

יוסף ג'בארין: אני יודע שיש לזה עלויות כלכליות.

יוסף ג'בארין: השאלה היא האם האוניברסיטה במשא ומתן עם הסגל הזוטר בעניין הנושאים הללו.

יוסף ג'בארין: הרשמה של הסטודנטים, זה יחכה עד יולי ואנחנו במצב שאנשים עד יולי-אוגוסט לא יודעים מה קורה אתם.

יעקב מרגי: ביולי יש מקצה שיפורים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על אנשים שחלקם נשואים עם משפחות.

יוסף ג'בארין: זה מצב בלתי מתקבל על הדעת.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על כמעט שני שלישים.

יוסף ג'בארין: אגב, המספר הזה תואם למספר בחיפה.

יוסף ג'בארין: גם בחיפה השיעור פחות או יותר כזה כאשר 65 אחוזים מהסגל הם הסגל הזוטר.

יוסף ג'בארין: לדעתי יש כאן בעיה קריטית שעדיין לא נפתרה והדרישה שלנו מהאוניברסיטה היא להבין את הקושי הזה ולנסות לבוא לקראתם גם בעלויות כלכליות מסוימות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מירב בן ארי.

מירב בן ארי: תודה אדוני היושב ראש.

מירב בן ארי: ראשית, שלא תתבלבלו, דעתי על מדעי הרוח, מחשבת ישראל, היא לא קשורה לזכויות שלכם כסגל זוטר – ומה שהוא אמר כאן, ובצדק – וכי אתם העתיד של האקדמיה.

מירב בן ארי: בסופו של דבר אלה אתם.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: לא רק העתיד אלא גם ההווה.

מירב בן ארי: ההווה והעתיד.

מירב בן ארי: תודה על התיקון.

מירב בן ארי: אנחנו מדברים עכשיו על תכנית חומש שנכנסת מתשע"ז.

מירב בן ארי: תיכנס תכנית חומש לחמש שנים.

מירב בן ארי: אם שואלים אותי, ואני יושבת הרבה במל"ג ומכירה את ור"ה, מדינת ישראל צריכה לשים את הכסף שלה על מה שהיא הזניחה במשך שנים ואלה כל מקצועות ההנדסה והמכללות הטכנולוגיות.

מירב בן ארי: אם שואלים אותי מבחינת יעדים, זה העתיד של המדינה.

מירב בן ארי: נכון, זה חשוב, שמחשבת ישראל יהיה קורס בחירה.

מירב בן ארי: גם אני לקחתי קורס בחירה במחשבת ישראל עת למדתי משפטים והיה לי מאוד מעניין, אבל מכאן ועד לבוא ולומר בתכנית החומש, לא.

מירב בן ארי: בתכנית החומש המל"ג/ות"ת צריכה להבין, ראשית, מה צורכי הסטודנטים, ושנית, מה צורכי מדינת ישראל.

מירב בן ארי: כשאתה נכנס למכללה הטכנולוגית בבאר שבע ורואה איך היא נראית, המעבדות שם משנות ה-40, צריך לבוא ולתקן.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: כי אין יד מכוונת.

<ליאונרד אריאל פלדשטיין: אני מסכים אתך.

יעקב מרגי: מירב, אני אתך.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

יעקב מרגי: אם יש כאן חמש, שם ארבע ושם שש, אני חושב שלמל"ג יש מה לומר.

יעקב מרגי: בעשור הזה ישימו דגש באוניברסיטה כלשהי.

יעקב מרגי: יד מכוונת.

יעקב מרגי: יש הפקרות ואין יד מכוונת בהשכלה הגבוהה.

מירב בן ארי: אני אומר עוד משפט אחד.

מירב בן ארי: אני יודעת שאנחנו ביחד בעניין הזה אבל אני באמת חושבת שנושא של מדעי הרוח הוא נושא חשוב.

מירב בן ארי: מה לעשות, יש נושאים יותר חשובים כרגע בעיני, בעיקר המצב של המכללות הטכנולוגיות.

מירב בן ארי: זה כמובן בלי קשר לזכותכם כסגל זוטר.

מירב בן ארי: זה משהו אחר בפני עצמו כאשר מדובר בזכויות עובדים.

מירב בן ארי: דבר אחרון שאני רוצה לומר.

מירב בן ארי: כיוון שאתם מבאר שבע, אני רוצה לברך את פרופסור כרמי על ההחלטה האמיצה שלה, ואני יודעת שזאת הייתה החלטה קשה מאוד, לבטל את הפרס לשוברים שתיקה.

מירב בן ארי: לא יכולתי שתהיו כאן ושאני לא אתייחס לזה.

מירב בן ארי: זאת הייתה מילה לסיום.

יעקב מרגי: מההיסטוריה של רבקה, לא כדאי להיכנס אתה למאבקים.

מירב בן ארי: בירכתי אותה על ההחלטה.

מירב בן ארי: מה שבטוח שהם לא עושים, זה להעמיק את ההבנה בין יהודים לערבים.

מירב בן ארי: זה הדבר האחרון שהם עושים.

מאיר כהן: אנחנו מתעסקים קצת עם החטא הקדמון, עם מהי אוניברסיטה ומהי מכללה.

מאיר כהן: אוניברסיטה הפכה להיות לגוף מעסיק, כמעט בית ספר תיכון ענק שיש בו מורים כאלה ומורים אחרים.

מאיר כהן: עם השנים, כאשר המכללות התחילו, ואני מתייחס לסיפור הזה שסיפר האדון לגבי אחווה.

