ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 229, 2016-07-05 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 5 ביולי 2016, כ"ט בסיוון תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא: מערכת החינוך במגזר הדרוזי, ביוזמתה של חברת הכנסת מירב בן ארי.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו חברי הכנסת חמד עמאר, שיזם בשבוע שעבר גם דיון בנושא הקייטנות של המגזר הדרוזי.

יעקב מרגי: יושב איתנו חבר הכנסת אכרם חסון, שגם מתעניין וכל הזמן שואל שאלות בסוגיות במגזר הדרוזי.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איציק שמולי וחבר הכנסת יוסף ג'אברין.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו אורחים, ראשי רשויות, משרד החינוך.

יעקב מרגי: יש עוד משרדי ממשלה איתנו?

<נסרין שאמי: המשרד לשיתוף פעולה איורי.

יעקב מרגי: משרד האוצר נמצא איתנו?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: משרד ראש הממשלה נמצא איתנו?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: חסר מן הספר.

יעקב מרגי: לפני שנפתח את הדיון - - -

<זאב גולדבלבט: וקבוצה ענקית של הפורום.

יעקב מרגי: בסדר.

<זאב גולדבלבט: כולם נציגים ויושבי ראש מהיישובים הדרוזיים.

יעקב מרגי: כולם אהובים ומי שירצה לדבר שיירשם וניתן לו גם לדבר ולהתבטא.

יעקב מרגי: כפי שנהוג לתת לחבר הכנסת המציע, במקרה שלנו חברת הכנסת המציעה, להציג את הנושא, אני רוצה לומר בצורה חד משמעית.

יעקב מרגי: אנחנו כבר קיימנו מספר דיונים בסוגיות של המגזר הדרוזי, על ערכה של תעודת הבגרות ביישובים מסוימים, על כרטיס הכניסה לאקדמיה.

יעקב מרגי: השולחן הזה רגיש לסוגיית ההזדמנות השווה לכל ילד ולכל תלמיד במדינת ישראל.

יעקב מרגי: לצערנו הרב אנחנו עדיין רחוקים להגיע לשאיפה הזו והדיון הזה הוא חלק, אחד מהצעדים להתקדם ולהגיע לשאיפה הזו של לתת הזדמנות שווה ושוויון לכל ילד.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני יושב הראש.

מירב בן ארי: ראשית אני מודה לך כמובן על קיום הדיון הזה.

מירב בן ארי: אני ביקשתי לקיים את הדיון לאחר שעשיתי סיור מאד מעניין בעין אל אסד.

מירב בן ארי: פגשתי שם במגרש הכדורסל, שאני לא יודעת אם אפשר לקרוא לו מגרש כדורסל, סוג של - - -

יעקב מרגי: גיאוגרפיה – איפה זה עין אל אסד?

מירב בן ארי: עין אל אסד זה בצפון, בגליל העליון, אחרי כרמיאל, כמה דקות ממש.

<קריאה: ליד שפר ואמירים.

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: מאיפה אתם?

<יאיר ויטמן: הנוער העובד והלומד.

מירב בן ארי: כן, כן.

יעקב מרגי: השרוך האדום מוכר והחולצה הכחולה.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: אני עשיתי שם סיור, אני וכל יושבי ראש ועד ההורים של כל היישובים הדרוזיים.

מירב בן ארי: היה ביקור מרתק והבטחתי להם אישית שהם יבואו לכאן לוועדה.

מירב בן ארי: לכן, אדוני יושב הראש, מאד חשוב לשמוע אותם, את ועדי ההורים, כי קודם כל זו התארגנות שהם יספרו עליה, אחרי הרבה שנים שהם התארגנו ביחד.

מירב בן ארי: אני בטוחה שגם החברה מוועד ההורים שלנו עזרו.

מירב בן ארי: גם אתמול שמענו על הליווי שאתם נתתם, זאב, בדיון של אתמול, וגם עכשיו אני בטוחה שמלווים אותם ובצדק.

מירב בן ארי: אמרתי לך אדוני יושב הראש, הרבה פעמים אנחנו מקבלים את המגזר הדרוזי כמובן מאליו ומשום מה חושבים שאפשר להמשיך להזניח ולהזניח ושלא יהיו לזה תוצאות.

מירב בן ארי: ומדי פעם אנחנו רואים, באמת ראינו את בית ג'אן מקום ראשון, שזה מצוין, אבל זו בית ג'אן, שזו דוגמא ומאלפת, מאלפת בעיני, עדיין אסור לשכוח שיש עוד הרבה כפרים ועוד הרבה יישובים שאין שם מספיק תמיכה ומעורבות של מדינת ישראל ולכן ביקשתי את הדיו.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך עוד משהו.

מירב בן ארי: עשיתי שם סיור.

מירב בן ארי: בית ספר מקסים.

מירב בן ארי: ילדים מתוקים, באמת.

מירב בן ארי: אתה יודע, אנחנו מסיירים הרבה - - -

יעקב מרגי: טוב, ילדים מתוקים יש בכל מקום.

