ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 117, 2016-06-27 12:00

אברהם נגוסה: צהריים טובים לכולם, אנחנו נתחיל.

אברהם נגוסה: בוועדה מתקיים היום דיון והשר ידווח לנו על פעילות המשרד והמנכ"ל גם נמצא על ידו, מר דביר כהנא.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לשמוע על פעילות המשרד, היקף התקציב.

אברהם נגוסה: אלה דבר שחשוב להתייחס אליהם.

אברהם נגוסה: אני נוסע הרבה ונפגש עם קהילות בארצות הברית וגם באירופה, ויש לי דאגה בעיקר בצפון אמריקה, בעניין שכל הזמן עולה, של הדור הצעיר אשר מתרחק, ולכן צריך לחזק את הזהות היהודית.

אברהם נגוסה: גם פה בישראל יש כל מיני תלונות שלא מקבלים אותם, לא מכירים בהם.

אברהם נגוסה: אתה מכיר את הסוגיה ואני אשמח אם תתייחס גם לנושאים האלה.

אברהם נגוסה: נמצאים איתנו גם חבר הכנסת מוטי יוגב, חבר ועדה, וגם חבר הכנסת יואל רזבוזוב, חבר ועדה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכולם על כך שבאתם.

אברהם נגוסה: אני מעביר את רשות הדיבור לכבוד השר.

נפתלי בנט: טוב, שלום לכולם.

נפתלי בנט: תודה ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת נגוסה ולחברי הכנסת מוטי יוגב ויואל רזבוזוב.

נפתלי בנט: אני אתחיל בתמונה הגדולה ואחר כך נתאר גם את הפעילות.

נפתלי בנט: לתפיסתי למדינת ישראל יש שני כובעים.

נפתלי בנט: פעם אחת היא מדינת האזרחים שגרים בה – יהודים, ערבים, דתיים, חילוניים וכו', ופעם שנייה היא מדינה של יהודי כל העולם.

נפתלי בנט: כל יהודי בעולם, באוקלהומה או בבואנוס איירס או באתיופיה, יש לו איזו שהיא זיקה, איזו שהיא זכות במדינת ישראל.

נפתלי בנט: עכשיו, מה היא בדיוק – קשה להגדיר, אבל בוא נגיד החידוש הגדול בתפיסה שלנו – אנחנו מנסים לחולל שינוי תפיסתי ביחס לתפוצות.

נפתלי בנט: אם עד היום, כשיצאנו ליהודים בתפוצות, בגדול אמרנו יש לכם שתי פונקציות – או שתעלו לארץ או שתתרמו.

נפתלי בנט: אם אתם לא מתכוונים לעלות לארץ ולא לתרום, אין לנו כל כך מה לעשות איתכם.

נפתלי בנט: אנחנו לא מקבלים את זה יותר.

נפתלי בנט: בוודאי, למען הסר ספק, האם היינו רוצים שכל היהודים יעלו לארץ – כן.

נפתלי בנט: זה הבית שלהם ופה המקום הראוי.

נפתלי בנט: האם זה יקרה בדור הזה?

נפתלי בנט: לא.

נפתלי בנט: הרבה מאד יהודים קבעו את משכנם באופן קבע בתפוצות, אבל למרות שהם עשו את זה, אנחנו רוצים להגדיר יעד חדש וזה שימור יהדותם של אותם יהודים ושימור הזיקה של אותם יהודים למדינת ישראל.

נפתלי בנט: אני חייב לומר, אני מסתכל 100 שנים קדימה ואנחנו רואים למול עינינו אסון, בוודאי אסון בהיקף שהיו מעטים כאלה בתולדות העם היהודי, של אובדן כל כך גדול של מספר יהודים שמתבוללים, כמעט אפשר לספור על כף יד – היה אובדן עשרת השבטים בבית ראשון, חורבן הבית, חורבן בית שני, השואה, אבל אנחנו עכשיו באסון בקנה מידה עצום; ולא יכול להיות שמדינת היהודים לא תעשה כלום, מה גם שאנחנו מדינה חזקה מאד, אנחנו מדינה חזקה כלכלית.

נפתלי בנט: אז בעצם אנחנו החלטנו כן להקדיש תקציב של מדינת ישראל, לטובת היהודים שם, גם אם לא יהיה לזה החזר כלכלי ישיר.

נפתלי בנט: לכן זה שינוי מאד גדול.

נפתלי בנט: עכשיו, אנחנו הקמנו את מה שאנחנו קוראים לו מוזאיק יונייטד, שזה שותפות בין מדינת ישראל לבין התפוצות, שזה ארגון חלץ מאד זריז, מאד מהיר, בעל יכולת סטראטפית נקרא לזה, שיכול לבצע בלי כל האיטיות המובנת בתוך משרדי ממשלה; ומטרתה היא עצומה: היא לעצב את המאה שנים הבאות של הקשר בין יהדות התפוצות למדינת ישראל.

נפתלי בנט: לקח זמן להקים את זה ולתקצב את זה ועכשיו זה אפ-אנד-רנינג.

נפתלי בנט: כמה מהפעולות הראשוניות שאנחנו מבצעים: כניסה מאסיבית לאוניברסיטאות שיש בהן כמות ניכרת, מספר גדול של יהודים, בשותפות עם הלל, עם חב"ד ועם עולמי, שמטרת הארגונים והשותפות הזאת, היא יצירת חיזוק זהות יהודית וחיזוק הזיקה בין ישראל לתפוצות.

נפתלי בנט: הדבר השני שאנחנו עושים, גילינו שבמדינת ישראל אין כל כך מודעות ליהדות התפוצות, לא כל כך איכפת וצריך לשנות את זה.

נפתלי בנט: אנחנו רוצים שילדי ישראל והציבור הישראלי יהיה איכפת לו, ולכן יצאנו עם כמה פרויקטים.

נפתלי בנט: יצאנו לדרך, כבר יש סיורים של ישראלים משמעותיים, מנהיגות ישראלית מקומית, שיוצאת לקהילות בעולם אשר תשפיע עלינו, פעילויות במערכת החינוך.

נפתלי בנט: עולם שלם נוסף זה עולם האנטישמיות.

נפתלי בנט: אפשר להגיד מה, אנחנו לא אחראים עכשיו על כל יהודי בפריז, אז אנחנו - - - יהודי פריז, אבל ישי לנו אחריות מסוימת ולכן הקמנו מטה פעולה לעניין אנטישמיות.

נפתלי בנט: אנחנו גם מנטרים.

נפתלי בנט: זה אפ-אנד-רנינג, זה עובד.

נפתלי בנט: ניטור, מעקב, קשר עם קהילות, עזרה בהכשרת הקהילות מה הן צריכות לעשות ואני לא רוצה להאריך פה יותר מדי.

נפתלי בנט: מיפוי חקיקה – השלמנו מיפוי של החקיקה בכל אחת ממדינות היעד הרלבנטיות שיש בהן אנטישמיות, מה הן, כדי לראות איפה הלקונות שלהן ואז לעודד את אותן ממשלות לחוקק בעניין הזה.

נפתלי בנט: אנחנו מרחיבים והקמנו והשקענו במעין תגלית לאימהות, מה שנקרא פרויקט מומנטום, מקסים.

נפתלי בנט: מביאים אימהות למדינת ישראל, והייתי בכמה מהכנסים שלהם, אימהות יהודיות מכל העולם.

נפתלי בנט: אנחנו כמובן ממשיכים להרחיב את ההשקעה כל הזמן בתגלית המקורית.

נפתלי בנט: עוד נקודה מעניינת נוספת, אנחנו מביאים תיכוניסטים כבר באלפים למדינת ישראל.

נפתלי בנט: זה שונה מתגלית במובן שאנחנו עושים את זה בעיקר דרך ארגון השומר החדש.

נפתלי בנט: הרבה מאד עבודת כפיים.

נפתלי בנט: בנימה אישית, הורי הגיעו להתנדב בישראל, התנדבו בקיבוץ חצי שנה ואותה התנדבות בקיבוץ היא שהביאה אותם – הם היו חילוניים לגמרי, בלי זיקה יהודית כמעט, בלי כלום, ועוד קיבוץ דפנה, של השומר הצעיר.

נפתלי בנט: אבל אותה שהייה של חצי שנה והעובדה שהם השקיעו, קטפו ועבדו, הזיעה שאתה מזיע על ארץ ישראל בסוף קושרת אותך למדינה, ובסופו של דבר בעקבות הדבר הזה הם עלו לארץ – זו אותה מכאניקה שאנחנו מקווים לייצר גם בעניין הזה.

נפתלי בנט: נקודה אחרונה ואז אני אעביר את המקל לדביר.

נפתלי בנט: אני גם שר החינוך ובימים אלה, בסיורים הרבים שאני עושה, לא מספיק סיורים, אבל בסיורים שאני עושה גיליתי חור גדול בבתי ספר יהודים.

נפתלי בנט: אין להם תשתית למענה.

נפתלי בנט: אני אדגים.

נפתלי בנט: אתה בית ספר בסן פאולו ואתה רוצה חומר לשיעור על חנוכה לילדי כיתה ז' – למי אתה פונה בספרדית, בפורטוגזית?

נפתלי בנט: למי אתה פונה?

נפתלי בנט: בישראל יש במערכת החינוך משהו שנקרא מפמ"רים, יש מפמ"ר פיזיקה, מתמטיקה, היסטוריה, יש לך כתובת, מוקד מידע.

נפתלי בנט: אז אין את זה.

נפתלי בנט: אין היום גוף שאם אתה מנהל בית ספר, מורה, אתה צריך הפעלה על מי היה הרמב"ם לילדי כיתה ד' בקולומבוס ג'ורג'יה בארצות הברית.

נפתלי בנט: למי אתה פונה?

נפתלי בנט: אתה לבד.

נפתלי בנט: מה, אתה מתחיל לחפש באינטרנט?

נפתלי בנט: אז אנחנו עכשיו במשרד החינוך, עם משרד התפוצות בתהליכים ראשוניים של יצירת מעין מפמ"ר תפוצות שייתן מענה.

נפתלי בנט: אנחנו לא נשלח מורים אין סופיים, אנחנו לא יכולים את זה, אבל להיות המוקד העולמי לעניין ידע של חינוך יהודי, כן.

נפתלי בנט: אני רוצה לומר לכם תודה, חברי הכנסת, ליושב הראש ולכל האנשים פה.

נפתלי בנט: אנחנו יום אחד, עוד מאה שנה מהיום ישאלו אותנו – אתם ידעם על האסון הזה שקורה?

נפתלי בנט: מה עשיתם?

נפתלי בנט: מה עשיתם כדי לצמצם את ממדי האסון, כדי להתמודד עם זה, וזה מה שדופק לי בראש כשאני מתעסק בזה.

נפתלי בנט: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, תודה, כבוד השר.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לשמוע עדכון על פעילות המשרד על ידי מנכ"ל המשרד, בבקשה.

<דביר כהנא: תודה רבה.

<דביר כהנא: ברשות

<דביר כהנא: כם אני אתן סקירה כללית במה המשרד עוסק וניכנס עם מצגת לשני נושאים יותר לעומק.

<דביר כהנא: נתנו קריאת כיוון גם בישיבה הקודמת כשהצגנו לוועדה את פעילות המשרד בנושא ישראלים בישראל והקשר שלהם לתפוצות וגם בנושא מאבק באנטישמיות ונרצה קצת להעמיק ולהציג בפניכם יותר נתונים, את הרקע לעבודה ואת תכנית העבודה שאנחנו עושים ונמשיך לעשות.

<דביר כהנא: אז ככלל, כפי שהשר ציין, אנחנו עסוקים בראש ובראשונה בחיבור וקשר של יהדות העולם הן לזהות והן לישראל.

<דביר כהנא: המיקוד בצורה ברורה בקרב הפחות משויכים בעולם היהודי, אנחנו מדברים על מיליוני אנשים, כ-70%-80% בצפון אמריקה וכמובן כל היתר פזורים בכל מדינות העולם.

<דביר כהנא: במסגרת אותה שותפות שהשר ציין – מוזאיק שמה – אנחנו היום בשותפות מעמיקה וגדולה עם העם היהודי, יוצרים תכניות ארוכות טווח להתערבות.