מאיר כהן: אתם צריכים לעשות הכול כדי שלפחות סגל זוטר שמתעסק במחקר יישאר בתחומי האוניברסיטה.

מאיר כהן: לי ברור שאם אוניברסיטה שהיא עסק כלכלי, גם עסק כלכלי - - -

מירב בן ארי: הלוואי והיא הייתה עסק כלכלי.

מירב בן ארי: אם הן היו עסק כלכלי, לא היו מגיעות לחצי מיליארד שקלים חובות.

מירב בן ארי: יש אוניברסיטה על סף פשיטת רגל.

מירב בן ארי: איזה עסק כלכלי?

מירב בן ארי: עסק כלכלי זה המכללות הלא מתוקצבות.

מירב בן ארי: הן עסק כלכלי.

יעקב מרגי: הן צריכות להתנהל גם כלכלית.

מירב בן ארי: הלוואי והן היו מתנהלות כעסק כלכלי ולא היו תלויות רק בכספי מדינה.

מירב בן ארי: מיליונים.

מאיר כהן: היות ובזמן האחרון את תגמרי את מכסת הדיבור שלך, תהיי אילמת.

מירב בן ארי: אתה יודע שזה לא המקרה.

מאיר כהן: את לא מפסיקה לדבר.

מירב בן ארי: כי הן לא עסק כלכלי.

מאיר כהן: האוניברסיטה כן עסק כלכלי, ואני ניהלתי בית ספר תיכון כל חיי וזה עסק כלכלי.

מאיר כהן: אתה צריך לדעת לנהל את זה.

מאיר כהן: אני מבין שמגיעים למצב שיש יותר מדי עובדים ואתה נמצא בבעיה של תקנים.

מאיר כהן: מה שצריך להיות לנגד עיניכם זה שכאשר מסתכלים על הסגל הזוטר, לפחות החוקרים בסגל הזוטר חייבים להישאר בתוך החממה הזאת של האוניברסיטה.

יעקב מרגי: זה האינטרס שלהם.

מאיר כהן: כי זה האינטרס שלכם.

מאיר כהן: אני לא מבין למה אתם פותחים קורסים להכשרת מורים.

מאיר כהן: אתם לא צריכים לפתוח קורסים להכשרת מורים.

מאיר כהן: אני חושב שהאוניברסיטה לא אמורה להכשיר מורים.

מאיר כהן: מורים יוכשרו במכללות.

יעקב מרגי: זה נוגד את התפיסה שקיימת במשרד החינוך.

מאיר כהן: אני אומר לכם שהאוניברסיטה מטבעה היא גוף מחקר.

מאיר כהן: נקודה.

מאיר כהן: עם השנים האוניברסיטאות התחילו.

מאיר כהן: אני למדתי ב-1981 קורס להכשרת מורים אצלכם בבן גוריון וסיימתי ב-1984 עוד איזו סדרה של קורסים.

מאיר כהן: אני זוכר.

מאיר כהן: היום אין דברים כאלה כי הולכים למכללות אבל האוניברסיטה נשארה עם אותם מורים.

יעקב מרגי: בתהליך ההטמעה מכללת קיי הולכת להיעלם לתוך האוניברסיטה.

מאיר כהן: הלוואי, אבל זה בגלל דעתי על מכללת קיי ולא בגלל דעתי על המכללות.

מאיר כהן: לכן אני אומר שבמשבר הזה תצאו מתוך הנחה שהסגל הזוטר שהוא מסטרנטים, חוקרים, אתם צריכים לעשות הכול כדי שהם יישארו אצלכם.

מאיר כהן: כאן אני מדבר כאיש דימונה.

מאיר כהן: אני חי ואני כל יום נוסע מדימונה ויודע מה הקושי הגדול בהשגת מקומות עבודה בנגב.

מאיר כהן: אם אתם צריכים שאנחנו נהיה הפה שלכם אפילו במל"ג ואצל שר החינוך, נעשה את זה.

מאיר כהן: אבל להשאיר היום 48 חבר'ה ללא עבודה, אנשים שגרים בנגב ושעושים ציונות בנגב, אני חושב שזאת אחריות גדולה עליכם.

מאיר כהן: אני יודע שאנחנו שמים על הכתפיים שלכם.

מאיר כהן: מצד אחד אני אומר אתם עסק כלכלי אבל יש באוניברסיטה בבאר שבע משהו שהוא מעבר.

מאיר כהן: שי איזו רוח שהיא אחרת לגמרי.

מאיר כהן: היות והייתי גם ראש עיר ועבדתי אתכם בפרויקטים שלאוניברסיטאות ברחבי הארץ לא היה שום קשר, אבל בבן גוריון כן עשינו את זה.

מאיר כהן: פתחנו כיתה לרפואה בתיכון אצלי בדימונה זה היה כי האוניברסיטה אמרה כן וסייעה בכך.

מאיר כהן: על הסגל הזוטר בנגב צריך להסתכל אחרת מאשר על הסגל הזוטר בחיפה כי יש משהו שמייחד את האוניברסיטה הזאת בבאר שבע.

מאיר כהן: אמרתי, אנחנו יכולים להיות השליחים שלכם ולנסות או להגדיל תקציבים או להיות מגשרים ביניכם לבין המל"ג או לבין משרד החינוך כדי שהאנשים האלה לא ימצאו את עצמם בחוץ.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה אדוני היושב ראש.

דב חנין: תודה על קיום הדיון הזה.