מירב בן ארי: זהו, באתי להגיד לך, אנחנו מסיירים הרבה בבתי הספר, בטח אני ואתה שאנחנו מטיילים הרבה במסגרת הוועדה, אבל באמת ראיתי שם משהו מאד מאד מיוחד.

מירב בן ארי: אני אספר לך על אירוע אחד קטן, כשנכנסתי לחדר המחשבים, כשחדר המחשבים הוא גם ספרייה, גם ממ"ד, מה שנקרא "הכל כלול", בחדר הקטן הזה – שהם יושבים הילדים גב אל גב, צילמתי את הכל, עם מחשבים עם מסך שמן, אתה יודע, שלא נעים לי במרכז שלי, של הנערים שלי לנוער בסיכון, שהוא פילנתרופי.

מירב בן ארי: העפתי את המחשבים האלה.

מירב בן ארי: זה כבר לפני 5-6 שנים.

מירב בן ארי: אתה יודע, המסך השמן הזה, עם Windows 4.

מירב בן ארי: ואתה שומע פה לפעמים תלמידים בבית הספר מתלוננים על ה-Wi-Fi ואני יושבת שם, מסתכלת על החדר הזה ואני אומרת לעצמי – זו מדינת ישראל של 2016?

מירב בן ארי: זו תעודת העניות.

מירב בן ארי: אז קודם כל אני רוצה להגיד שבאופן אישי לקחתי את חדר המחשבים הזה, בלי קשר, זה טיפול אישי שלי, הבטחתי להם.

מירב בן ארי: הבטחתי לסגנית המנהל המקסימה שם, שזה בלי קשר.

מירב בן ארי: אני הבטחתי לטפל בזה באופן אישי.

מירב בן ארי: אבל מה שמטריד זה שזה בית ספר אחד.

מירב בן ארי: לא ראיתי את כל בתי הספר, אבל מצד שני, לפי מה ששמעתי בתוך החדר - - -

יעקב מרגי: כנראה שזה מעיד על הכלל.

מירב בן ארי: בדיוק.

מירב בן ארי: ויש לי עוד משהו מאד חשוב לומר.

מירב בן ארי: למרות שיש לנו פה שני חברים מהעדה, לא צריך שכל פעם שמדברים על המגזר הדרוזי, שיהיו רק חברי כנסת דרוזים.

מירב בן ארי: אבוי לנו.

מירב בן ארי: כשיש נושא שקשור, לא צריך דרוזי בשביל להיאבק על - - -

יעקב מרגי: את רוצה תעודת זהות שלי?

מירב בן ארי: לא, חלילה.

מירב בן ארי: בגלל זה אני כל כך מעריכה את הדיון הזה ובגלל זה היה לי חשוב להיות שם, ואמרתי להם גם בדיון שהייתי, דווקא בנושא הזה – שגם איציק שמולי פה וגם ג'בארין, שלפי דעתי תעודת הזהות שלו לא מעידה על זה שהוא דרוזי – יש כאן התגייסות וצריכה להיות התגייסות של כל חברי הקשר, בלי קשר לדתם, עדתם וכאלה.

מירב בן ארי: כן, באופן אישי, אני מודה שכאחת ששירתה בחטיבה 300 יחד עם 299 ו-244, גם יש לי באופן אישי אינטרס אישי וכמובן חוויה מהצבא של הכרה עם המגזר הדרוזי ותרומתו העצומה.

מירב בן ארי: אני לא צריכה לקרוא על זה בספרים, הכרתי את האנשים, הכרתי את המקומות.

מירב בן ארי: ודבר אחרון באמת, לסיכום.

מירב בן ארי: אני חושבת שהוועדה צריכה לצאת לסיור – אתה יודע שאנחנו אוהבים סיורים – היה לנו סיור מקסים שבוע שעבר, ייאמר לזכות יושב הראש.

יעקב מרגי: אנחנו אוהבים גם זמן.

מירב בן ארי: נכון, נמצא זמן ונראה את בתי הספר.

מירב בן ארי: דווקא עכשיו, לפני שמתחילה שנת הלימודים.

מירב בן ארי: וזהו, ואני מאד מאד מודה לכל וועד ההורים הדרוזיים שאירח אותנו.

יעקב מרגי: פורום.

מירב בן ארי: פורום, ועד, בסדר, הם מכירים.

יעקב מרגי: פורום וועדי היישובי.

מירב בן ארי: הוא מכיר אותי.

מירב בן ארי: אני ובאדר בקשר שוטף.

יעקב מרגי: חיים קשים, ועד ההורים, יאללה, תפסיקו כבר.

מירב בן ארי: תודה על האירוח.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: בוקר טוב לכולם.

חמד עמאר: אני רוצה להודות לכל אלה שהגיעו לכאן ואני אתחיל להודות ליושב ראש הוועדה.

חמד עמאר: בשבוע שעבר קיימנו דיון בנושא הקייטנות לכיתות ג', ובאמירה של יושב ראש הוועדה בסוף הישיבה למשרד החינוך להכניס את כיתות ג' למגזר הדרוזי.

חמד עמאר: משרד החינוך הודיע לי כבר ביום רביעי שעבר, יום אחרי הוועדה, שכיתות ג' של המגזר הדרוזי יכנסו.