<דביר כהנא: אנחנו קוראים לזה פלטפורמות, בדומה לתגלית ולמסע, שהם שני פרויקטים שמוודאים שותפות גם עם ממשלת ישראל, גם עם יהדות העולם, ובהם אנחנו מביאים צעירים לישראל.

<דביר כהנא: פה רוב המיקוד שלנו הוא בעצם פעילות בתפוצות עצמן, החל מגיל תיכון, מחנות הקיץ, הקמפוסים.

<דביר כהנא: במסגרת הזאת אנחנו עסוקים תחת החשיבה שבין גמר הקמפוס, גמר הסמכת התואר לבין הקהילה, שגם שם אנחנו חושבים על מסגרת של פרויקטים משמעותיים שייצרו קהילות של צעירים, מה שאנחנו קוראים young professionals, ובין היתר אנחנו נמצאים בתהליך חשיבה מתקדם גם על מסגרת התנדבותית עולמית, שבה כל יהודי יוכל להתנדב ולתרום, הן במסגרת הקהילה, הן בישראל, הן במדינות עולם מתפתחות ובמקומות שונים בעולם, כמסגרת כזו שמאחדת גם אותנו, את אזרחי ישראל וגם את יהדות העולם תחת אלונקה משותפת שבה אדם יהודי תורם בגלל שהוא יהודי, בגלל הערכים היהודיים שלו.

<דביר כהנא: זה גם פרויקט שיאחד אותנו מאד.

נפתלי בנט: דביר, אני צריך לצאת עוד שתי דקות והוא רצה שאני אשמע בן אדם אחד או שניים.

אברהם נגוסה: אני מבקש סליחה שאני עוצר אותך, כי השר יוצא ולפני זה הרב שאול פרבר ביקש, בבקשה.

אברהם נגוסה: השר צריך לצאת וביקשת לומר את דבריך כשהשר נמצא.

<שאול פרבר: אני מודה לכם על זכות הדיבור ובאמת הפעילות שלכם מאד מבורכת ואתם משקיעים הרבה משאבים בקשר בין התפוצות למדינת ישראל.

<שאול פרבר: באותו רגע מדינת ישראל, במיוחד המדיניות הבדלנית של הממסד הדתי, באה ולא רק הורסת לכם את העבודה, אלה בעצם גורמת להתפצלות לשני מחנות ואולי יותר.

<שאול פרבר: בימים האחרונים התפרסם סיפור מתוך המון סיפורים שגם השר הגיב לזה בפייסבוק שלו, שמדינת ישראל – ואני לא מדבר רק על הרבנות, אני מדבר על ממשלת ישראל שלא מקבלת אנשים, רבנים, רבנים ציונים, רבנים שמסרו נפשם למען מדינת ישראל ביהדות התפוצות, לא מקבלים אותם, לא מכירים בהם לצורך גיור.

<שאול פרבר: וכאן אנחנו לא מדברים רק על הסיפור של גיורים שהיו ושעלו ארצה, אנחנו מדברים על אלה שבעצם רוצים להתחבר לעם היהודי.

<שאול פרבר: וכאן אני פשוט רוצה להעלות שאלה אחת.

<שאול פרבר: כאן לא מדובר רק על איוונקה טראמפ ולא מדובר רק על הרב לוקשטיין.

<שאול פרבר: כאן אנחנו מדברים על עשרות, מאות, אולי אלפני רבנים וודאי ובוודאי עשרות אלפי אנשים שקשרו את גורלם לעם היהודי.

<שאול פרבר: וכיום ממשלת ישראל, דרך הרבנות, לא מכירה בהם.

<שאול פרבר: ואני פשוט בא ושואל שאלה מאד פשוטה.

<שאול פרבר: אינני רוצה להרוס את החגיגה.

<שאול פרבר: באמת, זה לא תפקידי כאן.

<שאול פרבר: אני שואל את השאלה עד מתי.

<שאול פרבר: באיזה שלב אנחנו נבוא ואנחנו נגיד אנחנו מוכנים לשלם מחירים כדי שזה לא יקרה?

<שאול פרבר: בגלל שאנשים שכבר לקחו צעד, שנלחמים בהתבוללות, שבאים ואומרים נישואי תערובת זה לא בשבילנו, אנחנו מוכנים לעבור גיור כדי שאנחנו כן נחבר ויהיה קשר לעולם היהודי וכאן הם באים למדינת ישראל או אפילו אם הם לא באים למדינת ישראל, הם צריכים לקרוא בניו-יורק טיימס שמדינת ישראל לא מכירה בהם כיהודים.

<שאול פרבר: אז אני פונה גם לשר, גם ליושב ראש הוועדה וגם למנכ"ל – מה אתם מוכנים לעשות בשביל האנשים האלה?

<שאול פרבר: מה אתם מוכנים לעשות בגלל שכל עבודה שאתם עושים, ברגע שהממסד הדתי כאן נותן סטירת לחי, זה לא רק מרחיק אנשים.

<שאול פרבר: ברגע שאתם מאפשרים, ממסד דתי, להגיד דבר כזה, זה בעצם הורס את כל עבודתכם החשובה והמבורכת.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, כבוד השר.

נפתלי בנט: אתה נוגע בנקודה סופר נכונה ואני מסכים איתך שאנחנו, מדינת ישראל עושה שגיאות חמורות מאד.

נפתלי בנט: גם התבטאתי בחריפות ובמיידיות בהקשר של האירוע האחרון, שרק ביטא תופעה גדולה יותר.

נפתלי בנט: אנחנו במערכה לא פשוטה בעניין הזה.

נפתלי בנט: אני שמח שאתה מבטא את זה ונותן לנו עוד אנרגיה ועוד כוח להילחם בזה.

נפתלי בנט: אנחנו מדברים פה על גיורים כהלכה, אנחנו לא מדברים פה על משהו שהוא חצי רציני.

נפתלי בנט: משהו רציני לגמרי, בלי פשרות וכשעושים את זה, זה בסוף חותר מתחת.

נפתלי בנט: אני אפילו לא מצליח להבין מה המטרה של מי שעוצר את הדברים האלה.

נפתלי בנט: לא מבינים שאם אתה לא מאפשר לגיורים כהלכה לעבור, אז בסוף הלחץ יפרוץ את הכל.

נפתלי בנט: בסדר.

נפתלי בנט: ההערה נשמעה היטב.

נפתלי בנט: אני מודה לך.

אברהם נגוסה: תודה.

נפתלי בנט: אני חייב לצאת.

נפתלי בנט: אני משאיר אתכם בידיו האמונות של דביר כהנא.

נפתלי בנט: תודה רבה, יישר כוח.

אברהם נגוסה: מאה אחוז.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בבקשה, כבוד המנכ"ל, תמשיך.

מרדכי יוגב: הוא עתיד להגיד לכם דברים מדהימים.

אברהם נגוסה: כן, כן.

<דביר כהנא: בגדול התחלנו לתאר.

<דביר כהנא: בעצם אני אנסה לסקור בקצרה את פעילות המשרד ואתמקד בעזרת מצגת בשתי תכניות מעשיות, אחת בנושא ישראלים ותפוצות, השקף פה לפניכם, ואחרי כן גם בנושא המאבק באנטישמיות, בעזרתו האדיבה של מר יוגב קרסנטי, שהוא מנהל במשרדנו את כל המאבק באנטישמיות.

<דביר כהנא: אז בקצרה אני אסקור את המרחב של פעילות המשרד.

<דביר כהנא: אמרנו בראש ובראשונה אנחנו עסוקים לקרב ולחזק את הקשר בקרב הפחות משויכים.

<דביר כהנא: אותה שותפות שאנחנו חלק ממנה, שנקראת מוזאיק יונייטד, בעצם פועלת על ה-Jewish Life Cycle, היא פועלת במרחב שבין גיל בת מצווה/בר מצווה, אל גיל כניסה לקהילה – 30-35.

<דביר כהנא: היא בעצם בונה התערבות נכונה, כשההתערבות הזו היא כיצד לייצר תוכן משמעותי ולשלש את מספר המשתתפים בכל זירה וזירה.

<דביר כהנא: באותה פעילות, שהיא פעילות מאסיבית, מדובר פה בשותפויות של עשרות מיליוני דולרים, ביחד עם פילנתרופים יהודים מהעולם, כיצד אנחנו מייצרים את אותו רצף והמשכיות שאדם צעיר, תלמיד, סטודנט, שנגענו בו פעם אחת, יישאר ברצף ונוכל לאפשר ולהציע לו מגוון אפשרויות כיצד להתחבר, הן לזהותו והן לישראל, כמרכז העם היהודי.

<דביר כהנא: אז הנושא הזה הוא הנושא הראשון.

<דביר כהנא: הנושא השני שבו אנחנו עסוקים, הוא יצירת מסגרת ארגונית גדולה להכפיל ולשלש את מספר הסטודנטים היהודים מהעולם, שיבואו ללמוד בישראל.

<דביר כהנא: אנחנו עסוקים בתחום הן בשיתוף פעולה הדוק עם המל"ג, ות"ת, כיצד להביא לפרק זמן משמעותי החל מסמסטר, שנת לימודים, תואר שלם, הן תואר ראשון והן תארים מתקדמים, ו - - - הקרובים אנחנו נוכל להכריז על זה בצורה רשמית ועל דרכי הפעולה.

<דביר כהנא: תחום שלישי שאנחנו עסוקים בו הוא באמת כפי שהשר ציין, התערבות מאסיבית וסיוע אל המערך, אל מסגרות החינוך הפורמאליות בתפוצות.

<דביר כהנא: גם פה אנחנו בראש ובראשונה מתמקדים בקרב בתי ספר שמשרתים אוכלוסייה שעד היום אין שם הצלחה משגשגת ביצירת זהות וקשר לישראל, בתוך ה-Jewish days school's.

<דביר כהנא: מדובר בשלב הראשון בהתמקדות באירופה ובדרום אמריקה ואנחנו גם נמצאים באיזה שהוא תהליך תכנון ושותפות עם מספר גופים משמעותיים בצפון אמריקה, על אף שהמספרים של התלמידים בצפון אמריקה, לצערנו הרב המספר של תלמידי ה- Day School בצפון אמריקה הוא נמוך מאד.

<דביר כהנא: עולם שלישי שאנחנו עסוקים בו, הוא חממה לפרויקטים פורצי דרך.

<דביר כהנא: אנחנו מנסים לזהות פרויקטים משמעותיים שיש להם מנהיגות חזקה וגם מנגנון יישומי, לזהות אותם בתחילת דרכם ולתת להם בוסט של התערבות ממשלתית, שמסייעת להם בשלב הפריצה.

<דביר כהנא: אנחנו לא רואים את עצמנו כקרן פילנתרופית ממשלתית שבאה לתמוך שנה בשנה בארגונים, אלא באמת איך אנחנו מאפשרים ליוזמות חדשות, צעירות, שיש להן פוטנציאל לייצר מגע משמעותי בקרב אלפי משתתפים מקרב יהדות העולם ואנחנו משקיעים בהם.

<דביר כהנא: ישנם מספר דוגמאות.

<דביר כהנא: השר ציין לדוגמא את ארגון ממונטום, שבאמת הביא עד היום כבר אלפי נשים.

<דביר כהנא: פרויקט מדהים.

<דביר כהנא: ועוד כהנה וכהנה פרויקטים שאנחנו תומכים בהם.

<דביר כהנא: אם יהיה זמן אנחנו נשמח לפרט.

<דביר כהנא: הנושא האחרון, לפני שניכנס לעומק שני הנושאים שתיארתי, שאנחנו גם ציינו אותו בעבר, אנחנו הקמנו ועדה ציבורית שעוסקת ובימים אלה אנחנו מקווים משלימה את עיסוקה, עתידה להגיש דו"ח למשרדנו בעוד כחודשיים.

<דביר כהנא: קראנו לנושא מעגלי העם היהודי.

<דביר כהנא: בעצם אנחנו עסקנו במיפוי של מיליוני אנשים, שהם אינם בני דת אחרת, הם אינם יהודים והם מרגישים זיקה וקשר אל העם היהודי.

<דביר כהנא: השאלה הגדולה היא מה אסטרטגיית הפעולה שלנו כמשרד תפוצות.

יואל רזבוזוב: מה זה זיקה?

<דביר כהנא: ישנן פה באמת תתי קבוצות רבות.