דב חנין: אני רוצה לפתוח בהצטרפות לדבריך לגבי הצורך במבט כולל ובחשיבה אחרת במל"ג, במערכת ההשכלה הגבוהה בישראל.

דב חנין: אני חושב שמודל שלם עומד בפני משבר.

דב חנין: אנחנו כבר נמצאים במשבר הזה.

מאיר כהן: בעיצומו של משבר.

דב חנין: בעיצומו של משבר כזה.

דב חנין: המודל הוא מודל שמתייחס להשכלה הגבוהה כתחום שניתן לניהול בכלים של כלכלת שוק.

דב חנין: אז בואו נבחן מה הביקושים ונראה אם פתאום יש טרנד כזה או טרנד אחר ולפי זה אנחנו נבנה את מערכת ההשכלה הגבוהה שלנו.

דב חנין: המודל הזה הוא קטסטרופלי והוא מזיק.

דב חנין: מה שקורה בתחום מדעי הרוח הוא מדאיג ביותר.

דב חנין: אני חושב שלא יכולה להיות חברה מתקדמת בלי מדעי רוח ומדעי חברה מתקדמים וביקורתיים שמעשירים את הדיון הציבורי, מעשירים את החשיבה החברתית וכדומה.

דב חנין: אני רוצה לומר לך אדוני היושב ראש, אולי בהיבט הזה גילוי נאות, שאני עשיתי בזמנו את הפוסט דוקטורט שלי באוניברסיטה שהתנהלה אחרת, אפשר להגיד אולי שהיא שייכת או הייתה שייכת לעידן אחר או לצורת התנהלות אחרת.

דב חנין: כשאני הייתי באוניברסיטת אוקספורד, התואר הראשון שם נעשה בצורה כזו שלכל סטודנט הייתה תכנית לימודים אישית, כל סטודנט נפגש כל שבוע עם טיוטור שנתן לו תכנית עבודה, מה הוא צריך לעשות, איזה חומרים הוא צריך להכין ולפי זה נבנתה תכנית הלימודים שלו.

דב חנין: אפשר להגיד שאוניברסיטת אוקספורד, אולי מבחינתנו היא לא דוגמה ואנחנו לא רוצים אוניברסיטאות כאלה.

דב חנין: לי נדמה שזאת אוניברסיטה מצוינת ואני אומר את זה אמנם כמי שנהנה קצת מהלימודים בה בפוסט דוקטורט אבל אני חושב שסטודנטים שם קיבלו ומקבלים הרבה יותר ממה שאנחנו נותנים באוניברסיטאות בישראל.

דב חנין: אנחנו מתנהלים בכיוון ההפוך.

דב חנין: אנחנו מתנהלים כאילו שהאוניברסיטאות הן סוג של מפעל, מפעל של ייצור המוני ואם זה הופך להיות לא ייצור המוני, ומכובדי שיושב מולי ומלמד היסטוריה, יש לו ק שלושה סטודנטים להיסטוריה, אז אנחנו נאזן אותו על ידי 87 סטודנטים אחרים שלומדים משהו אחר ונהפוך אותו לתכנית העשרה.

דב חנין: זאת תפיסה שבסופו של דבר היא לא משרתת את מה שאנחנו רוצים מהאקדמיה ולא משרתת את מה שאנחנו רוצים מהאוניברסיטאות שהן גם בסופו של דבר אוניברסיטאות מחקר.

דב חנין: אני אומר את הדברים ברמה העקרונית.

דב חנין: אני חושב שאדוני היושב ראש כדאי שתיזום אצלך דיון לא רק אפרופו אוניברסיטת בן גוריון אלא בכלל, מה אנחנו רוצים ממערכת ההשכלה הגבוהה במדינת ישראל ואיך אנחנו פותרים את הדברים שם.

דב חנין: אני אומר את הדברים בראיית מקרו אבל אני מסכים גם לדברים שנאמרו כאן קודם בדיון על ידי חבר הכנסת פורר למשל.

דב חנין: יש גם כלים יותר מתונים של התערבות אם אנחנו רוצים לעודד אנשים ללכת למדעי הרוח.

דב חנין: בואו נחליט שמדעי הרוח במדינת ישראל יהיו חינם, אם זה משהו שהמדינה רוצה לקדם.

דב חנין: אגב, זה לא כזה נטל כלכלי.

דב חנין: אם חברת הכנסת מירב בן ארי צודקת, אולי לא יהיו שם מאות אלפים אבל יהיו שם יותר ממה שיש היום.

דב חנין: זה לא יעלה כל כך הרבה כסף אבל זה יעביר מסר לציבור שאנחנו רוצים את הדבר הזה והוא חשוב לנו.

דב חנין: מכאן לענייני הסגל הזוטר.

דב חנין: דרך אגב, אני נגד הביטוי הזה.

דב חנין: לא יודע למה קוראים לזה סגל זוטר.

דב חנין: מה זוטר באנשים האלה?

דב חנין: אלה אנשים מוכשרים.

מאיר כהן: כמו עוזרים פרלמנטריים.

דב חנין: היום קוראים להם יועצים.

דב חנין: הסגל הזה הוא סגל צעיר והוא סגל מבטיח הם היום האנשים שבעצם מייצרים את התשתית לעבודת האוניברסיטאות.

דב חנין: הם מבצעים עבודות מחקר, הם מבצעים עבודות הוראה, הם בעצם הבסיס של האוניברסיטאות.

דב חנין: אולי הביטוי הזה סגל זוטר משקף איזושהי תפיסה שאפשר גם בלעדיהם.