חמד עמאר: אני באמת רוצה להודות לך, להודות למנכ"לית- - -

יעקב מרגי: כל הכבוד למשרד החינוך.

חמד עמאר: להודות למנכ"לית, שקיימתי איתה גם ישיבה במשרד החינוך בנושא ובסופו של דבר יש תוצאה.

חמד עמאר: כיתות ג' של המגזר הדרוזי לא פחות טובים מכיתות ג' של שאר מגזר המיעוטים והם יכנסו ויקבלו את הקייטנות.

חמד עמאר: אני מקווה שהם יהנו בקייטנות, שיתנו להם הרבה תכנים ושיהיה להם הרבה כייף באותן קייטנות.

חמד עמאר: אני רוצה להתחיל בחלק המקצועי של הנושא.

חמד עמאר: תקציב שנת 2015 – אנחנו דנו בזה וקיימתי בוועדת הכספים בשנה שעברה, בסוף שנת 2015, דיון על כל נושא התקציב, כל התכנית של שנת 2015, שהממשלה אישרה, 187 מיליון שקלים.

חמד עמאר: התברר באותה ועדה שרוב המשרדים לא העבירו את הכסף, אבל אני מתמקד במשרד החינוך.

חמד עמאר: במשרד החינוך נאמר אז שהיו מלגות והתברר בסופו של דבר שגם לא היו מלגות.

חמד עמאר: נאמר שיצא קול קורא להרבה דברים, אבל בסופו של דבר לא יצא שום דבר ממה שנאמר.

חמד עמאר: בנוסף לזה יש 13 מיליון שקלים ששייכים למגזר הדרוזי, שאושרו על ידי הממשלה, שאני לא יודע לאיפה הם נעלמו.

חמד עמאר: מכל אחד אני שומע משהו אחר.

חמד עמאר: אני שומע מהמנכ"לית משהו אחר, אני שומע מראשי הרשויות משהו אחר ואני שומע מכמה אנשים שמעורים בדבר, דברים אחרים.

חמד עמאר: אני לא יודע איפה ה-13 מיליון שקלים.

חמד עמאר: אני מקווה היום שנקיים דיון מקצועי ונבין בדיוק לאיפה אנחנו הולכים עם החינוך במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: תקציב 2016, אדוני יושב הראש.

חמד עמאר: חבל שהאוצר לא נמצא כאן.

חמד עמאר: האוצר צריך לתת תשובות עכשיו.

חמד עמאר: חבל מאד שהאוצר לא נמצא, כי הוא אמור לתת את התשובות.

יעקב מרגי: כותרת הדיון - - -

מירב בן ארי: כן, כותרת הדיון היא לא על הכסף של האוצר.

מירב בן ארי: אנחנו - - -

חמד עמאר: כותרת הדיון זה תקציב ובלי תקציב אתה לא יכול לעשות חינוך.

חמד עמאר: חינוך זה תקציב.

מירב בן ארי: חמד, אתה יודע מה?

מירב בן ארי: יש 60 מיליארד שקלים בתקציב החינוך - - -

יעקב מרגי: מירב, תני לו.

חמד עמאר: שנייה, אני לא הפרעתי לך.

חמד עמאר: תודה.

מירב בן ארי: השאלה לאן מפנים את הכסף.

מירב בן ארי: זה כל העניין.

חמד עמאר: תודה, תודה.

חמד עמאר: תקציב שנת 2016 - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לעשות סדר, רגע, רגע.

יעקב מרגי: מירב, תני לי לעשות סדר.

יעקב מרגי: רבותי, לא לעזור לי לנהל את הישיבה.

יעקב מרגי: רבותי, אנחנו מקיימים עכשיו דיון על מערכת החינוך במגזר הדרוזי.

חמד עמאר: מקצועי.

חמד עמאר: בדיוק.

יעקב מרגי: על הדרך עולות הסוגיות האלה, התקציביות.

יעקב מרגי: לכן, מטבע הדברים, אם היה דיון סביב תקצוב החלטות הממשלה האמורות, חזקה עלי ועליך שלא היינו מקיימים את הדיון פה עם כל נציגי האוצר וכל הנוגעים בדבר.

יעקב מרגי: אבל כרגע מותר לך וזה טוב, תעלה את זה.

יעקב מרגי: בבקשה.

חמד עמאר: תקציב 2016, אדוני יושב הראש.

חמד עמאר: משיחות שלי עם ראשי רשויות, עדיין לא הועבר שום דבר.

חמד עמאר: הכל הבטחות סרק.

חמד עמאר: לא הועבר תקציב.

חמד עמאר: לא קידמו שום דבר.

חמד עמאר: אנחנו נשמע את יושב ראש הפורום לשעבר, ראש המועצה המקומית סאג'ור, ג'בר חמוד, והוא יבהיר את הנקודה.

חמד עמאר: הנקודה השלישית שאני רוצה לדבר עליה: מנגנוני ההקצאה.

חמד עמאר: מי שלא מבין מה זה מנגנוני הקצאה מקצועיים, יש החלטה 922 של ממשלת ישראל, להעצמת מגזר המיעוטים.