<דביר כהנא: אפשר להסתכל מאפריקה, אל דרום אמריקה, אל אירופה.

<דביר כהנא: ישנן קבוצות של אנוסים, צאצאי האנוסים.

<דביר כהנא: ישנן קבוצות רבות שאפשר לקרוא להן מתייהדים, שמנהיג כריזמטי כזה או אחר גילה רצון וסוחף קהילה שלמה ויש להם רצון גדול להיות באיזה שהוא מעמד בקשר עם ממשלת ישראל.

<דביר כהנא: צריך גם לציין שרובם המוחלט איננו רוצה לעבור דווקא תהליך גיור ואיננו רוצה לעלות לישראל, אבל ישנה תופעה עולמית של מיליוני אנשים שמרגישים קשר וזיקה והשאלה היא כיצד אנחנו מתמודדים עם אתגר ענק שמייצר לנו גם הזדמנויות רבות, הן לנו לממשלת ישראל והן כמובן לעם היהודי כולו.

<דביר כהנא: אז אנחנו נקבל בקרוב את המלצות הוועדה.

<דביר כהנא: נשמח להציג אותן כאן בישיבה הבאה.

<דביר כהנא: ברשותכם, אני אכנס לנושא ישראלים ותפוצות.

<דביר כהנא: כפי שהשר אמר, ניגשנו לנושא הזה ברצינות רבה וערכנו סקרים - - -

יואל רזבוזוב: עד שהוא ימצא, אני אתייחס לכמה דברים.

אברהם נגוסה: עד שתתקנו, אז נשמע את חבר הכנסת יואל רזבוזוב, בבקשה.

יואל רזבוזוב: כמה שאלות.

יואל רזבוזוב: שאלה אחת, אתה התייחסת לעניין של תגלית, של מסע, האם בכלל קיימת איזו שהיא רגולציה, האם זה נעשה בדאטא בייס, האם יש מעקב מה קורה עם אותם אנשים שמסיימים, יוצאים, מגיעים לכאן בתגלית או במסע או בכל דבר אחר, כל תכנית אחרת שמגיעה לארץ.

יואל רזבוזוב: אני חושב שחשוב לשים את הדעת על כך וממש ליצור במשרד התפוצות את הדאטא ולדעת וממש לעקוב לאורך הזמן.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה דבר נכון לעשות.

יואל רזבוזוב: הדבר השני, כל המלחמה באנטישמיות.

יואל רזבוזוב: הרי לא פעם דיברנו על כך שלא יכול להיות ששלושה משרדים, ואני יודע שמשרד התפוצות יצא מזה, זה משרד החוץ, משרד ראש הממשלה ומשרד התפוצות.

יואל רזבוזוב: אני חושב שצריך להיות גוף אחד.

יואל רזבוזוב: עדיין, אם זה תקן שקיים אצלכם, אז כדאי ולא משנה – לא מעניין אותי אם זה יהיה אצלכם או שזה יהיה במשרד החוץ או שזה יהיה במשרד ראש הממשלה – אבל שיהיה גוף אחד שכל התקנים יושבים אצלו וגוף אחד רציני, שגם נוכל לבקר אותו.

יואל רזבוזוב: כי היום אנחנו גם לא יודעים לבקר.

יואל רזבוזוב: כי ברגע שזה מתחלק בין שלושה משרדים, אז כל אחד אומר – טוב, אנחנו יודעים לעשות את זה, הם יודעים לעשות את זה.

יואל רזבוזוב: הדבר השלישי, מה שהרב פרבר אמר כאן, אני חושב שדווקא כאן אני מבין את ההשלכות הפוליטיות והכל בתוך הממשלה, אבל כן צריך לתת, משרד התפוצות צריך לתת את הדעת על כך, על יחס ליהודי העולם ואנחנו יודעים עוד מעט מי הולך כנראה להתמנות לרב הרפורמי, וזה כנראה תהיה רבה ואז עוד פעם יהיה פיצוץ.

יואל רזבוזוב: אז אני חושב שאתם פה כן צריכים לעשות איזה דו שיח מול הקולגות שלכם בממשלה, אחרת אנחנו מאבדים ואני הייתי עכשיו בביקור בארצות הברית, כועסים עלינו מאד.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

<דביר כהנא: ברשותך, אני אתייחס בקצרה?

אברהם נגוסה: כן.

<דביר כהנא: קודם כל אתה צודק לגמרי בנקודה הראשונה, שאחד מהאתגרים המשמעותיים ביותר זה לייצר את אותו רצף והמשכיות ולא לגעת, נקרא לזה, בלקוחות שלנו רק פעם אחת.

<דביר כהנא: גם פה אני חושב שהכניסה שלנו דווקא והמעורבות הממשלתית בשותפות הזו, מייצרת תפיסה שהיא בדרך כלל הפוכה מהתפיסה הקהילתית, מהתפיסה הפרויקטאלית.

<דביר כהנא: הרבה פעמים אנחנו קוראים לזה פרוג'קטיטיס, שיש פה בעיה מובנת שבונים פרויקט ומרחיבים אותו, אבל בעצם לא מסתכלים על רצף.

<דביר כהנא: ואנחנו באמת באנו אל השולחן, אל השותפות הזאת, ואיך בונים בשותפות.

<דביר כהנא: זה לא אנחנו ממשלת ישראל נלמד אתכם, נסביר לכם, אלא באמת בשותפות כזו, איך מייצרים תפיסה שהיא טופ-דאון והיא באה ואומרת יש לנו סוף סוף לִיד, לקחנו, הצלחנו למשוך אדם לפרויקט אחד, איך מייצרים לו את הרצף.

<דביר כהנא: היום באמת היוזמה המשותפת הזו – בשמה החדש – מוזאיק יונייטד – היא באמת בתוך תהליך תכנון מאד מתקדם, שאנחנו אומרים שיש לנו הרבה יותר מה להציע מאמזון.

<דביר כהנא: ה-Digital Community, שתקום והיא תקום בתקופה הקרובה, היא בעצם באה ואומרת יש לנו הרבה מאד מה להציע.

<דביר כהנא: יש המון ארגונים שעושים פעילות מדהימה, הן פעילות מכוונת והן פעילות בשטח, מקבלת שבת כזו או מלימוד או התנדבות והשאלה הגדולה היא איך באמת מתרגתים את הלקוח.

<דביר כהנא: לקחנו אותו מתגלית, הצענו לו ולא רק שהצענו לו דיגיטלית, אנחנו גם מנסים פה לבנות את המחברים, את הקונקטור בין תכנית שנמצאת על הקרקע לבין הפעילות הבאה.

<דביר כהנא: ובין היתר לדוגמא היום, ביחד עם תגלית אנחנו מפתחים מודל של המדריכים שבאים ועולים על אוטובוס של תגלית, שהם יהיו מחויבים לשתי פעילויות המשך על הקרקע, כפולו-אפ לאותו סיור.

<דביר כהנא: עכשיו, זה לא פולו-אפ חד פעמי, שבאותן שתי פעילויות מצליח לייצר את השינוי שהוא הגיים-צ'ינג'ר, אלא הוא בעצם המחבר לפעילות הבאה, שהיא מתמשכת על פני סמסטר בקמפוס, שני סמסטרים, או פעילות של young professionals על פני כל השנה.

<דביר כהנא: ואז באמת איך שומרים אותם ברצף, זה אתגר שאנחנו מנסים לבנות לו מענה אסטרטגי.

<דביר כהנא: בנושא המאבק באנטישמיות, עוד רגע נרחיב וגם בסוף נתייחס לשאלה האם צריך ונכון לרכז את התחום הממשלתי במשרד אחד; והנושא השלישי הוא בוודאי נושא שאנחנו מנסים.

<דביר כהנא: אנחנו חושבים שתפקידנו בשולחן הממשלה לייצג ולהשמיע את קולן של הקהילות, את האתגרים שלהן, את האתגרים שלהן שם וגם כמובן את האתגרים שלהן בקשר מולנו.

<דביר כהנא: כמובן זה לא תלוי רק בנו ואנחנו משמיעים את קולן ומנסים לקרב שותפים רבים שישמיעו את אותו קול.

<דביר כהנא: בזה ממש אפשר לגלוש אל תוך המצגת הזאת.

יואל רזבוזוב: לא, חשוב שהם יידעו שיש ייצוג.

יואל רזבוזוב: שהם יידעו שבשולחן הממשלה יש להם ייצוג.

יואל רזבוזוב: גם אם אתה בסוף, או אני לא יודע, מי שעומד בראש המשרד שלך לא מזדהה, זה לא משנה, היום זה השר בנט, מחר זה שר אחר, אבל לפחות שיידעו הקהילות שיש להן ייצוג.

אברהם נגוסה: שהקולות שלהם יישמעו.

יואל רזבוזוב: כן, אנחנו הרבה פעמים מסתמכים עליהם, אז חשוב שגם ניתן להם איזה שהוא - - -

<דביר כהנא: לחלוטין.

<דביר כהנא: אנחנו שומרים על קשר הדוק גם עם ראשי הארגונים הגדולים, ראשי הזרמים, עם הפדרציות.

<דביר כהנא: וגם צריך לזכור ולהגיד שאנחנו צריכים כולנו לעשות מאמץ גדול מאד להגיע אל אותם אנשים שהם המאסה.

<דביר כהנא: אנחנו מדברים במספרים שכל הקהילה המשויכת, מה שאנחנו קוראים בגדול, זה אותם אנשים שאנחנו כולנו רגילים לשוחח איתם, הם כ-15% מהעם היהודי.

<דביר כהנא: השאלה הגדולה היא איך מגיעים באמת אל מיליוני אנשים, הם לא מיוצגים ולא מרגישים מיוצגים לא באמצעות ארגון כזה או אחר, ושם האתגר הגדול של העם היהודי.

<דביר כהנא: והרבה פעמים אנחנו נקלעים כמובן להרבה פוליטיקה יהודית, שיש אומרים שהיא יותר מפוליטיקה ישראלים ויש על זה מחלוקת.

אברהם נגוסה: האם זו אסטרטגיה נכונה לחזק ולהדק את הקשר עם המיוצגים, אז המיוצגים האלה גם יביאו את אלה.

אברהם נגוסה: אם אלה שמיוצגים מתרחקים, אז יהיה לנו קשה להביא את אלה שלא מיוצגים.

<דביר כהנא: לגמרי, אבל בעיקר להתמקד בשותפות איתם, איך מייצרים אסטרטגיית פעולה שונה ממה שהם עשו עד היום וממה שאנחנו עשינו עד היום ולהגיע ולגעת בליבם של הפחות משויכים, שהם קהל היעד של כולנו.

<דביר כהנא: ושם אנחנו באמת מתמקדים.

<דביר כהנא: זאת אומרת פחות בשיח, או לרכז את השיח בקרב אותם ארגונים שאנחנו רגילים לשוחח איתם.

<דביר כהנא: כמובן שאין ספק שגם בזה צריך להשקיע, אבל עיקר המאמץ הוא באמת להגיע אל אותם אנשים שעד היום הם לא ביקורתיים כלפינו, הם לא ביקורתיים כלפי היהדות.

<דביר כהנא: פשוט לא נגענו בהם וזה האתגר הגדול.

<דביר כהנא: אז ברשות

<דביר כהנא: כם אני ארוץ מהר על המצגת.

<דביר כהנא: בוודאי גם לנקודה השלישית שהעלית, שהיא נכונה, ברגע שגם הקהל הישראלי, וזה לא מדובר רק על משרד ממשלתי כזה או אחר או על שר כזה או אחר, באמת שהציבור הישראלי ירגיש את הקשר ואת ההבנה העמוקה גם מה הם האתגרים של הקהיליות היהודיות בעולם וגם מה המחויבות שלנו לאותן קהילות, על אף שבצורה כזו או אחרת זה לא יתבטא בעלייה - - -

יואל רזבוזוב: לצערנו כולם מרגישים את הטריוויאלי כאן, שיש לנו יהודים בחו"ל ואף אחד לא מבין את החשיבות.

<דביר כהנא: נכון.

<דביר כהנא: אז באמת הצבנו פה מטרות.