דב חנין: אתם יודעים, יש את הדבר העיקרי - - -

יעקב מרגי: אם יש זוטר, יש בכיר.

דב חנין: בדיוק.

יעקב מרגי: אם לא יהיה זוטר, לא יהיה בכיר.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: אם יש זוטר, יש בכיר.

דב חנין: אם יש פריפריה, יש מרכז.

דב חנין: באמת אולי כל הדברים האלה מיותרים.

יעקב מרגי: שוליים.

דב חנין: בדיוק.

דב חנין: הם נמצאים לנו בשוליים ואפשר אתם אבל בוודאי גם אפשר בלעדיהם.

דב חנין: זאת תפיסה מוטעית.

דב חנין: האנשים האלה הם אנשים שהאקדמיה צריכה אותם, חייבת אותם, נשענת עליהם, מתבססת עליהם והם צריכים ודאות וצריכים התייחסות הוגנת וכדומה.

דב חנין: משפט אחרון לעניין הסכסוך בבן גוריון.

דב חנין: אני מסתכל על המספרים.

דב חנין: כאן מדובר ממש על כסף קטן.

דב חנין: זאת אומרת, להם זה אולי עולם ומלואו, אבל כשאנחנו מדברים על מערכת ההשכלה הגבוהה, חבר הכנסת כהן אומר, ובצדק, תראו את ההשלכות של זה על הנגב, תראו את ההשלכות של זה על אנשים צעירים, חוקרים בנגב.

דב חנין: בשתי כפות המאזניים, בצד אחד נזק פנטסטי ובצד שני עלות מזערית.

דב חנין: חייבים לפתור את זה.

יעקב מרגי: מל"ג.

עודד פורר: מעניין לשמוע בהתייחסות של המל"ג אם יש יותר תקנים לאוניברסיטת בן גוריון כי היא בנגב או לאוניברסיטה שהיא בפריפריה לעומת אוניברסיטה אחרת?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אין.

יעקב מרגי: מל"ג, תתייחס גם למשבר במדעי הרוח ולסוגיה הזו.

יעקב מרגי: שמנו על הכתפיים שלך היום הרבה דברים.

יעקב מרגי: אתם הולכים לשים את הידיים על ההגה?

<אמיר גת: בוקר טוב.

<אמיר גת: אני אחראי על תקצוב אוניברסיטאות ב-ות"ת.

<אמיר גת: הדיון כאן היה צריך להיות על סגל זוטר ולא אני הייתי צריך להיות כאן אבל זה בסדר.

יעקב מרגי: ברוך הבא חבר הכנסת פרופסור יוסי יונה.

<אמיר גת: בדיון הזה עולים הרבה נושאים, ממשבר בהשכלה הגבוהה דרך נושא של שכר לימוד דיפרנציאלי ודברים נוספים.

<אמיר גת: בשבילי זה קצת מבוזר מדי ואני מבקש להתמקד.

<אמיר גת: אני באופן אישי לא מסכים לנושא הזה שהידיים של מל"ג לא על ההגה.

<אמיר גת: יש משנה סדורה מאחורי ההתנהלות של מל"ג.

<אמיר גת: אפשר לחלוק על זה ואני מבין שחלק גדול מהאנשים לא מקובל עליהם איך המל"ג מתנהלת ומתכננת את המערכת.

<אמיר גת: בסדר.

<אמיר גת: אפשר לדון בזה.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: אני לא ב-איך.

יעקב מרגי: אני טוען שהיא לא מתנהלת.

<אמיר גת: בסדר גמור.

<אמיר גת: אני יכול לחלוק על זה אבל לא לשם כך התכנסנו.

יעקב מרגי: ודאי.

<אמיר גת: מבחינת מדעי הרוח וההנדסה.

<אמיר גת: ל-ות"ת יש במודל התקצוב שלה 29 תחומים שהיא תומכת בהם, פחות או יותר במודל אחיד ומסודר.

<אמיר גת: מעבר לכך, כשאנחנו מזהים בעיות בתחומים מסוימים, אנחנו כן עושים התערבות נקודתית, למשל כמו שאנחנו עושים מספר שנים בנושא של הנדסה וכמו שאנחנו עושים מספר שנים בנושא של מדעי הרוח.

יעקב מרגי: 29 הנושאים האלה, מתי לאחרונה התקיים דיון עליהם אם להמשיך אותם, אם לשנות אותם, אם לחשוב עליהם?

<אמיר גת: ראשית, דיון משמעותי התקיים בתחילת החומש הקודם והוחלט להמשיך עם הדבר הזה, עם כל התחומים.

<אמיר גת: בדרך כלל אנחנו לא משמיטים תחומים.

<אמיר גת: אנחנו יכולים לשחק עם התעריפים שאנחנו נותנים למוסדות כאיזשהו תמריץ אבל בגדול אנחנו לא משמיטים תחומים כי אנחנו לא חושבים שאנחנו רוצים לנהל את המערכת ברמת התחום.

עודד פורר: כשאתה נותן תקציב למוסד לתחום מסוים, הוא יכול להשליך על זה ממה שהוא גובה מהסטודנט כשהוא נרשם ללימודים?

<אמיר גת: לא.

<אמיר גת: כל הנושא של שכר לימוד מוסדר על ידי ועדות ציבוריות ולכן אני אומר שזה קצת מעורבב וזאת קצת התפזרות של הדיון.

<אמיר גת: זה משהו אחר.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: בוא נתכנס.