חמד עמאר: לקחו את החלטה 922 והוציאו את המגזר הדרוזי מתוך מנגנוני ההקצאה.

חמד עמאר: קיימתי ישיבה עם היועץ המשפטי, קיימתי ישיבות עם משרד החינוך, עם המנכ"לית, אמרו שיש לדרוזים תכנית חלופית.

חמד עמאר: בדקתי את התכנית החלופית, היא לא נותנת את המענה הדרוש לאותם מנגנוני הקצאה מקצועיים.

חמד עמאר: אני מקווה שראשי הרשויות גם יבהירו את הנקודה מה זה מנגנוני הקצאה עם ראשי הרשויות.

חמד עמאר: מי שלא יודע, לכל תקציב מקצועי מוסיפים עליו עוד 20%, שיחולקו למגזר המיעוטים.

חמד עמאר: במגזר המיעוטים מוציאים את הדרוזים משם.

חמד עמאר: הדרוזים לא יכללו במנגנוני ההקצאה.

חמד עמאר: לכן גם בנושא הזה אני מקווה שנקיים דיון, כי כל החינוך הבלתי פורמאלי של המגזר הדרוזי לא נכלל.

חמד עמאר: אפילו תנועות נוער.

חמד עמאר: אם יש לו בתנועת הנוער שלו ערבים, מוסלמים, נוצרים – יקבלו במנגנוני ההקצאה.

חמד עמאר: הדרוזים – יורידו אותם מהרשימה כי לא מגיע להם.

חמד עמאר: זה מנגנוני ההקצאה.

חמד עמאר: לא יקבלו את התקציב התוספתי ועל זה אני לא אעבור בשקט.

חמד עמאר: אני אמרתי את זה ואמרתי את זה בכל מקום.

חמד עמאר: אני אמשיך להילחם, עד שאני אכניס את הדרוזים למנגנוני ההקצאה.

חמד עמאר: אני לא רוצה להאריך בדברי.

חמד עמאר: אני אקצר בדברים שלי.

חמד עמאר: אני מקווה שנצא מהדיון הזה עם תוצאות.

חמד עמאר: אני מקווה שבדיון הזה נדון בדברים המקצועיים של המגזר הדרוזי.

חמד עמאר: אני רוצה שנוביל את המגזר הדרוזי למקום הנכון.

חמד עמאר: אני רוצה שבמגזר הדרוזי יהיו לי הרבה הרבה סטודנטים באוניברסיטאות.

חמד עמאר: אני רוצה שבמגזר הדרוזי ייצאו כמו בבית ג'אן – עם תוצאות של בגרות שאנחנו יכולים להתגאות בהם.

חמד עמאר: אני לא רוצה שזה יהיה רק ביישוב אחד.

חמד עמאר: אני רוצה בכל היישובים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר, אני לא רוצה שנחטיא את המטרה ועל זה יהיה רוב הדיון.

יעקב מרגי: אפשר להזכיר את סוגיות התקצוב, אבל שזה לא יהיה מהות הדיון.

יעקב מרגי: אני מתחייב, אם אקבל מכם נייר מפורט עם כל הפרטים של הסוגיה של התקצוב ושל החלטות הממשלה – מה הוצע, מה הוכנס, מה תוקצב ומה לא תוקצב – ואני אבחן את הצורך בקיום דיון מיוחד.

יעקב מרגי: נקיים דיון מיוחד.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת אכרם חסון.

אכרם חסון: בוקר טוב, אדוני יושב הראש.

אכרם חסון: קודם כל תרשה לי לברך את ראשי המועצות שהגיעו – ראש מועצת סאג'ור, ראש מועצת מר'ר, ראש מועצת כסרע.

אכרם חסון: נציג המועצות המקומיות במרכז השלטון המקומי, הממונה על החינוך הדרוזי – איה, וגם נסרין, שהיא מייצגת משרד ממשלתי חשוב.

אכרם חסון: וועדי ההורים, כל המכובדים שהגיעו וגם חברי, חברי הכנסת.

אכרם חסון: אני קודם כל מודה לך על האוזן הקשבת ועל האכפתיות ואני יודע כמה שאתה מנסה לקדם, אבל אני בנושא הזה גם רוצה להודות לחברתי לסיעה – מירב בן ארי, שהיא יזמה וביקרה בכפרים הדרוזים והיא גם עושה עבודת קודש למען העדה.

אכרם חסון: אדוני יושב הראש, קודם כל אני חייב להבהיר כמה נקודות.

אכרם חסון: אנחנו מאסנו בסיסמאות ובשקרים.

אכרם חסון: שנים אנחנו שומעים דברים והבטחות והכל נשאר על הנייר.

אכרם חסון: אנחנו נמצאים כאן כדי לשנות את המצב.

אכרם חסון: אני דווקא רוצה להגיד לך, מבדיקה שעשיתי עם מנהלת הוועדה אצלך כאן, מצאתי שהאוצר לא הוזמן.

אכרם חסון: צריך להגיד את האמת תמיד, אני ראיתי כאן בישיבה שהוא לא הוזמן.

יעקב מרגי: לא, הוא לא רשום.

מירב בן ארי: הוא הוזמן, הוא לא אישר הגעה.