<דביר כהנא: אמרנו גם להגביר את הידע של הקהל הישראלי בישראל לגבי היהודים בתפוצות, הקהילות, היחידים, האתגרים שלהם; להגביר את תחושת השייכות בין יהודים – גם של ישראל וכמובן בין יהודים בישראל ליהדות התפוצות, ולהניע את הישראלים בישראל לפעולה.

<דביר כהנא: לערב אותם בתחומי עשייה שקשורים ביהדות התפוצות.

<דביר כהנא: נכנסנו אל הנושא הזה ואמרנו קודם כל בואו נבין מה המצב הקיים ובאמת עשינו בחינת עמדות בקרב הציבור הישראלי.

<דביר כהנא: עוד רגע אני אשמח להציג לכם את עיקרי הדברים.

<דביר כהנא: יצרנו את מדד הקשר עם התפוצות, ופה הפרויקטים שנגזרו מתוך תחום הפעולה הזה, צריכים בצורה מאד ברורה להשפיע על המדד, ואם לא השפענו על המדד אז לא הצלחנו בתפקידנו.

<דביר כהנא: אז מדד הקשר לתפוצות או מדד הקרבה לתפוצות ועוד רגע נציג כיצד בנינו את המדד הזה.

<דביר כהנא: אנחנו נכנסנו ועוד ניכנס לביצוע פעולות בזירות שונות כדי להשפיע על המדד, וכמובן אנחנו נמדוד את האימפקט ואת ההשפעה שלנו.

<דביר כהנא: אפשר להגיד שמה שעלה מסקר העמדות זה נתונים מאד מעניינים.

<דביר כהנא: בראש ובראשונה יש 52% שמסכימים מאד כי ישראל אחראית לביטחונם של יהודי העולם.

<דביר כהנא: 21% מהציבור היהודי במדינת ישראל מתנגד לכך.

<דביר כהנא: פה מדובר בתחום מאד מסורתי, שממשלת ישראל במשך שנים גם ראתה בו חשיבות גדולה.

<דוידי הרמלין: סליחה, זה בין ישראלים?

<דביר כהנא: בקרב הקהל היהודי בישראל.

<קריאה: אפשר לשאול שאלה חשובה?

אברהם נגוסה: בסוף, שלא נבלבל אותו.

אברהם נגוסה: תרשמו את השאלות.

<דביר כהנא: 50% מסכימים כי ישראל אחראית להמשך הקיום היהודי בתפוצות.

<דביר כהנא: 20% מתנגדים לכך.

<דביר כהנא: בדקנו את נושא הקצאת המשאבים.

<דביר כהנא: באמת השאלה האם יש לגיטימציה שמשרד התפוצות לוקח משאבים משמעותיים ומשקיע אותם בקרב יהדות העולם, ויש פה נתונים שמצד אחד הם מאד מאד מעודדים אותנו.

<דביר כהנא: חשבנו שהמספרים יהיו הרבה יותר נמוכים.

<דביר כהנא: מצד שני, יש פה בוודאי גם אתגר גדול להגדיל את המספרים הללו.

<דביר כהנא: אז אפשר לראות שאנחנו מדברים על שיעור הסכמה של 44%.

<דביר כהנא: כשאנחנו מעמתים את זה עם סוגיות כמו השקעה בישראלים שירדו מהארץ או בהשקעה שבעצם נלקחת מהשקעה ציונית אחרת, כמו הקמת יישוב בגליל, אז אנחנו מדברים עדיין, גם אם ישנם 27% שבאים ואומרים - האם צריך להחליט אם להקים, עכשיו להשקיע בהתיישבות בגליל או להשקיע ביהדות התפוצות – 27% מאזרחי ישראל אומרים תשקיע ביהדות התפוצות.

<דביר כהנא: אז זה באמת מספרים גבוהים מאד.

<דביר כהנא: אין הרבה נקודות שיש עליהן קונסנסוס בישראל, אבל בוודאי ישנן מספר נקודות שהיעד שאליו אנחנו נרצה להגיע הוא באמת תמיכה של יותר מ-50%.

<דביר כהנא: 49% מהמשיבים סבורים שיש להתחשב במידה רבה באינטרסים של הקהילות בתפוצות בהחלטות בנושאי חוץ וביטחון.

<דביר כהנא: זה גם נושא מפתיע.

<דביר כהנא: לקחנו את הנושא הקשה – של חוץ וביטחון – בוודאי יותר אחוזים מהנשאלים מסכימים שיש לשמוע את קולם של יהדות התפוצות בנושאים יותר רכים מאשר חוץ וביטחון.

<דני ווזנר: כמו דת ומדינה.

<דביר כהנא: לדוגמא.

<דביר כהנא: 37% יודעים שישנם כ-10 מיליון יהודים או יותר מחוץ לישראל, וזה רק 37%.

<דביר כהנא: יש פה פער ידע גדול מאד.

<דביר כהנא: 60% מהמשיבים מעריכים את היקף התרומות בפחות ממחצית מההיקף האמיתי.

<דביר כהנא: זאת אומרת פה זה גם נתון שהוא מפתיע.

<דביר כהנא: אני בעצם מציג פה כיצד בנינו את המדד.

<דביר כהנא: לקחנו גם מסקרי עומק, מקבוצות מיקוד וגם מסקרים כמותיים.

<דביר כהנא: אנחנו בעצם מנסים למדוד את הרגש, את הידע, את המודעות, את האחריות, את תפקיד הממשלה ומה הפעולה שאותו אתם מוכן לנקוט.

<דביר כהנא: אני לא אלאה אתכם פה בפרטים רבים של אנשי מחקר הן מסטטיסטיקה והן מעולם הסקרים, ויצרנו בעצם את המדד היום שאנחנו מעמידים אותו על כמעט כ-5 נקודות מתוך 10.

<דביר כהנא: אז מצד אחד אתם רואים פה מצד ימין את הנושאים שהם חלק ממרכיבי המדד.

<דביר כהנא: אני יכול לבוא ולהגיד שהנושא הזה הוא באמת נושא שיש הרבה מאד מה להתפתח בו וההשקעה שלנו באמת תבוא לידי ביטוי במגוון תחומים, גם בתחומים כמו נושאי דת ומדינה שעלו, והתחשבות בקשב והתחשבות ברצונות המנוגדים בין ציבורים פה בתוך ישראל לבין יהדות התפוצות, שיבואו ויכירו בשיח הציבורי, גם בצורך של יהדות התפוצות עם ישראל.

<דביר כהנא: איפה אנחנו משקיעים?

<דביר כהנא: אז באמת אנחנו עסוקים – השר ציין – גם במובילי דעה.

<דביר כהנא: גילינו שזה כלי אסטרטגי ליצירת שינוי בתודעה, ויחד עם ארגון גשר בנינו תכנית שנקראת גשר לתפוצות, שבה אנחנו עושים סמינר הן של ידע מכין ומקדים אל אותה מנהיגות והן בביקור כל פעם בקהילה אחרת.

<דביר כהנא: ובאמת, עצם ההקשבה וההיכרות, גם עם אנשים שטסים הרבה מאד לחו"ל ולעולם לא נפגשו עם הקהילה היהודית, ולהבין את כל רבדיה ומורכבויותיה של קהילה.

<דביר כהנא: הם היו בניו יורק ובימים אלה נמצאת משלחת נוספת בדרום אפריקה ועתיד יהיו גם באירופה.

<דביר כהנא: עצם ההקשבה הזאת יוצרת שינוי מדהים בקרב מובילי דעה בישראל.

<דביר כהנא: אנחנו משקיעים במדיה.

<דביר כהנא: אם מישהו צפה בימים האחרונים בחדשות, אז התחלנו עם פרויקט של דקה לשמונה, שהוא תחילת החשיפה.

<דביר כהנא: אנחנו רוצים בעצם להציג באמצעות כלים שונים ורבים בשנה הקרובה, את ההתחבטויות, את הלבטים, את הלכי הרוח של הקהיליות היהודיות בעולם ולהביא אותם אל הסלון הביתי לא כפלקט, לא כדבר כזה, אלא במקום שמעורר גם רגע וגם כמובן מוביל לידע.

<דביר כהנא: אנחנו נכנסנו לשותפות גם עם מערכת החינוך הפורמאלית, הן עם המזכירות הפדגוגית – איך מביאים את הנושאים הללו באמצעות מגוון מקצועות אל תוך תוכנית הלימודים, הן בתחום האזרחות להעמיק את הידע, הן בתחום היסטוריה של עם ישראל, הן בתחום יהדות ישראלית – נושא שנכנס היום ומיושם בתי הספר הממלכתיים, ולהביא פנימה אל תוך הלימודים, הן ביסודי והן בתיכון, את נושא העם היהודי והקהילות היהודיות בעולם.

<דביר כהנא: כמובן גם חינוך בלתי פורמאלי, החל מתנועות נוער וכלה בפרויקטים כמו מסע ישראלי, שהוא פרויקט שהוא בוודאי צורב תודעה בישראל ועד היום לא עסקו בו בצורה משמעותית, במעגל של לא רק אני ומשפחתי, אני וקהילתי, אני ומדינת ישראל, אלא גם אני והעם היהודי, מה המשמעות של עם, מה הייעוד של העם ומה החלק שלי בתוך המרכיבים הללו.

<דביר כהנא: אז זה ברשותכם סקירה קצרה על פרויקט ישראלים ותפוצות.

<דביר כהנא: אנחנו עסוקים בו.

<דביר כהנא: הוא פרויקט שפתחנו אותו רק השנה ואנחנו מתקדמים מאד בשלבי היישום שלו.

<דביר כהנא: אני הייתי שמח לעבור לתחום הבא של המאבק באנטישמיות.

<דביר כהנא: ברשותכם נציג בקצרה את הרקע ובסופו של דבר גם נסקור את הפעולות.

<דביר כהנא: יוגב, בבקשה.

<יוגב קרסנטי: אדוני יושב הראש, חברי הכנסת.

יואל רזבוזוב: איך ננצח את האנטישמיות?

<יוגב קרסנטי: לא, לא, אנחנו כבר מנצחים אותה.

<יוגב קרסנטי: מוקדם יותר השנה הצגנו כאן בוועדה מספרי תקריות והפעם אני רוצה יותר להציג רעיונות, שאנחנו מתמודדים איתם בתחום האנטישמיות.

<יוגב קרסנטי: חזון המשרד זה הבטחת קיום חיים יהודיים אישיים וקהילתיים מלאים, תוססים וחופשיים ממגבלות, עם חיבור לגיטימי, חזק ומשמעותי של הקהילות ושל היהודים כפרטים למדינת ישראל.

<יוגב קרסנטי: מטרות המשרד בתחום המאבק באנטישמיות הן הגברת הביטחון של הקהילות, אפשרות קיום חיים יהודיים מלאים, הפחתת מספרן וחומרתן של התקריות האנטישמיות, העלאת המודעות הציבורית לתופעה, חיזוק המחויבות של יחידים וארגונים להילחם בתופעה, הגשת סיוע למי שנפגעו מאנטישמיות וניהול וריכוז המאמץ בתחום המאבק באנטישמיות מול משרדי הממשלה השונים, בעצם מול כל הגופים של מדינת ישראל.

<יוגב קרסנטי: האנטישמיות היא תופעה על היסטורית.

<יוגב קרסנטי: הרבה פעמים אנחנו שומעים אם רק תעשו ככה או אם רק תעשו אחרת, האנטישמיות תעלם.

<יוגב קרסנטי: האנטישמיות היא תופעה שהיא בת 2,300 שנה.

<יוגב קרסנטי: הטקסטים הראשונים, זה מתוך נגד אפיון.

<יוגב קרסנטי: יוספוף פלביוס כותב נגד אפיון שבעצם כותב כתבים אנטישמיים כנגד העם היהודי.

<יוגב קרסנטי: מה שאפיון כתב לא נשאר לנו, התשובה של יוספוף פלביוס נשארה לנו, אבל בעצם אלה טקסטים שמהדהדים בערך משנת 300 לפני הספירה.

<יוגב קרסנטי: כן יש פה גרסה אלטרנטיבית ליציאת מצרים.

<יוגב קרסנטי: היהודים בעצם היו מצורעים וחולים שגורשו ממצרים ואם רק היו מגרשים אותם ממצרים, אז האדמה תחזור ותיתן את היבול.

<יוגב קרסנטי: זאת אומרת תכו ביהודי ותצילו את המולדת.