יעקב מרגי: תאמר מה שאתה רוצה אבל אני רוצה שתתכנס לנושא של המשבר הספציפי.

<אמיר גת: אני אומר לגבי מדעי הרוח.

<אמיר גת: אני חושב שאם זה מעניין את הוועדה, שווה לעשות דיון בנושא הזה כי מל"ג/ות"ת - - -

יעקב מרגי: אני מקווה שתוכלו להגיע לדיון ולא יהיה מצב שתהיו באיזה יום עיון או בחוץ לארץ או באיזה מקום שקשה להביא אתכם לדיון בוועדה.

יעקב מרגי: אני לא בא אליך בטענה, אבל גם היום הייתי צריך להשקיע מאמצים.

יעקב מרגי: הפעלתי אתמול לחץ פיזי כמעט לא מתון כדי שיהיה לי נציג מהמל"ג לדיון הזה.

<אמיר גת: לא ידעתי על כך.

<אמיר גת: אני אומר שבתכנית הרב שנתית הנוכחית הולכים לעשות הרבה דברים בנושא של מדעי הרוח ובנושא של הנדסה.

מאיר כהן: למשל מה?

מאיר כהן: תהיה איש בשורה.

<אמיר גת: למשל בנושאים של מדעי הרוח מדברים על פתיחה של תכניות ללימודים מתקדמים במדעי הרוח, מדברים על הרחבת מספרי הסטודנטים במדעי הרוח.

יעקב מרגי: הם לא באים.

יעקב מרגי: איך תגלו אותם?

<אמיר גת: יש סדרה שלמה של פעולות לרבות פעולה בתיכונים.

<אמיר גת: זאת אומרת, לרבות הנושא של שינוי תדמית.

<אמיר גת: חבל שאני לא אצליח למצות, אבל אם זה מעניין את הוועדה, אנחנו נוכל להתייחס.

מאיר כהן: חמש יחידות במתמטיקה.

<אמיר גת: בהקשר למה שאמרה חברת הכנסת מירב בן ארי, הנושא של הנדסה הוא גם כן נושא שהוא בנפשנו.

<אמיר גת: אנחנו אוחזים בזה וגם מזה לא מניחים את ידינו.

<אמיר גת: אני אומר שמתוך ה-29 תחומים, יש אולי שלושה תחומים שאנחנו תומכים בצורה ממוקדת: מדעי הרוח, הנדסה ורפואה.

<אמיר גת: אני חושב שפרופורציונית זה יכול ללמד.

יעקב מרגי: מה אתה יכול לתרום לנו לגבי המשבר?

מאיר כהן: תגיד לי, באמת חסרים מהנדסים במדינת ישראל?

מירב בן ארי: ברור שחסרים.

מאיר כהן: אני לא שואל אותך.

מאיר כהן: אני שואל אותו.

מירב בן ארי: מה אתה צריך לשאול אותו?

מירב בן ארי: תפתח את העיתון ותראה.

עודד פורר: תשאל את התעשיינים.

עודד פורר: 10,000 מהנדסים חסרים.

מירב בן ארי: אני שמחה שאתה לא שואל אותי אבל במקרה אני יושבת ראש שדולת כחול-לבן ובעניין הזה אני אומרת לכם שכל הזמן התאחדות התעשיינים באה ואומרת שאין מספיק מהנדסים.

מאיר כהן: מי שמקשיב לתעשיינים ושות', שהם מכתיבים לנו היום, אני אומר לך שהאוניברסיטה בבאר שבע, המחלקה להנדסת בניין שהבן שלי סיים שם, העלתה עכשיו את הרף ויש עשרות פונים ומאות פונים כל שנה.

יעקב מרגי: חוץ מסמי שמעון שמכשיר.

מאיר כהן: סמי שמעון עושה עבודה מצוינת.

מאיר כהן: אני לא מכיר מישהו שרוצה ללמוד הנדסה ולא לומד הנדסה.

מירב בן ארי: התנאים.

מאיר כהן: לכל מכרז של מהנדס עיר מגיעים בערך שישים אנשים.

מאיר כהן: לכל מכרז של מהנדס במפעל מגיעים בערך שישים ואתם ממשיכים להגיד שחסרים מהנדסים.

מאיר כהן: זאת סיסמה מקושקשת.

מירב בן ארי: זאת המציאות.

מאיר כהן: הסיסמאות האלה הן אלה שהופכות את מדעי הרוח לסרח עודף של המדינה.

מירב בן ארי: סטודנטים לא רוצים ללמוד מדעי הרוח.

מאיר כהן: לא חסרים מהנדסים במדינה.

מירב בן ארי: אני אסדר לך פגישה עם שרגא ברוש ואולי הוא יסביר לך.

מאיר כהן: תודה רבה.

מירב בן ארי: אולי אז תשתכנע.

יעקב מרגי: בוא נשאל את המל"ג.

יעקב מרגי: אני מבקש להתמקד במשבר של אוניברסיטת בן גוריון.

מירב בן ארי: אתה אומר דברים לא נכונים.

מאיר כהן: קשקושים.

מאיר כהן: לא חסרים מהנדסים.

מירב בן ארי: אלה לא קשקושים.

מאיר כהן: זה קשקוש.

מאיר כהן: רופאים חסרים.

מירב בן ארי: גם מהנדסים.

<אמיר גת: אני אומר שה-ות"ת והמועצה להשכלה גבוהה, אנחנו לא נוהגים להיכנס לסכסוכי עבודה ברמה מקומית.