אכרם חסון: אוקיי.

אכרם חסון: וגם שאלתי אם נציגי המועצה להשכלה גבוהה הוזמנו ושאלתי אם מנהלת המחוז של חיפה והצפון הגיעה, כי אני מצפה מכבודך, פעם אחת אני רוצה להיות כאן בדיון מעמיק של שעתיים עם כל האחראים על נושא החינוך הדרוזי.

אכרם חסון: זה הדבר הכי חשוב בחיי החברה הדרוזית.

אכרם חסון: אנחנו אזרחים סוג ב'.

אכרם חסון: אנחנו לא מתקדמים בגלל שרמת החינוך וההשכלה אצלנו היא מהנמוכות והיא בתחתית הסולם, ולכן אנחנו לא משקיעים מספיק.

אכרם חסון: אז אני אדרוש ממך ואני אבקש מכבודך, שפעם אחת יהיה דיון מעמיק, רציני, עם כל הנציגים, ראשי הרשויות, עם כל הממונים, כדי שנדע את האמת.

אכרם חסון: עכשיו, אני רוצה להפתיע אתכם.

אכרם חסון: האוצר הבטיח לראשי הרשויות להעביר בשנת 2015 כ-30 מיליון שקלים.

אכרם חסון: 27.5 מיליון שקלים.

אכרם חסון: הכסף הועבר למשרד החינוך.

אכרם חסון: אני אפתיע את כל מי שיושב כאן – הכסף הועבר.

אכרם חסון: ביחד משרד החינוך היה אמור לתת עוד 15 מיליון שקלים, 45 מיליון שקלים.

אכרם חסון: לצערי הרב הכסף לא חולק לראשי הרשויות.

אכרם חסון: יתרה מזה, אפילו תוקצב חלק מהם לחינוך הבלתי פורמאלי – 16 מיליון שקלים.

אכרם חסון: 6 מיליון שקלים הועברו למחוז בצפון ועד עצם היום הזה ראשי הרשויות לא ראו שקל.

אכרם חסון: כך שהפעם האוצר העביר את כל הכסף ואחרים מאשימים את האוצר בלי לבדוק, סיסמאות פוליטיות.

אכרם חסון: אנחנו לא צריכים פוליטיקה.

אכרם חסון: אנחנו רוצים להיות מעשיים ולתרום את חלקנו ולשרת את האוכלוסייה נאמנה ולהקריב למען האוכלוסייה.

אכרם חסון: מצד שני, בשנת 2016, כמובן שהתקציבים עוד לא עברו.

אכרם חסון: אני ישבתי עם ראשי הרשויות, אני בדקתי את הדברים, אבל חשוב לי לציין דבר אחד בפני כבודך.

אכרם חסון: למה ביקשתי את המועצה להשכלה גבוהה?

אכרם חסון: אני גאה בבית ג'אן שקיבלו מקום ראשון בבגרות, אבל הנתונים שקיבלתי מהמועצה להשכלה גבוהה – ואני רוצה שכל החברה' ישמעו את זה טוב – במיוחד ועדי ההורים: 48% מאלה שסיימו בגרות במגזר היהודי, הם מסיימים תואר ראשון BA.

אכרם חסון: מהדרוזים, שבחלק אנחנו מתגאים והם הגאווה שלנו, שקיבלו בגרות 100% - רק 15% סיימו תואר BA, מהם 10% בנות ו-5% בנים.

אכרם חסון: אין אח ורע לתוצאות האלה.

אכרם חסון: זה הדבר הקשה ביותר.

אכרם חסון: בחיים שלי לא שמעתי תוצאות מביישות כאלה.

אכרם חסון: אני לא המצאתי את זה.

אכרם חסון: אני איש פוליטי, אבל מי שמכיר אותי, אני איש שבאתי להקריב ורוצה לקדם את המגזר הדרוזי.

אכרם חסון: אני שמעתי את הנתונים האלה מהמועצה להשכלה גבוהה ואולי חברי, ראשי הרשויות ששמעו את הדברים יעידו על כך גם.

אכרם חסון: לכן, על מה אנחנו מדברים?

אכרם חסון: אנחנו באים לכאן לטחון מים לפעמים.

אכרם חסון: לזכותך ייאמר שאתה אדם אכפתי, אבל אני אומר לך, אחרי כל דיון מורחים את הדברים, אין מעקב על הדברים, אין ביצוע.

אכרם חסון: הפעם אנחנו רוצים לשנות.

אכרם חסון: מי שטעה – צריך להעמיד אותו במקום וצריך לקרוא לילד בשמו ויפה שעה אחת קודם.

אכרם חסון: אדוני יושב הראש, אני אומר לך מניסיוני כראש עיר לשעבר וכחבר כנסת לשעבר, הרבה דיונים היו בכנסת, הכל נשאר על הנייר.

אכרם חסון: קאלם פאדי, מה שנקרא.

אכרם חסון: אז לכן אני מבקש מכבודך, כאדם מאמין ורציני, ואני רוצה גם להשיב לידידי, שדיבר על המלגות.

אכרם חסון: אני באתי לוועדת הכספים.