<יוגב קרסנטי: שוב, עלילות דם בעת העתיקה.

<יוגב קרסנטי: מספרים שאנטיוכוס הגיע למקדש אחרי שהוא כובש את ירושלים, מוצא שם במרתפים איזה שהוא שבוי, שהשבוי הזה מפוטם ואומר לו שהיהודים מתכננים לזבוח אותו בתור איזה שהוא פולחן.

<יוגב קרסנטי: אז הדברים האלה משם עוברים דרך ימי הביניים, הפרעות, עלילות הדם, מסעות הצלב בדרך לישראל עוצרים בקהילות, מתחילים את מסע הצלב כבר באירופה, טובחים בקהילות וממשיכים אל המזרח התיכון.

<יוגב קרסנטי: כך יהדות ספרד, גם כן סבלה את חלקה.

<יוגב קרסנטי: יש לנו את גירוש ספרד, יש לנו את פעילות האינקוויזיציה, כשפעילות האינקוויזיציה דרך אגב, לפי המחקרים של בן ציון נתניהו זיכרונו לברכה, היא לא הייתה מכוונת כנגד היהודים שהמשיכו להיות יהודים בסתר, אלא בעצם היהודים שהומרו לנצרות, היו כל כך מוצלחים, שהכמרים והנזירים ואחרים שם קינאו בהצלחה שלהם והחליטו בעצם לרדוף אותם רדיפה גזעית אפשר כבר לומר, בעצם כמעט כמו הרעיונות של הנאצים.

<יוגב קרסנטי: זה עוד בימי הביניים.

<יוגב קרסנטי: כמובן צפון אפריקה, שושלת המוראביטון ויש לנו את המוואחידון, נקרא להם כנופיות, או על כל פנים הם מכריחים את יהודי צפון אפריקה להמיר את דתם או למות ובאמת יש הרבה שמתאסלמים, אחר כך חלק חוזרים אל היהדות, אבל התופעה היא בהחלט תופעה עתיקה.

<יוגב קרסנטי: כל פעם משתנה הסיבה.

<יוגב קרסנטי: דרך אגב, גם דרייפוס, בדומה לאנוסי ספרד, היה מומר, השתלב היטב בחברה ובגלל ההשתלבות הזאת בחברה, הוא הואשם בעצם בבגידה.

<יוגב קרסנטי: הרב ג'ונתן זקס מדבר על אנטישמיות כווירוס.

<יוגב קרסנטי: ההישרדות את האנטישמיות מחייבת שינוי והתאמה ואז אם אנחנו מדברים באמת על העת העתיקה וימי הביניים, השנאה היא שנאה דתית, היהודים מואשמים כמרעילי בארות, רוצחי ילדים, עלילות הדם מהסוג הזה.

<יוגב קרסנטי: בעצם היהודים חייבים באיזה שהוא קיום מושפל, כי הקיום המושפל של היהודים מוכיח את צדקת האמונה הנוצרית.

<יוגב קרסנטי: זאת התקופה הדתית.

<יוגב קרסנטי: במאות ה-19 וה-20, בעקבות המודרנה וההארה שמחליפה את הדת, לא מקובל לשנוא, זאת אומרת זה לא רציונאלי לשנוא על בסיס דת, אז עוברים לשנאה על בסיס גזע, ואז יש לנו תופעות של גזענות ונאציזם.

<יוגב קרסנטי: כל אחת מהתופעות האלה, דרך אגב, לא נעלמת, היא נשארת איתנו בווליום נמוך יותר.

<יוגב קרסנטי: אבל ממשיכה, והיום, כשלא מקובל לשנוא על בסיס גזעי, אז השנאה היא על בסיס לאומי וישראל היא מדינת אפרטהייד, היא מדינה לאומנית, קולוניאליסטית וכו'.

<יוגב קרסנטי: זאת אומרת האמצעים משתנים אך במעט, זאת אומרת התירוצים משתנים במעט, אבל בסופו של דבר, כשבודקים מה אותם אנטישמים רוצים לעשות עם היהודים או מה הם האמצעים שבהם הם משתמשים כנגד היהודים, אז האמצעים לא משתנים יותר מדי.

<יוגב קרסנטי: זאת אומרת שוב יש פה מגבלות וחרמות והדרות וכלים מהסוג הזה.

<יוגב קרסנטי: המנועים של האנטישמיות בעת הזו, כמו שאמרתי, אותם מנועים לא נעלמו אלא פשוט חלק מהם בווליום נמוך יותר.

<יוגב קרסנטי: אז תיאולוגיה ואידיאולוגיה מוסלמית היום היא המנוע העיקרי.

<יוגב קרסנטי: אחרי זה יש לנו אידיאולוגיה ימנית רדיקלית, סוגים שונים של גזענות, הסכסוך הישראלי-ערבי כמובן, שכל פעם שיש שלנו כאן איזה שהוא עימות או מבצע כזה או אחר, אז כמות התקריות האנטישמיות באירופה בעיקר עולה בצורה משמעותית.

<יוגב קרסנטי: תיאולוגיה נוצרית וכאן חייבים לציין שהכנסייה הקתולית עשתה מאמצים ניכרים כדי להפחית את הנושא הזה ויש כמה וכמה חידושים בהחלט משמעותיים.

<יוגב קרסנטי: משבר כלכלי עולמי ומשברים מקומיים – היהודים בדרך כלל מואשמים בגרימה להם, באחריות להם, בזה שהם מרוויחים מהם; וקואליציית האדום ירוק לסוגיה, בעצם יש לנו פה מוסלמים רדיקליים עם שמאל רדיקלי שמתחברים, כשהדבק שמחבר ביניהם זה שנאה לישראל.

<יוגב קרסנטי: מה הם רוצים בעצם להשיג?

<יוגב קרסנטי: אז דבר ראשון זה שלילת זכויות ואפליה של יהודים כחברים שווי מעמד בחברה ובמשפחת האומות וכמובן בכלל זה זה הוצאת מדינת ישראל ממשפחת האומות.

<יוגב קרסנטי: ישראל היא היהודי הגלובאלי.

<יוגב קרסנטי: פגיעה עד כדי העלמת הזהות והדת היהודית מהמרחב, הגבלות על מילה, על שחיטה, על חבישת כיפה, על בתי קברות יהודיים וכו'.

<יוגב קרסנטי: שלילת הלגיטימיות שבהגנה והזדהות הקהילות עם ישראל.

<יוגב קרסנטי: זאת אומרת זה לא מקובל.

<יוגב קרסנטי: אתה נתפס כבלתי נאור אם אתה מגן על מדינת ישראל בחוגים מסוימים, ושלילת העבר היהודי בעצם כתיבת היסטוריה חדשה לתקופת השואה, לתקופת מלחמת העולם השנייה ומי שמנסה להציג את הגרסות שכולנו מכירים, יכול להיות מואשם בפגיעה בעבר של מדינה כזו או אחר, ולפעמים עד כדי בגידה; והשמדת יהודים במדינת ישראל, כמובן זה איראן, חיזבאללה, אנטישמיות קיומית.

<יוגב קרסנטי: אנחנו מחלקים, יש לנו את מטריצת זירות האנטישמיות שבה בעצם אנחנו מחלקים את העולם לאזורים גיאוגרפיים בהתאם לסוג האנטישמיות שיש בהם ובהתאם למספר היהודים שחשוף לכל אחד מסוגי האנטישמיות.

<יוגב קרסנטי: אז יש לנו את מערב אירופה, ששם יש מעט, אנטישמיות נוצרית קצת פחות חזקה, אבל אתם יכולים לראות שיש אנטישמיות מוסלמית חזקה ואנטי ישראליות חזקה ומספר היהודים שחשוף להם בקירוב הוא 1.1 מיליון יהודים.

<יוגב קרסנטי: מזרח אירופה – יש לנו אנטישמיות נוצרית, פחות אנטי ישראליות, פחות אנטישמיות מוסלמית, 0.4 מיליון יהודים בקירוב חשופים.

<יוגב קרסנטי: צפון אמריקה – יש לנו בעיקר בעיה של אנטי ישראליות שמתהווה בקמפוסים, אבל יש שם קהילה יהודית גדולה וחזקה.

<יוגב קרסנטי: דרום אמריקה – בעיה עם אנטישמיות נוצרית ואנטי ישראליות.

<יוגב קרסנטי: אוקיאניה – לא משמעותי.

<יוגב קרסנטי: העולם הערבי – יש לנו שם אנטישמיות מוסלמית חזקה מאד ואנטי יהודיות חזקה מאד, אבל מספר היהודים שחשופים לזה הוא יחסית נמוך.

<יוגב קרסנטי: ובסוף מרחב האינטרנט, שזה מרחב שעד היום הוזנח יחסית על ידי הארגונים ועל ידי הפעלים, ושם בעצם יש לנו את כל סוגי האנטישמיות וכמו שאני אראה לכם בהמשך, חשופים לזה כל היהודים וזה גם אמצעי מאד מאד חזקה להפצת רעיונות אנטישמיים.

<יוגב קרסנטי: אם אנחנו מסתכלים מי הם מחוללי האנטישמיות העיקריים היום, אז אנטישמיות מוסלמית הפכה למחולל העיקרי והמסוכן ביותר באירופה – 80% מהתקריות האלימות מבוצעות על ידי מוסלמים רדיקליים.

<יוגב קרסנטי: חשוב פה להדגיש שאנחנו לא מדברים על הפליטים.

<יוגב קרסנטי: הפליטים עסוקים בשרידה היום יומית שלהם.

<יוגב קרסנטי: אנחנו מדברים על מוסלמים שגדלו והתחנכו לרוב על אדמת אירופה, שפוגעים ביהודים אזרחי אירופה, שגם הם גדלו והתחנכו על אדמת אירופה, והניסיון להסיט את זה אל הפליטים, בעצם מהווה איזה שהוא ניסיון להתחמק מאחריות לתופעה הזאת.

<יוגב קרסנטי: באנטישמיות המוסלמית יש שלוש גישות עיקריות: הגישה האסלאמית הפונדמנטליסטית, יהודים אויבי דת האמת, בני ברית של הצלבנים, של הכופרים, הגישה הקלאסית, אנטישמיות היסטורית, תיאוריות קונספירציה שונות.

<יוגב קרסנטי: במשך שנים הפרוטוקולים של זקני ציון זה אחד הספרים הנמכרים ביותר במצרים, באמת לאורך שנים ולא רק במצרים.

<יוגב קרסנטי: אתם יכולים למצוא אותו גם בשאר מדינות ערב.

<יוגב קרסנטי: והגישה הפוליטית, ששנאת יהודים בה היא חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, ובעצם מזהים בה את היהודים - את יהודי התפוצות ואת מדינת ישראל – על איזה שהוא רצף אחד.

<יוגב קרסנטי: אתה רוצה לפגוע בקצה אחד של הרצף, אתה יכול לעשות את זה על הקצה השני ולהיפך, הם קשורים אחד לשני.

<יוגב קרסנטי: הביטויים זה הסתה ארסית כמובן, הסתה ארסית וקיצונית במסגדים ובמדיה, דמוניזציה של ישראל, קידום מערכה ציבורית נגדה תוך שימוש במוטיבים אנטישמיים של רוצחי ילדים, מרעילי בארות, קריאות להשמדת ישראל, הכחשת שואה וסירוב ללמוד לימודי שואה.

<יוגב קרסנטי: זה קורה באירופה, דרך אגב, ובאקס טריטוריות באירופה; וביצוע פיגועי טרור כנגד יהודי, קריאה להשמדת עם ומתן פתואוות להצדקת הפעולות הללו כחובה דתית.

<יוגב קרסנטי: ואני שוב מדגיש, מי שמחולל את זה לא זה הפליטים.

<יוגב קרסנטי: יכול להיות שהפליטים יכולים ליצור איזה שהוא איום בהמשך, אבל כרגע לפחות זאת לא התמונה.

<יוגב קרסנטי: עניין נוסף שעולה זה הנושא של הגחכת השואה, בעיקר בצרפת.

<יוגב קרסנטי: בעצם להפוך את השואה לאיזה שהוא דבר שהוא, איך נקרא לזה, לסתום את היהודים את הפה באמצעות הומור: עוד הפעם אתם עם השואה, עוד הפעם עם הזיכרון הזה.