<אמיר גת: ככל שיש דיונים על שכר, עדכון של הסכמים קיבוציים, דברים מערכתיים, סכסוכי עבודה מערכתיים – אנחנו כן שם.

<אמיר גת: ברמה הנקודתית, אנחנו לא יכולים להיות שם.

יעקב מרגי: הנה נושא שאני יכול להבין אותך.

<אמיר גת: גם כך אנחנו מבלים הרבה זמן בבתי משפט.

<אמיר גת: אני חושב שאם היינו נכנסים לסכסוך מקומי, לא היינו יוצאים מזה.

יעקב מרגי: אני יכול להבין אותך.

<אמיר גת: ספציפית לגבי הנושא של האנגלית, זאת דוגמה מצוינת לכך שמצד אחד אתה בא והולך לקראת סטודנטים ומנסה לעשות איזשהו תהליך של התייעלות של המערכת, לעשות את לימודי האנגלית יותר יעילים, יותר זולים לסטודנט, ובסופו של דבר זה בא על חשבון משהו.

<אמיר גת: זאת אומרת, לצערנו כאן זה בא על חשבון.

יעקב מרגי: עוד לא ראיתי שירדו המחירים ויש לנו תלונות מההתאחדות ומהארגונים שהם כמו הפרה החולבת של ההשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: התעריפים רק הולכים ועולים, אבל אני לא רוצה לפתוח את זה.

יעקב מרגי: ור"ה, ועד ראשי האוניברסיטאות.

יעקב מרגי: אני חוזר לנושא הדיון.

יעקב מרגי: יש משבר.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שוב ומציין שדיון כזה שלכאורה לא יוצר כותרות, אבל נוכחות מרשימה של חברי כנסת כי זה נושא חשוב.

יעקב מרגי: אנחנו בעיצומו של משבר.

יעקב מרגי: חשבנו בהתחלה שזאת רק האוניברסיטה העברית בגלל ההתנהלות ובגלל כל מה שהם עשו אבל זה מתגלגל.

יעקב מרגי: אתם לא מתכוונים לעשות כלום בנושא הזה?

<דבורה מרגוליס: אולי צריך להזכיר קודם שוועד ראשי האוניברסיטאות הוא גוף וולנטרי שבנוי מהנהלות האוניברסיטאות שיושבות ודנות בנושאים המשותפים להן כאשר הדברים הם בהסכמה.

<דבורה מרגוליס: כשיש משאים ומתנים ארציים – כמו למשל, אנחנו עכשיו בעיצומו של משא ומתן עם הסגל הבכיר ולאחר מכן ככל הנראה יתחיל מהלך של משא ומתן עם ההנהגה או הנציגים הארציים של הסגל הזוטר – ועד ראשי האוניברסיטאות בפונקציות שלו המשותפות נותן את דעתו במובנים האלה.

יעקב מרגי: ועל המשבר בהשכלה הגבוהה?

יעקב מרגי: המשבר במדעי הרוח ובכלל לקדם את פני המחסור בסטודנטים?

<דבורה מרגוליס: הדברים האלה עלו, עולים ואני מניחה שגם יעלו בפורומים השונים של ועד ראשי האוניברסיטאות.

<דבורה מרגוליס: חלק גדול מהפתרונות קשורים למשאבים.

<דבורה מרגוליס: משאבים, אתם יכולים לתאר לעצמכם, זה עניין לא פשוט.

<דבורה מרגוליס: אנחנו ממש בעיצומם של דיונים על תכנית חומש שהיא מאוד מאוד משמעותית לאוניברסיטאות והם למעשה לגבי שש שנים הקרובות.

<דבורה מרגוליס: אנחנו מאוד מאוד מקווים שחלק מהדברים ימצאו את פתרונם שם, והאוניברסיטאות ימשיכו ויעשו את המאמצים שלהן.

<דבורה מרגוליס: אתם שומעים על קורסים עם שלושה סטודנטים והם עדיין מתקיימים כי כנראה לאוניברסיטאות זה חשוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פרופסור יוסי יונה.

יעקב מרגי: אני מאתגר אותך.

יעקב מרגי: לא תוכל לחזור על מה שנאמר כאן.

יוסי יונה: יהיה קשה.

יעקב מרגי: תנסה.

מיכל בירן: מה היינו עושים אם הכלל הזה היה תקף?

יעקב מרגי: תנסה.

יעקב מרגי: הוא לא היה כאן.

יוסי יונה: זה קשה שבעתיים למרות שלעתים אני חוזר על דברים שנאמרו משום החשיבות הרבה שלהם.

יעקב מרגי: הצלחת לתת לי תשובה מנצחת.

יוסי יונה: מן הראוי שייאמרו יותר מפעם אחת.

יוסי יונה: ראשית, אני כואב את הכאב של הסגל הזוטר ולו גם בגלל שאני בא מהתחום הזה של פילוסופיה.

יוסי יונה: בכל פעם שאני רואה שיש פגיעה בחינוך ההומניסטי באוניברסיטה, לבי מתכווץ.

יוסי יונה: באמת.

יוסי יונה: לבי מתכווץ גם בגלל הנגיעה האישית שלי בעניין.

יעקב מרגי: באוניברסיטת בן גוריון.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: לבי מתכווץ גם כי אני חושב שזה מפגע תרבותי ממעלה ראשונה לחברה הישראלית שקרנה של החינוך ההומניסטי, של מדעי הרוח, הולכת ויורדת במדינתנו.