אכרם חסון: היה דיון, האוצר הקציב 220 מיליון שקלים – 100 מיליון שקלים למלגות לחרדים, כדי לעזור לתלמידים וזה בזכות; ו-120 מיליון שקלים לאזרחים כמונו.

אכרם חסון: כששאלתי את נציג המועצה להשכלה גבוהה מה הקריטריונים לקבל את ה-120 מיליון שקלים, הוא אמר – מצב סוציו אקונומי נמוך.

אכרם חסון: אז כל הדרוזים 3 מ-10, אנחנו הכי נחשלים, ושירות צבאי או שירות לאומי – ואנחנו 100%.

אכרם חסון: אז ה-120 מיליון שקלים שייכים לנו.

אכרם חסון: לא ראיתי אף חבר כנסת דרוזי בוועדה חוץ ממני שם.

אכרם חסון: לא ראיתי אף אחד שעקב, ואני ביקשתי מגפני שיעצור את הכל ולא יאשר עד שהמועצה להשכלה גבוהה תביא לנו את הקריטריונים כדי שנראה כמה הדרוזים קיבלו.

אכרם חסון: אני אומר לך, עד עצם היום הזה לא קיבלנו את הדברים.

אכרם חסון: לכן הגיע הזמן שנבוא, נשים את הדברים על השולחן, נדבר בגובה העיניים, נגיד את האמת לאזרחים כדי שנוכל לתקן את המצב.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רק בהתייחסות לחלק מהדברים שלך, בדיון הקודם שהיה צפה הסוגיה הזו של האחוז – כמה שווה התעודה.

יעקב מרגי: היה דיון על ערכה של תעודת הבגרות ביישוב מסוים.

יעקב מרגי: נוכחנו לדעת שזה לא בהכרח כרטיס כניסה לאקדמיה, ובעקבות האחוזים הנמוכים, בעקבות הדיון שהיה לא הפרנו, יצא סיכום וגם פניתי בפנייה ישירה לשר החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו ממתינים לתשובה שלו, מה הוא מתכונן לעשות כדי להביא את זה לרמות הנדרשות.

יעקב מרגי: ההערכה שלנו היא שהרגולציה שם קצת חלשה.

יעקב מרגי: אם באים מנהיגי היישובים ואומרים עם כל הכבוד, יש לנו אחוז גבוה בבגרות, אבל גם אותו אני לא מצליח לתרגם, זה אומר דרשני.

אכרם חסון: נכון מאד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני יושב הראש.

איציק שמולי: אני גם כן רוצה לברך אותך, את חברי הכנסת היוזמים – את מירב, שאנחנו חייבים לה את הדיון הזה וכמובן את ראשי המועצות וכל הקהל היקר.

איציק שמולי: תראו, אני מאד מתחבר למה שאמרה מירב.

איציק שמולי: המאבק על הזכות לשוויון ועל זה שכל ילד במדינת ישראל יקבל הזדמנות שווה, זה בכלל לא עניין של דרוזים, מוסלמים, יהודים או נוצרים.

איציק שמולי: זה מאבק לכל ישראלי באשר הוא.

איציק שמולי: כי אם פעם אחת אתה מופלה במערכת אחת, לא יעבור הרבה זמן ואתה תהיה מופלה במערכת אחרת.

איציק שמולי: ואני חושב שכאשר אתם מסתכלים על מה שקורה במגזר הדרוזי, בכל תחומי החיים – גם בתשתיות, גם במערכת החינוך, גם בבעיות התכנון והבנייה, נורא נורא קל למדינה לזרוק את כל האחריות על הרשויות ועל התושבים.

איציק שמולי: אני אגיד לכם משהו, אני מסייר הרבה במגזר הדרוזי.

איציק שמולי: אני גם מהכנסת הקודמת אחד מראשי השדולה למען האוכלוסייה הדרוזית בכנסת.

איציק שמולי: אחד הדברים שהכי מרגיזים אותי כשאני מסתובב, זו התופעה הזאת של הנמכת הציפיות.

איציק שמולי: כאילו מרוב שיש אפליה וקיפוח, אז אנשים בחלק מהמקומות כבר מקבלים את זה כמצב טבעי.

איציק שמולי: כאילו זה דבר מובן מאליו, שכאשר אתה נכנס לחדר מחשבים – איפה זה היה, בבית ג'אן אמרת?

מירב בן ארי: בעין אל אסד.

איציק שמולי: בעין אל אסד.

איציק שמולי: אתה צריך לראות בשנת 2016 מחשבים עם מסך רחב, עם מסך שמן.

מירב בן ארי: שמן אני קוראת לזה.

איציק שמולי: זה דבר הזוי.

איציק שמולי: ו-Windows 4.

יעקב מרגי: אני לא יודע איך זה עוד עולה.

מירב בן ארי: ואחד יושב עם הגב לשני.

מירב בן ארי: אפילו המורה לא מסוגל לראות את כל התלמידים, כי הם יושבים בגבם אחד לשני.

איציק שמולי: אני אומר לכם, האתגרים הם מאד-מאד-מאד ברורים והם באים לידי ביטוי גם בצמצום הפערים בתשתיות, גם של טכנולוגיה וגם בתשתיות פיזיות.