<יוגב קרסנטי: יש דברים יותר חשובים, יש אירועים יותר חשובים בהיסטוריה.

<יוגב קרסנטי: אתם עושים כסף מהשואה וכו' וכו'.

<יוגב קרסנטי: כאן למשל שואה-הבדו, שער שבעצם רומז או מנסה לחקות את שרלי-הבדו, ואתם רואים פה את אלי ויזל נמלט מאושויץ ומגני דוד עם סימני דולר עליהם, ופה מהצד אנחנו רואים את הפליט האמיתי שסובל, בזמן שהיהודים מורידים את כותנת הפליטים ולובשים חליפה יקרה.

<יוגב קרסנטי: הסיפור של האננס, גם כן, להגחיך את השואה, להגיד במקום שואה – שואננס, תיכף אני אתן עוד כמה דוגמאות לזה, תיראו איך זה רץ חזק ברשת.

<יוגב קרסנטי: שואזיס, שואה ואואזיס, שואה ביזניס, אפשר להיות מיליונים מהסיפור הזה וכו' וכו'.

<יוגב קרסנטי: אתם מבינים את הכוונה.

<יוגב קרסנטי: כמובן שמאד קשה מבחינה חוקית להילחם בדבר הזה, כי מאד מאד קשה למצוא חוק שיתאים לכל עיוות כזה שהצד השני, אם אפשר לקרוא להם ככה, עושים.

<יוגב קרסנטי: ולכן דרך אגב אנחנו מדברים הרבה, יותר ויותר, על התנהגויות ולא על הגדרה ספציפית, אלא על התנהגויות מפלות כנגד יהודים או כנגד אירועים היסטוריים וההגחכה שלהם.

<יוגב קרסנטי: עליית הימין באירופה, החשש המרכזי הוא שעליית הימין תפגע בקהילות היהודיות.

<יוגב קרסנטי: כמובן שעכשיו, בעקבות הברקזיט יכול להיות שאנחנו נראה אירופה אחרת, שבה הימין ממשיך ומתחזק עוד מעבר למה שראינו עד עכשיו.

<יוגב קרסנטי: שנת 2015 הייתה השנה שבה הימין סימן לעצמו כמטרה את מניעת האיסלמיזציה של אירופה כנגד גלי הפליטים, ושם יש לנו גם כן ארבעה סוגים עיקריים: הימין הקיצוני הישן, שמחפש את העבר הנאצי והפשיסטי.

<יוגב קרסנטי: מחייה מחדש דמויות מהעבר הנאצי והפשיסטי.

<יוגב קרסנטי: הימין החדש, שחש מאוים מהאיסלמיזציה ורואה בישראל וביהודים בעלי ברית.

<יוגב קרסנטי: הם רואים בנו איזו שהיא מצודה במזרח התיכון, מצודה של העולם המערבי.

<יוגב קרסנטי: יש מפלגות שונאות זרים מסורתיות ומפלגות נוצריות פונדמנטליסטיות, ובגדול, ברגע שהימין מתחיל לעלות, אז הרבה פעמים הביטויים שלו זה לחץ להטיל מגבלות על המהגרים המוסלמים, שבסופו של דבר הן יוצרות איזו שהיא השפעה חיצונית גם כלפי הקהילות היהודית.

<יוגב קרסנטי: כי אם מנסים להגביל שחיטה, אז זה מגביל גם את השחיטה של הקהילות היהודיות.

<יוגב קרסנטי: אם יש הגבלות על המילה, אז זה מגביל גם את המילה היהודית.

<יוגב קרסנטי: עיוות זכר השואה – דיברנו על קידום נרטיבים חדשים בתקופת מלחמת העולם השנייה, בעצם לטעון כאן שהעמים שסייעו לנאצים היו בעצמם קורבנות של הנאצים, ולכן אין לשופט אותם או לא לשפוט אותם בחומרה לפחות, ועוד ועוד דוגמאות כאלה.

<יוגב קרסנטי: ערגה לעבר הפשיסטי, החייאת דמויות שהן מבחינתנו כיהודים שנויות במחלוקת, שיתפו פעולה עם הנאצים ולפעמים גם יותר מזה, מתפרקים עליהם כעל לוחמי חירות, כמנהיגים; והאשמת היהודים בתיאוריות קונספירציה שונות.

<יוגב קרסנטי: אנחנו אחראים למשבר הפליטים, מנסים לרוקן את המזרח התיכון מערבים, להעביר אותם לאירופה, להתסיס את העולם הנוצרי נגד העולם המוסלמי וכו' וכו'.

<יוגב קרסנטי: כמובן יש גם פגיעה ביהודים וברכוש יהודי, אבל הווליום של הדברים האלה ירד עכשיו, בעיקר על רקע משבר הפליטים שהם אלה שסופגים את עיקר האלימות מצד הימין.

<יוגב קרסנטי: הרבה פעמים זה נראה לנו כמו תופעה שהיא כבר לא קיימת, או תופעה שהיא אזוטרית.

<יוגב קרסנטי: אני אנסה להראות לכם בקצרה ממש איך זה נראה היום.

<יוגב קרסנטי: זאת הפגנה מנובמבר האחרון מוורצלב בפולין, הפגנה כנגד הפליטים.

<יוגב קרסנטי: דווקא המדינות ממזרח אירופה הן לא המדינות שמהוות מוקד לפליטים, אבל תנועות הימין שם תופסות את עצמן כמגנות אירופה.

<יוגב קרסנטי: אנחנו רואים את זה גם בהונגריה, גם בפולין, גם בעוד מקומות והימין הקיצוני שם חזק מאד.

<יוגב קרסנטי: אני רואה שהאינטרנט פה עולה לאט, אז ננסה לראות.

אברהם נגוסה: תראה, היינו משלחת של אקי"ם בגרמנייה ואחד הדברים ששמענו שם, שהמהגרים שעכשיו מגיעים לשם מפיצים חומר בקרב המוסלמים הוותיקים, חומר אנטישמי למהגרים החדשים.

אברהם נגוסה: הדבר הזה ידוע לכם?

<יוגב קרסנטי: ידוע לנו שהם מגיעים ממדינות שבהן האנטישמיות היא מאד מאד רווחות, היא מאד מקובלת, הם לא יודעים בכלל שזה משהו שצריך להתנגד לו, אבל כרגע ממה שאנחנו רואים לפחות, הם עסוקים בלשרוד את המחר.

<יוגב קרסנטי: מי שאולי רוכב על זה ומי שאולי מחזק את הדברים האלה, זה אנשים שנמצאים באירופה, זאת אומרת מהגרים שנולדו שם או בנים למהגרים שהיגרו והם אלה שדוחפים את עיקר התקריות האנטישמיות.

<יוגב קרסנטי: כאן אתם יכולים לראות בובה של יהודי חרדי.

<יוגב קרסנטי: היהודי החרדי הזה מחזיק את דגל האיחוד האירופי.

<יוגב קרסנטי: היהודים נתפסים פעם אחת כמדינת לאום ובפעם השנייה כליברליים הגדולים שבעצם מסמלים את האיחוד האירופי, ומפלגות כאלה שהן גם יורו-סקפטיות בתפיסה שלהן, רואות ביהודים סמל.

<דוידי הרמלין: היכן זה צולם?

<יוגב קרסנטי: זה בוורלצב, בכיכר העיר וורצלב בפולין – הפגנה במחאה על ההגירה, אז שורפים את הבובה - - -

<אלה סבן: על ההגירה לתוך אירופה?

<יוגב קרסנטי: במחאה ההגירה לתוך אירופה.

<יוגב קרסנטי: שורפים את הבובה של היהודי החרדי.

<יוגב קרסנטי: זה לא שיש בוורצלב כזאת כמות של יהודים, שאפשר להגיד שיש שם איזה שהם מתחים וזה לא שיש שם כזאת כמות של פליטים.

<יוגב קרסנטי: זה בעצם רוכב פה על הרבה מאד דעות קדומות ורעיונות.

<יוגב קרסנטי: אתם יכולים לראות את התמונות.

<אלה סבן: זה סימבולי.

<יוגב קרסנטי: כן.

<יוגב קרסנטי: לגבי האנטי ישראליות אני אקצר קצת.

<יוגב קרסנטי: בעצם אנחנו מדברים פה על תקיפתה של הלאומיות והאחדות של העם היהודי בכל מקום ומקום ושלילת זכויות היהודים לחיות כחברים שווי מעמד בחברה חופשית, שלילת זכותו של העם היהודי לחיות כחבר שווה מעמד במשפחת האומות.

<יוגב קרסנטי: המטרה היא לבודד את מדינת ישראל במרחב הבינלאומי, להוציא אותה ממשפחת העמים ובסוף לפרק אותה.

<יוגב קרסנטי: במה זה בא לידי ביטוי – זה רעיון שנתן רוני ברומן, יליד ירושלים, שחי בצרפת, לשעבר נשיא ארגון רופאים ללא גבולות, פעיל פרו-פלסטיני.

<יוגב קרסנטי: בעצם הוא אומר כאן – יהודי שחובש כיפה – והוא אמר את זה ביחס לפולמוס שהיה במרסיי סביב יהודים שחובשים כיפה ברחוב, זה הבקשות שנשמעו שם בעצם ליהודים להוריד את הכיפה.

<יוגב קרסנטי: הוא אומר מי שחובש כיפה בעצם מביע הזדהות עם המדיניות של מדינת ישראל, ובעצם בזה שהוא אומר את זה, הוא אומר חבישת כיפה היא לא רק אקט דתי, היא אקט של הזדהות עם ישראל, הזדהות עם המדיניות של ממשלת ישראל ובזה שהוא אומר את זה, הוא בעצם מפקיע מהיהודים את הזכות לחבוש כיפה והופך אותם למטרה, כי הם הרי מזוהים עם מדיניות ממשלת ישראל.

<יוגב קרסנטי: ואני רק יכול לתאר לעצמי, אם אמירה כזאת הייתה מופנית מול כל מיעוט אחר, מה היה קורה.

<יצחק הילדסהימר: מתי הוא אמר את זה?

<יוגב קרסנטי: הוא אמר את זה ממש בתחילת השנה.

<יוגב קרסנטי: אני חושב שזה היה בינואר.

<יוגב קרסנטי: אז הביטויים של האנטישמיות החדשה הם דמוניזציה, תעמולת זוועה כנגד ישראל והיהודים, ישראל היא מדינה נאצית, השוואת מצב הפלסטינאים למצב היהודים בשואה, דה-לגיטימציה למדינת ישראל, להזדהות אותה, שלילית השוויון בפני החוק מישראל – שופטים את ישראל לפי סולם ערכים נפרד.

<יוגב קרסנטי: קידום חרמות ובעיקר יצירת אווירה אנטי יהודית במדינות אירופה.

<יוגב קרסנטי: ברגע שכל המוצרים הישראלים הם מוצרים נוטפי דם ומוצרים של ג'נוסייד ומוצרים של אפליה, אז גם אין מה להתפלא שהיפר כשר זה מקום שמוכר את כל המוצרים האלה ובסוף מקומות כאלה מותקפים.

<יוגב קרסנטי: אנטישמיות ברשת זה אחד ממוקדי הפעילות שלנו במשרד התפוצות.

<יוגב קרסנטי: אז בשנים האחרונות יש עלייה חדה בפעילות אנטישמית ברשתות החברתיות וברשת בכלל.

<יוגב קרסנטי: הרשת מאפשרת למעט להגיע לתפוצה נרחבת, היא הפלטפורמה המרכזית לדיס אינפורמציה אודות השואה, אודות היהודים, אודות מדינת ישראל, ומספר התקריות האנטישמיות ברשת גבוה בהרבה ממה שמדווח.

<יוגב קרסנטי: מה שאנחנו עשינו בזמן האחרון זה פשוט לקחת את המדיניות של כל חברות האינטרנט ולהשוות אותה בעצם למה שקורה באתרים.

<יוגב קרסנטי: ראינו שמצד אחד אין חקיקה מתאימה כדי למנוע את מה שקורה ברשת ומצד שני יש חוסר יכולת, חוסר רצון של החברות הגדולות להתמודד עם התופעה.