יוסי יונה: זה מפגע.

יוסי יונה: רמתה של חברה מסוימת נמדדת באיכות התרבות שלה, באיכות הרוחניות שלה ואנחנו נותנים לזה לקרות.

יוסי יונה: יכול מאוד להיות שידידתי מירב צודקת בעניין הזה של חוסר במהנדסים, באנשי מקצוע בשוק העבודה הישראלי, אבל הבעיה האקוטית יותר היא שזה חוסר הרוח בחברה הישראלית.

יוסי יונה: אני רוצה לומר באשר למשבר שנמצא לפתחנו, האם אנחנו עוד פעם חוזים במצב שבו מלמעלה מתקבלות ההכרעות וההחלטות מבלי לשתף את הסגל הזוטר.

יוסי יונה: כלומר, היה ובאמת נניח ויש צורך ברפורמה, יבואו הרפורמיסטים ויאמרו לסגל הזוטר: תראו, אנחנו רואים אתכם כחלק אינטגרלי מהשינויים הדרושים במערכת, הבה נדבר יחד ונראה איזה צעדים עלינו לנקוט כצעדים ראשונים ואיזה צעדים אנחנו רוצים לתכנן יחד אתכם כדי לשקם את המצב.

יוסי יונה: על פניו נראה לי שאנשי הסגל הזוטר הם לא חלק מהתהליכים הללו וזה חבל ונורא.

יוסי יונה: לכן נשאלת השאלה האם עדיין יש מקום – ואני חושב שיש מקום ואני דורש שיהיה מקום – לשיתוף פעולה בין המל"ג, בין הנהלת האוניברסיטה לבין נשות ואנשי הסגל הזוטר כדי לראות מה עושים יחד.

יוסי יונה: זאת אומרת, להסתכל על המשבר הזה כמשבר של כולם, של כולנו יחד.

יוסי יונה: נראה לי שזה לא נעשה.

יוסי יונה: אדוני היושב ראש, התחלתי בביטוי של הכאב העמוק וזאת לא קלישאה.

יוסי יונה: אנחנו רואים מה קורה.

יוסי יונה: אני בא מאוניברסיטה ואני רואה את דלות הרוח של הסטודנטים בגלל שאין את המשקל הזה בבתי הספר התיכוניים ואחר כך אנחנו רואים את זה מתגלגל הלאה לאוניברסיטאות, מבחינת רמת הכתיבה, מבחינת ההתבטאויות, מבחינת החשיבה הביקורתית.

יוסי יונה: הדבר הזה הוא בנפשה של חברה, לתת לסטודנט ולסטודנטים ולו טעם מהלימודים ההומניסטיים כדי שהם יהיו אנשים יותר בוגרים, יותר ביקורתיים, עם רוחב אופקים גדול יותר.

יוסי יונה: לכן גם אנחנו, אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב גם בוועדת החינוך ולחשוב מהי ההכרעה או ההחלטה הטובה ביותר שלנו כדי שגם אם אכן ישיבות טובות ואובייקטיביות לקיומו של המשבר, נראה איך אנחנו יחד יכולים ליטול חלק ביציאה מיטבית מהמשבר הזה.

יוסי יונה: תודה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: עמדת באתגר.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: תודה.

מיכל בירן: יוסי נגע בשתי נקודות, גם חשיבות מדעי הרוח וגם העניין הספציפי לשמו נתכנסנו.

מיכל בירן: אני אתייחס רק לנושא השני מה גם שנראה לי שהרחיבו מספיק לגבי הנושא הראשון.

מיכל בירן: חברים, ברוב הפעמים אנחנו נמצאים באותו צד של המתרס.

מיכל בירן: כולנו חושבים שהשכלה גבוהה היא חשובה, כולנו חושבים שהתקציבים צריכים לגדול, אנחנו אתכם כמעט בכל מאבק.

<אלמוג סלע: אולי גברתי הייתה צריכה לשמוע את העובדות.

יעקב מרגי: גברתי המשפטנית, אנחנו לא בבית משפט.

<אלמוג סלע: סליחה.

יעקב מרגי: לא קבענו כלום.

יעקב מרגי: הליך הדיון הוא שבסוף, בסיכום, יש את הקביעה.

יעקב מרגי: הסיכום הוא הקביעה.

מיכל בירן: בכל מקרה, את ממש מפריעה לי לדבר.

מיכל בירן: בדרך כלל אני משתדלת להגיע בתחילת הדיון אבל דברים אחרים מנעו ממני לעשות זאת היום.

מיכל בירן: בכל זאת אני חושבת שאני מכירה את העובדות מספיק ואת יכולה פשוט לא להסכים אתי.

מיכל בירן: כך זה עובד.

מיכל בירן: אני רוצה להגיד באופן ברור את האמירה העקרונית.

מיכל בירן: אם אתם תתנהגו כמו אחרוני המעסיקים המתעמרים, אם אני יכולה לשים אתכם ואת חברת פלאפון ואת המעסיקים באותה שורה, זה לא ייגמר טוב.

מיכל בירן: אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

מיכל בירן: העובדות, כפי שאני מכירה אותן, לא מעידות על התנהלות בתום לב ובסך הכול זה מה שרצינו מכם.

מיכל בירן: אף אחד לא אמר לכם אל תפטרו.

מיכל בירן: נשמע שגם הוועד בא בראש מאוד פתוח.

מיכל בירן: דבר אחד ביקשו מכם והוא תבואו בתום לב, תחשפו את הנתונים.