איציק שמולי: בחיזוק משמעותי של תנועות הנוער והחינוך הבלתי פורמאלי.

איציק שמולי: אני מברך אתכם שהגעתם לדיון.

איציק שמולי: וכמובן, לעשות את הכל כדי שתכניות הלימוד הנוספות ושירותי ההעשרה בתוך מערכת החינוך, ילכו קודם כל למקומות האלה ולא יחזקו קודם כל את המקומות החזקים.

איציק שמולי: במערכת החינוך שלנו, שאני אומר את זה כאן כמעט בכל דיון, יש דברים נפלאים, אבל היא כל פעם נופלת לפח, לבור הזה, שהיא שוכחת מה תפקידה העיקרי.

איציק שמולי: התפקיד העיקרי של מערכת החינוך זה לתת לכל ילד במדינת ישראל הזדמנות שווה.

איציק שמולי: במערכת החינוך היום, אי אפשר לומר בפה מלא, עם יד הלב, שהיא עומדת במשימה הזאת.

איציק שמולי: הצעתי הפרקטית, גם לחברי כאן וגם אני אומר את זה לוועדה – הדיון היום הזה, כפי שאמר יושב הראש, הוא לא דיון על התקציב, למרות שכל מה שנעשה פה בסוף יש לזה היבט תקציבי.

איציק שמולי: אני מציע – גם חמד וגם אכרם – לכנס את השדולה לפני הגשת התקציב לכנסת ולעשות מוניטורינג על התקציב.

איציק שמולי: בואו, אנחנו יכולים לעשות את זה.

איציק שמולי: עשינו את זה לפני שנתיים עם התקציב המגדרי.

איציק שמולי: היום מגישים לכנסת, יחד עם תקציב המדינה, תקציב מגדרי שמראה כמה התקצוב לנשים עלה או ירד במשרדי הממשלה, לשימושים וצרכים שמקדמים היבט מגדרי.

איציק שמולי: למה לא לעשות את אותו הדבר בעניין של מיעוטים בכלל ודרוזים בפרט.

איציק שמולי: בואו נעשה את זה.

איציק שמולי: בואו נעשה מוניטורינג על התקציב, אחת ולתמיד.

איציק שמולי: ואני אומר לכם - - -

יעקב מרגי: מי יושב ראש השדולה?

יעקב מרגי: יאללה.

איציק שמולי: לצורך העניין כל היושבים פה.

יעקב מרגי: אנחנו נהיה מגויסים.

איציק שמולי: יש לי אמנם לאחרונה לא מעט "קלאשים" עם שר האוצר, אבל אני אומר לכם, בעניין הזה אני חושב שהלב שלו במקום הנכון.

איציק שמולי: הוא נכנס לתפקיד שלו - - -

יוסף ג'בארין: אנחנו צריכים את הכיס שלו, לא את הלב.

איציק שמולי: בסדר, בסדר.

מירב בן ארי: אל תדאג.

מירב בן ארי: זה לא הבעיה.

איציק שמולי: תאמין לי, להיות ציני באופוזיציה, אתה יודע, זה הכי קל בעולם.

יוסף ג'בארין: זה לא ציניות.

יוסף ג'בארין: הרי בשביל מה מקיימים את הדיון הזה?

יעקב מרגי: בסדר, בסדר.

איציק שמולי: אני לא צריך לענות.

יעקב מרגי: אתה הולך לדבר, ג'בארין.

יוסף ג'בארין: אם לא הייתה בעיה כזו, אז לא היינו-.

יוסף ג'בארין: לא, אז למה הוא אומר ציניות?

יעקב מרגי: הוא אומר, בסדר.

איציק שמולי: לא אמרתי ש - - -

יוסף ג'בארין: זה לא ציניות, זאת המציאות.

יעקב מרגי: הפרעת לו.

יעקב מרגי: הוא ענה לך.

יוסף ג'בארין: אם לא היה צורך, לא היינו מקיימים את הדיון הזה.

יעקב מרגי: הרי מה החטא?

יעקב מרגי: הפרעת לו, הוא ענה לך.

יעקב מרגי: אבל אתה הולך לדבר אחרי זה.

יעקב מרגי: בבקשה, שמולי.

מירב בן ארי: אבל אדוני יושב הראש, באמת צריך למקד.

מירב בן ארי: הרי כשיבואו ועד ההורים מתישהו, יתחילו לדבר, הם יגידו שיש כסף.

מירב בן ארי: פשוט הבעיה זה מה שאמרתם לי, עם הניהול העצמי אל מול הניהול של הרשות.

מירב בן ארי: למה בתיכונים של נתניה יש ניהול עצמי ביישוב?

יעקב מרגי: נדבר.

יעקב מרגי: אבל מירב, אני רוצה שהם יאמרו את זה, לא את.

מירב בן ארי: אבל הדיון פה הולך למקום לא נכון.

יעקב מרגי: אבל מותר לו.

חמד עמאר: תאמיני לי, מירב, יש לנו ראשי רשויות מעולים.

חמד עמאר: תאמיני לי.

חמד עמאר: ראשי הרשויות הכי טובים שיש.