<יוגב קרסנטי: רק דוגמא מהשבוע: קבוצת סטודנטים בפריז החליטה לעשות איזה שהוא מחקר והם הגישו תלונות ממה שהם הצליחו למצוא, כמובן שהמספר האמיתי גדול הרבה יותר.

<יוגב קרסנטי: ממה שהם הצליחו למצוא הם הגישו תלונות לפייסבוק, לטוויטר, ליו-טיוב.

<יוגב קרסנטי: פייסבוק הורידו 34% מפוסטים שהם התלוננו עליהם, טוויטר הורידו 4%, יו-טיוב הורידו 7%.

<יוגב קרסנטי: זה דוגמאות למסחר ברשת בספרים, ספרות נאצית, ממורביליה נאצית.

<יוגב קרסנטי: אתם יכולים לקנות את מיין קאמפף, להזמין אותו לישראל, אפילו המשלוח יהיה חינם.

<יוגב קרסנטי: זאת המדיניות של פייסבוק בנוגע להיד-ספיץ', הם לא מוכנים שיהיה הייד-ספיץ' מבוסס על גזענות, אתניות, לאומנויות כמובן, ואז אתם יכולים כל מיני דוגמאות כאלה.

<יוגב קרסנטי: דיברנו על הגחכת השואה, רציתי שתראו פה את דיודונה, זה הקומיקאי הצרפתי, אם אפשר לקרוא לו ככה.

<יוגב קרסנטי: הרבה פעמים אנחנו מתמקדים במה שקורה ברחוב.

<יוגב קרסנטי: לא מצליחים לראות כאן, אבל בסרטון הזה ביו-טיוב נכון להיום בבוקר, יש מעל חצי מיליון צפיות.

<יוגב קרסנטי: זאת אומרת אם מרססים איזה שהוא גרפיטי אנטישמי רואים את זה אני לא יודע כמה אנשים, אבל ברשת הדברים האלה – ורק לסרטון הזה יש מעל חצי מיליון צפיות.

<יוגב קרסנטי: לסרטון הזה יש עוד סרטון לידו שגם כן מציג את אותו דבר, עם 200,000 צפיות.

<יוגב קרסנטי: זאת אומרת אנחנו מדברים פה על מיליונים שנחשפים לדבר הזה ופה צריכה להיות המערכה האמיתית.

<יוגב קרסנטי: (הצגת סרטון) במצגת - יהודים עושים עסקים מהשואה וכו'.

<יוגב קרסנטי: דרך אגב, ביו-טיוב הקטגוריה שבה הסרטון הזה נמצא בה זה קומדיה, לצורך העניין.

<יוגב קרסנטי: כשאנחנו מסתכלים על סך התקריות האנטישמיות, הרוב המכריע של התקריות האלימות לא מדווח.

<יוגב קרסנטי: סליחה, יש פה טעות.

<יוגב קרסנטי: מעל 75% מהתקריות בכללותן אינו מדווח.

<יוגב קרסנטי: אם מוסיפים לזה דברים כאלה, כמו שראינו ברשת, אז המספר הוא הרבה הרבה יותר גדול.

<יוגב קרסנטי: הסיבות המרכזיות הן תחושה של אין מה לעשות עם זה, אף אחד לא יטפל בזה, העדר מנגנון לדיווח וחשדנות הרבה פעמים מול כוחות המשטרה – אם אני יכול להגיש, לא יכול להגיש תלונה, איך הדבר הזה יטופל.

<יוגב קרסנטי: מבחן האנטישמיות מבחינתנו זה המבחן של שרנסקי, שלושת ה-D – דה-לגיטימציה, דמוניזציה, דאבל סטנדרט.

<יוגב קרסנטי: אם יש את דברים האלה – אז מבחינתנו זאת אנטישמיות.

<יוגב קרסנטי: פעילות המשרד שלנו- מה אנחנו עושים: ניהול המאבק בשלושה מישורים מקבילים ועצמאיים.

<יוגב קרסנטי: הדבר הראשון זה הפיכה למקור ידע מרכזי בתחום האנטישמיות, שזה איסוף וניטור תקריות אנטישמיות ברשתות החברתיות.

<יוגב קרסנטי: יש לנו פרויקטים עכשיו בתחום הזה, בתחום האינטרנט, שבעצם אמורים להפיק תוצרים שאנחנו ננגיש אותם גם לקהל הרחב, גם לארגונים, גם למקבלי ההחלטות: דו"חות, מפות חום, להתעדכן און ליין ברשת ולדעת דיוק מה המצב.

<יוגב קרסנטי: קידום חקיקה ואכיפה, מיפוי החקיקה הקיימת בעולם, דגש על מדינות אירופה, איזה מדינות בעצם יש להן חקיקה שמאפשרת להתמודד עם התופעות האלה ובאיזה מדינות זה חסר.

<יוגב קרסנטי: ליצור מדד של חקיקה, כמובן לזהות פערים בחקיקה ופערים בין חקיקה ובין אכיפה ונראה איך ניתן לצמצם אותם, והכשרת אנשי מקצוע שבאים במגע יום יומי עם הקהילות, לטפל בעבירות כאלה.

<יוגב קרסנטי: מבחינת חינוך, יש לנו שיתוף פעולה עם יד ושם.

<יוגב קרסנטי: אנחנו מפתחים קורסים לרשת האינטרנט, מה שנקרא Mooc – Massive Open Online Courses, לכל קורס כזה אנחנו צופים שיהיו מאות אלפי משתתפים ובעצם ילמדו על מה היא אנטישמיות מודרנית, איך ניתן להתמודד עם התופעה ומה אפשר לעשות.

<יוגב קרסנטי: מבחינת ניהול המאבק, אז יש לנו את הובלת הפורום למצבי חירום בקהילות ברשות השר בנט ויושב ראש הסוכנות, נתן שרנסקי.

<יוגב קרסנטי: יש לנו את הובלת הפורום לתיאום – פורום התיאום הבין משרדי ברשות מנכ"ל המשרד דביר כהנא, שבעצם מתאים בין משרדי הממשלה השונים.

<יוגב קרסנטי: טיפול בנושאים שוטפים ותכלול המאמץ וסיוע לקהילות בהיערכות למצבי חירום ומשבר.

<יוגב קרסנטי: זהו.

<יוגב קרסנטי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, תודה.

אברהם נגוסה: שירה בן ששון, בבקשה.

<שירה בן ששון: תודה רבה.

<שירה בן ששון: אני מייצגת פה את מכון על משמר הכנסת, שיושב בתוך התנועה המסורתית.

<שירה בן ששון: אני מצטערת שהשר לא שומע את דברים, אבל דביר בוודאי יעביר את זה הלאה.

<שירה בן ששון: אנחנו רוצים להכניס למשוואה או לשיחה היום את הדאגה הרבה שלנו מהליכים שקורים פה במדינת ישראל, שאתם אמרתם שאתם מייצגים בעצם את הקהילות בתפוצות מול הממשלה בעניין הזה.

<שירה בן ששון: אז זה לא חדש לכם.

<שירה בן ששון: גם העניין של הצעת חוק עוקף בג"ץ בנושא המקוואות שעולה היום לקריאה ראשונה, היום אחר הצהריים במליאה, למרות התנגדות גדולה שהתנועות הביעו, שבעצם סוגר את הדלת במקוואות הממומנים על ידי המדינה בפני הגרים הרפורמים או הגרות הרפורמיות והקונסרבטיביות וגם הקריסה, או המסמוס של מתווה הכותל – שני אלה דברים שמשדרים לקהילות שלנו בתפוצות, עוד פעם, בהמשך למה שהרב פרבר אמר, הפניית עורף, סגירת דלת מצד ממשלת ישראל ואלה דברים שמעסיקים אותנו ברמה מטרידה וכואבת ביותר.

<שירה בן ששון: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה, בבקשה, דוידי הרמלין.

<דוידי הרמלין: תודה רבה אדוני יושב הראש על האירוח כתמיד.

<דוידי הרמלין: ברשותך, ראשית כל תודה רבה לך, לחברי הוועדה, לשר על הסקירה המעניינת שלו, למנכ"ל, לצוות המקצועי.

<דוידי הרמלין: אני כבר זכיתי במסגרת מקצועית לשמוע סקירה ברזולוציות אפילו קצת אחרות, וזה בכל אופן תמיד נשאר מעניין.

<דוידי הרמלין: אני מלווה פה בגברת אלה סבן, סגנית מנהלת האגף הבכיר לעידוד עלייה ותושבים חוזרים ומעבר לנקודות ההשקה שלא נדון בהן, לפחות לא אני, כרגע בין ישראלים בתפוצות ויהודים בתפוצות, תמיד כשאנחנו ניגשים לנושא של עידוד העלייה, עומדת בפנינו שאלה אסטרטגית, שיש עליה תשובה בדרך כלל מבחינת המדיניות על ידי קובעי המדיניות, אבל תמיד השאלה הזאת באוויר: איפה אתה מעודד את העלייה?

<דוידי הרמלין: היכן שיכולות להיות בחלון הזמנים הנוכחי תוצאות מיידיות וטובות, או איפה שיש את הצורך האסטרטגי מבחינת גורלו הכללי של העם היהודי, והשר נגע בנושאים של התבוללות וכו'.

<דוידי הרמלין: ולכן אני לא אכנס כאן לנעליהם של קובעי המדיניות, אני רק רוצה לומר שמבחינתנו תוצאה מוצלחת בנושא של חיזוק הקשר עם הקהילות היהודיות בתפוצות, יהיה שבסופו של דבר לאלה ולאגף שלה תהיה יותר עבודה, כי למרות שחיזוק הקשר עם התפוצות – ולא ניכנס פה לוויכוח – יש כאלה שיאמרו שזה קווים מקבילים שלאו דווקא נפגשים, אבל חיזוק הקשר הוא לאו דווקא בנושא של עידוד עלייה לאחר מכן.

<דוידי הרמלין: אין ספק שכבר מי שיש לו קשר, מהרבה בחינות הוא "קהל קליינטים" נוח יותר של המשרד שלנו.

<דוידי הרמלין: עלה כאן הביטוי זהות יהודית.

<דוידי הרמלין: אני הצעתי בדיון מקצועי שעשינו במשרדים, זה ביטוי שלמדתי מעמותת גשר, שגם אני בוגר של אחד הקורסים שלה, בנושא עמיות יהודית.

<דוידי הרמלין: כדי שאף אחד לא ירגיש באיזה זהות ולאיזה זרם זה משתייך, אני חושב ואף מציע לשקול להשתמש בביטוי עמיות יהודית.

<דוידי הרמלין: אין ספק שכל הנושאים האלה, גם משרד התפוצות, גם משרד העלייה והקליטה, אני חושב שכל מי שנגע בנושא של מלחמה באנטישמיות מתקשר היטב גם לנושא של המאבק בדה-לגיטימציה, שעוסק בו לא מעט גם המשרד לנושאים אסטרטגיים או להסברה, שאני לא יודע מי מנציגיו כאן, אלה שהוזמנו.

<דוידי הרמלין: אני שב ומציע ואני חושב שהדלת פתוחה.

<דוידי הרמלין: זאת התחושה שלי.

<דוידי הרמלין: אני רק משתף בתחושה הזאת - שאין לי ספק שהיא הדדית - גם את הוועדה ואת יושב הראש, שלדעתי בדרגים המקצועיים ואולי אחת לתקופה גם בדרגים גבוהים יותר מבחינת הכוונת מדיניות מקצועית ומדיניות בכלל, אנחנו צריכים לסנכרן בינינו מידע ופעילויות, אם זה בגישה לדאטא בייס של העולם היהודי, אם זה באיגום משאבים לפרויקטים ומתן דעת על כך שלא למשוך בשתי עגלות נושא אחד, אלא לרתום את כל הסוסים ביחד.

<דוידי הרמלין: סליחה על הלשון הציורית.

<דוידי הרמלין: אני מברך על הדיון הזה.

<דוידי הרמלין: אני מברך על שיתוף הפעולה ואני חושב שאני מדבר – אני מרשה לעצמי לומר שהמשרד שלנו בוודאי ישמח לתת כתף למשרד התפוצות, כפי שלכל משרד אחר, בכל עניין שנתבקש ויישר כוח.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: כן, בבקשה.

<יצחק הילדסהימר: שמי יצחק הילדסהימר, אני עיתונאי ופעיל עלייה וחינוך בתפוצות.