מיכל בירן: אתם השב"כ?

מיכל בירן: יש לכם נתונים סודיים שהחשיפה שלהם תגרום לפגיעה בביטחון המדינה?

מיכל בירן: לא.

מיכל בירן: זה מראה על התנהגות שלא בתום לב.

מיכל בירן: אני מכירה אותה ושוב ושוב יש לזה אותו ריח.

מיכל בירן: ראינו את זה כבר במאבקים אחרים ואם זה הכיוון שאתם תלכו בו, אני חושבת שתצטערו מאוד על הדרך הזאת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמעון ישי, סמנכ"ל משאבי אנוש.

יעקב מרגי: אל תענה לה.

יעקב מרגי: תענה לשאלה שלי.

יעקב מרגי: אני אומר במנותק מהנאום חוצב הלהבות והדברים שמדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: אני אומר את הדברים מאחר והדיון מוצה.

יעקב מרגי: שמענו את המספרים.

יעקב מרגי: לכאורה מול המסה הגדולה של המרצים גם בסגל הזוטר וגם בסגל הבכיר באוניברסיטה, הכמות לכאורה היא לא גדולה אבל כל מקרה הוא לגופו.

יעקב מרגי: נקבתם במספר של עשרות בודדות.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על הנגב וגם כלפי כל אחד בפני עצמו, זו קריירה אישית שלו ואני חושב שצריך לעשות הכול, דווקא בגלל שהגוף הוא גדול ודווקא לאור הדברים שאמר מאיר כהן, ואני מאוד מתחבר אליהם, כי אוניברסיטת בן גוריון בנגב, בבאר שבע, מתנהלת אחרת מהגופים שהזכירה חברת הכנסת מיכל בירן, ואני אתבע את עלבונכם, וזה לא המקום לדיון.

יעקב מרגי: נכון, אנחנו כאן כדי להגן על העובדים.

יעקב מרגי: מחמאות, יש את יום העצמאות וטקס הדלקת המשואות.

יעקב מרגי: אני שואל אותך האם אתם הולכים לעשות את כל המאמצים כדי לראות איך אתם מסדרים את התשבץ הזה כדי למנוע ולפחות לצמצם את הפגיעה כך שתהיה, אם צריך, פגיעה מזערית.

יעקב מרגי: את זה אני רוצה לשמוע ממך.

יעקב מרגי: תתעלה על עצמך ואל תגיב לדברים שנאמרו.

<שמעון ישי: אני מאוד מתחבר לדברים של חבר הכנסת מאיר כהן.

<שמעון ישי: אני רוצה לומר לחברת הכנסת מיכל בירן שאנחנו עושים הרבה יותר מכל האוניברסיטאות האחרות.

<שמעון ישי: אני יכול להעיד באופן אישי.

יעקב מרגי: אמרתי את זה בשמך.

<שמעון ישי: אנחנו באמת אוניברסיטת בן גוריון בנגב ואנחנו לא האוניברסיטה העברית או אוניברסיטת תל אביב והחשיבות של המיקום שלנו מאוד מכתיבה לנו גם את המדיניות וההתנהגות שלנו.

<שמעון ישי: מה את שומעת ולמה את מייחסת לנו העסקה פוגענית, אני לא יודע.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אתה מסוגל לענות לשאלה שלי?

יעקב מרגי: אל תהיה נדיב על חשבון הזמן שלי, עם כל הכבוד לחברת הכנסת מיכל בירן.

<שמעון ישי: אני מגיע לשאלה שלך.

<שמעון ישי: אנחנו נפגשים עם הסגל הזוטר.

<שמעון ישי: אני נפגש עם הסגל הזוטר כמעט פעמיים-שלוש בשבוע בשלושת השבועות או בחודש האחרון.

<שמעון ישי: אנחנו יורדים אתם לרמה של רחל בתך הקטנה, עד לרמת העובד או חבר הסגל שאנחנו עתידים לסיים את העסקתו ומסבירים את הנסיבות.

<שמעון ישי: חלק מהסיבות הן בכלל לא רלוונטיות לדיון הזה ואלה נסיבות אישיות.

<שמעון ישי: להגיד שאנחנו לא משתפים, זה ממש לא נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל המשתתפים בדיון, לכל חברי הכנסת שהגיעו לכאן בנוכחות מרשימה.

יעקב מרגי: הועדה שמעה על מצבה של ההשכלה הגבוהה והאקדמיה ונוכחה לדעת שהאקדמיה וההשכלה הגבוהה בישראל כבר נמצאת בעיצומו של משבר.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה על הסיבות שהביאו את המשבר, סכסוך העבודה, של הסגל הזוטר באוניברסיטת בן גוריון.

יעקב מרגי: הוועדה מודאגת מהמשבר שהולך ומחריף במדעי הרוח בהשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: הוועדה הגיעה למסקנה, לאור הסקירה של אוניברסיטת בן גוריון והמל"ג, על הכשל בהכוונה של האקדמיה וההשכלה הגבוהה במדינת ישראל.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לראשי האוניברסיטאות לקיים דיון משותף כדי לקדם את פני המשבר העתידי.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לראשי אוניברסיטת בן גוריון לעשות הכול כדי לצמצם את הפגיעה בסגל הזוטר על ידי ניוד, ניידות, חשיבה מחודשת.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה את תוצאות אותו מאמץ ולהמשיך להתעדכן גם על ידי הסגל הזוטר.

יעקב מרגי: אנחנו נעקוב אחרי הנושא הזה מקרוב.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.