<יצחק הילדסהימר: אני רוצה לשאול, להעמיד את זה בצורת שאלה – האם משרד התפוצות מודע לבעיה, אולי החמורה ביותר לדעתי, ביהדות ארצות הברית, בעיה שקשורה בחינוך בארצות הברית, בעיקר בערים הגדולות, והיא שכר הלימוד הגבוה, העצום, לא הגבוה, בעיקר כמו שאמרתי בניו-יורק ובשיקגו, כשלא ידוע אולי לרבים, שכר הלימוד הממוצע לילד בבית ספר יהודי בניו-יורק מסתכם בערך ב-30,000 דולר לשנה.

<יצחק הילדסהימר: זאת אומרת שמשפחה שיש לה שלושה ילדים, לא מסוגלת בשום אופן לעמוד בזה וכתוצאה מזה רבים מאד מהיהודים, כולל יהודים ממשפחות דתיות, שולחים את הילדים שלהם לבתי ספר כלליים, ציבוריים, לא יהודיים, וכתוצאה מזה לא פעם התוצאה היא התבוללות ונישואי תערובת.

<יצחק הילדסהימר: אני יודע זזה קיים בעיקר בערים הגדולות.

<יצחק הילדסהימר: פעם אמר לי יהודי ידוע בשם שלדון אדלסון, שבערים שלו זה קיים כל כך, כי כנראה הוא תורם לממן את זה.

<יצחק הילדסהימר: ואם השר אמר שאנחנו מודעים לכך שאנחנו צריכים להשקיע משאבים גם בתפוצות, לדעתי צריך לדון בעניין הזה בכובד ראש מאד.

<יצחק הילדסהימר: בעבר היה ידוע שחלק גדול מהישראלים היורדים לארצות הברית, אולי אפילו רובם, לא שלחו את ילדיהם לבתי ספר יהודיים מאותה סיבה, אבל היום הנושא הזה חל גם לגבי יהודים מקומיים רבים מאד.

<יצחק הילדסהימר: אמר בזמנו פעם פה בוועדה אחד מחברי הכנסת, שיהודי שהיה פעיל בקהילה שלו בארצות הברית, יהודי, תימני, דתי, אמר לאותו חבר כנסת ששת ילדיו נישאו ללא יהודים.

<יצחק הילדסהימר: הוא שאל אותו איפה חינכת אותם, והוא אמר לו בבתי ספר לא יהודיים.

<יצחק הילדסהימר: אין לי כסף לממן את שכר הלימוד לשישה ילדים והוא אמר לו מה אתה רוצה, זאת התוצאה.

<יצחק הילדסהימר: ואני שואל ומציע למשרד התפוצות, האם הוא חושב על הבעיה הזאת ומנסה להציע פתרונות.

<יצחק הילדסהימר: לגבי הנושא של אנטישמיות, אני רוצה להוסיף למה שאמר חבר הכנסת רזבוזוב, נדמה לי שהוא לא הזכיר את זה, יש עוד גורם שמטפל באנטישמיות וזה הסוכנות היהודית וההסתדרות הציונית, ביחד או בנפרד, יש להם מחלקה מיוחדת למאבק באנטישמיות.

<יצחק הילדסהימר: ולגבי סקרים ומחקרים על אנטישמיות, ראינו פה סקירה די רחבה, באוניברסיטת תל אביב, מכון קנטור מקיים פעילות רבה מאד בעניין הזה של סקרים ומחקרים על נושא האנטישמיות ומפרסמים כל שנה מחקר רחב מאד.

<יצחק הילדסהימר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אתה רוצה?

<דוד דהן: כן, אם אפשר לשאול שאלה.

<דוד דהן: תודה אדוני יושב הראש.

<דוד דהן: דוד דהן, יושב ראש הארגונים החברתיים בכנסת.

<דוד דהן: אני רוצה להעלות שאלה שאני ניסיתי כבר בהמון גופים, כמו אצלכם גם, להעלות את הנושא החשוב העיקרי, מה אתם עושים עם כל היהדות בתפוצות כדי באמת להתחבר ולהתקשר אליהם כשאין להם את העברית.

<דוד דהן: אין להם את השפה העברית.

<דוד דהן: מה עושים כדי שתהיה להם השפה העברית, שזה הדבר המרכזי והחשוב ביותר, שירכז ויצליח לחבר אותם בכלל לפה.

<דוד דהן: ובמיוחד לאור העובדה שהנוצרים הולכים ולומדים עברית ולומדים את התורה שלנו ומתקדמים ברמות כאלה של מספרים של מיליון, 10 מיליון, 100 מיליון, מיליארד, כשכל היהודים, שמה שיקרה איתם, עם אלה שלא מדברים עברית יישארו מאחור בבעיה מאד קשה, בבורות קשה אפילו הייתי אומר, בגלל כל המערך הזה, שלא נתנו להם את האפשרות הזאת ללמוד עברית, שתהיה להם את האפשרות הזאת להתחבר פה כמו שצריך.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אתה רוצה לענות לשאלות ולהתייחס?

אברהם נגוסה: למה שאתה יכול.

אברהם נגוסה: מה שאתה לא יכול לענות תעביר לשר.

<דביר כהנא: בסדר גמור.

<דביר כהנא: אז באמת בנושא שכר הלימוד, אנחנו בוודאי מכירים את התופעה.

<דביר כהנא: אנחנו גם בוודאי יודעים שממשלת ישראל לא תיכנס לסבסוד שכר הלימוד של חינוך יהודי בעולם.

<דביר כהנא: מדובר בתקציבי עתק.

<דביר כהנא: אנחנו כן רואים איך אנחנו נסייע לבתי הספר במספר תחומי תוכן, שגם יוזילו להם את העלויות ועל ידי כך אולי כתוצאה מכך יופחת שכר הלימוד.

<דביר כהנא: צריך גם לזכור שאנחנו מדברים על המעגל שהוא מאד קרוב בעיקר לקהילה האורתודוכסית, שהיה מעוניין לשלוח לבתי ספר יהודיים, ולצערנו הרב, גם אם בתי הספר היהודיים בצפון אמריקה היו חינם, רוב הציבור היהודי לא היה שולח את ילדיו לחינוך יהודי.

<דביר כהנא: אז בוודאי זו בעיה חשובה שצריך והציבור והקהילה בארצות הברית דוגלים במחשבות יצירתיות ואנחנו כמובן שותפים גם לשיח הזה.

<דביר כהנא: היום קם ארגון חדש שמאגד את כל הזרמים השונים ואת בתי הספר השונים בצפון אמריקה, אבל אין פה פתרון קסם.

<דביר כהנא: לשאלה שאתה שאלת על תחום העברית, אפשר להגיד בקצרה שזה בוודאי חשוב מאד.

<דביר כהנא: זה כלי משמעותי מאד בעיקר במשרד לעידוד עלייה וקליטה, כיוון שלקהל שעתיד לעלות או שרואה את עצמו מתלבט בסוגיה האם לעלות לישראל זה בוודאי כלי משמעותי מאד כדי להיקלט בארץ.

<דביר כהנא: אנחנו לא בטוחים היום במשרד התפוצות שהעברית עצמה היא נקודת הפריצה כדי לייצר זהות משמעותית וקשר לישראל בקרב הפחות משויכים.

<דביר כהנא: אפשר גם להביא סימוכין מימי חז"ל, ממקורות תנאים וגם מלפני 2,000 שנה.

<דביר כהנא: לא כל העם היהודי ידע עברית.

<דביר כהנא: בלשון הקודש יש להם קטעים מסוימים הן בתפילה, הן בקריאת מגילה, האם אדם צריך לדעת, להבין, או רק לומר?

<דביר כהנא: זאת אומרת זה לא מצב חדש שלצערנו חלק גדול מהעם היהודי, ואני אומר לצערנו הרב, הלוואי וכולם היו יודעים את שפת הקודש.

<דביר כהנא: השאלה הגדולה היא היום, כשמנסים להגיע לאנשים פחות משויכים ולהתמודד על שעת הקשב שלהם, האם דנים איתם בלימוד שפה, הקניית שפה, שזה מערך שאיננו פשוט ומתמשך, או נקודת המגע הראשונית הזאת, ראוי שנעסוק בהם בתחומים אחרים שמייצרים קשר וזהות הן עם טקסט, הן עם חוויה, טקסט עברית, חוויה עברית, על אף שאינם כתובים בעברית.

<דביר כהנא: אז וודאי שיש פה הרבה מה לדון.

<דביר כהנא: יש הרבה שחולקים עלינו בגישה הזאת, אבל יחד עם זאת זאת אסטרטגיית הפעולה שבה אנחנו נוקטים.

<דוד דהן: יש לך את תגלית ואת כל אלה שמגיעים לכאן.

<דוד דהן: אני נפגש איתם המון והם מגיעים לכאן ולא מדברים עברית.

<דוד דהן: מביאים אותם לכאן, אבל הם חוזרים חזרה ובגלל זה הם לא באים לפה בכלל.

<דוד דהן: הם באים רק לקבוצה הזאת של הסיור.

אברהם נגוסה: לא כולם.

אברהם נגוסה: חלק עושים עלייה כתוצאה מזה.

אברהם נגוסה: אתה רוצה להתייחס להערה או שאלה שהעלתה שירה?

<דביר כהנא: כן, בשמחה.

<דביר כהנא: אני חושב שזאת הייתה יותר הערה ופחות שאלה וכמובן אנחנו מודעים גם לזה היטב.

<דביר כהנא: אני גם רוצה לבוא ולהגיד, אנחנו צריכים להתחדש.

<דביר כהנא: זאת אומרת אנחנו תמיד מדברים על דור חדש וצריך לייצר אסטרטגיית פעולה שרלבנטית לתקופה העכשווית.

<דביר כהנא: אני רק בא ואומר, אלף זה נושאים שהם מאד חשובים ואנחנו קשובים להם מאד, אבל יחד עם זאת צריך לזכור שגם אם הכנסת היום לא תצביע או גם אם מאחר ישתנו יחסי דתי ומדינה בישראל לאין ערוך, עדיין מיליוני יהודים בעולם לא ירגישו זהות משמעותית בקשר לישראל ,בגלל השינויים שיקרו בישראל.

<דביר כהנא: אז אני אומר, מחד אנחנו צריכים להיות קשובים ואנחנו באמת עם אחד ובוודאי לכל יהודי יש פה מניית יסוד בקיום המדינה.

<דביר כהנא: ישנם הרבה מאד נושאים שאנחנו צריכים להיות קשובים, צריכים לשנות הרבה מאד דברים.

<דביר כהנא: יש לנו הרבה מאד במה להשתפר; ויחד עם זאת אני אומר, זה לא ה-Game changer שישנה את עתיד העם היהודי, גם אם נעסוק בזה יומם וליל.

<דביר כהנא: צריך לחפש את המשותף וצריך לחפש את המחבר וצריך למצוא את המקומות שבהם אפשר לעמוד יחד ולפעול בצורה אחידה למען עתיד משותף וכמה שניתן להפחית את החיכוך ואת חוסר ההסכמה גם במקומות שישנה חוסר הסכמה אמיתית.

<דביר כהנא: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: יש עוד מישהו שרוצה?

אברהם נגוסה: אני מקווה שמי שרצה לדבר – דיבר.

אברהם נגוסה: הגיע הזמן לסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו מברכים מאד את המשרד לענייני תפוצות.

אברהם נגוסה: אנחנו מברכים את השר שהגיע לפה ונתן לנו את הדיווח, וגם את המנכ"ל ואת הצוות של המשרד, יישר כוח על מה שאתם עושים.

<דביר כהנא: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך כך לקבל את העדכונים מהמשרד.

אברהם נגוסה: כמו שאמר דוד, אנחנו גם אתכם במערך הזה ואנחנו גם לרשותכם כדי לקדם וגם כדי להילחם נגד האנטישמיות וגם לחזק את הקשר בין מדינת ישראל לקהילות היהודיות, וזה מאד חשוב לנו, כי כל יהודי, איפה שהוא נמצא, צריך להרגיש שמדינת ישראל היא הבית שלו.

אברהם נגוסה: הרגשה כזאת צריכה להיות לכל קהילה, איפה שהיא נמצאת.

אברהם נגוסה: תודה לכולם.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.