מירב בן ארי: תאמין לי שאני יודעת שאתה חושב שיש לך - - -

יעקב מרגי: מירב, זה מה שרצית עכשיו?

חמד עמאר: יש לנו ראשי רשויות הכי טובים.

חמד עמאר: מנהלי בתי ספר הכי טובים.

מירב בן ארי: אני הייתי שם.

חמד עמאר: אני לא מזלזל בהם.

חמד עמאר: הם הכי טובים שיש.

יעקב מרגי: מירב, את מפריעה לדיון שלך.

מירב בן ארי: אבל למה אתה מזלזל בי?

חמד עמאר: לא, אני לא מזלזל בך.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה, חמד, מירב, סליחה.

יעקב מרגי: איציק שמולי, תסיים את דבריך בבקשה.

מירב בן ארי: לא אמרתי שהם לא טובים.

מירב בן ארי: - - - מצוינים.

איציק שמולי: אני חושב שבסופו של דבר, אדוני, במשפט סיכום, האמת עוברת איפה שהוא באמצע.

איציק שמולי: יש בעיה חמורה, מתמשכת, לא רק מהממשלה הזאת, של אפליה וקיפוח בתקציבים ובכל דבר אפשרי, ומצד שני, כן, יש גם בעיות נוספות, שמירב ואחרים דיברו עליהן כאן.

איציק שמולי: יש אנשים נפלאים בתוך המגזר הדרוזי.

איציק שמולי: זה בא לידי ביטוי גם בתוך מערכת החינוך וצריך לתת להם את הכלים ולראשי הרשויות, להוביל את המגזר הזה להצלחה ולפריחה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'בארין.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אחרי שנשמע עוד נציג אחד או שניים, נעשה לסירוגין.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד יושב הראש ואני בהחלט מברך את ראשי הרשויות, את הפעילים, נציגי ועד ההורים, שכן ההסתייגות שלכם באמת אומרת שיש כאן קושי שצריך להתמודד איתו.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שאתמול היה לנו דיון בוועדה על מערכת החינוך בגיסר אזרקה ועל הבעיות שהמערכת מתמודדת איתן שם וכדומה, כאשר כולנו הסכמנו שקידום מערכת החינוך הוא הערובה לקידום החברתי והכלכלי וההשכלתי של כל יישוב ויישוב.

יוסף ג'בארין: ולכן אני חושב שכולנו מסכימים ולא משנה אם אנחנו יהודים, ערבים, לא משנה מה העדה שלנו, כולנו יוצאים מנקודת הנחה שכל התלמידים בישראל צריכים לקבל יחס שווה.

יוסף ג'בארין: ואם אנחנו נעלה את השאלה האם היישובים שאנחנו מדברים עליהם כיום זוכים לחינוך שווה, אני חושב שכולם יסכימו שהתשובה היא שלילית.

יוסף ג'בארין: אני רוצה להגיד לכם שדווקא היישובים הללו פשוט מודרים פעמיים.

יוסף ג'בארין: פעם ראשונה כחלק בלתי נפרד מהפריפריה ובאמת גיאוגרפית נמצאים בפריפריה, ולכן כל השיח הזה של השנים האחרונות על הפריפריה, פריפריה, פריפריה, כנראה שבמבחן המציאות זה שיח שנכשל, אבל הם מופלים גם כחלק – בלשון משרד החינוך או בלשון אחרת – המגזר הלא יהודי, לעניינו המגזר הערבי והערבי הדרוזי.

יוסף ג'בארין: וכאן אני חייב לומר שעם כל הכוונות הטובות שאני שומע לאורך השנים האחרונות, במיוחד כשזה מגיע ליישובים שנקראים לצורך העניין הזה היישובים הדרוזים, אני תמיד מתפלא למה דווקא שם המערכת נחשלת, למרות כל התמיכה שקיימת במישור הפוליטי ושני חברי כנסת מתוך העדה הערבית הדרוזית בתוך הקואליציה אפילו.

אכרם חסון: שלושה.

יוסף ג'בארין: שלושה?

אכרם חסון: כן.

יוסף ג'בארין: אבל כשזה בא למבחן, זה בעצם לא מתקיים.

יוסף ג'בארין: אנחנו מכירים בשנים האחרונות אפילו החרפה במעמדה של החברה הערבית.

יוסף ג'בארין: החרפה גם במישור הסוציו-אקונומי, גם במישור הקרקע.

יוסף ג'בארין: הפקעות של אדמות, תכנון ובנייה.

יוסף ג'בארין: וסליחה שאני אומר את המשפט הזה, אבל חשוב לי להגיד את זה כדי להיות גם שלם עם עצמי.

יעקב מרגי: מותר לך.

יוסף ג'בארין: הרבה פעמים מדברים על כך שחלק מהמצב של האוכלוסייה הערבית בישראל בכלל, זה בגלל שהיא לא משרתת בצבא ובגלל שהיא לא עושה שירות לאומי ובהרבה דיונים אומרים לי תעשו שירות לאומי, תראו איך העולם ישתנה.

יוסף ג'בארין: והנה, יש דוגמא מובהקת עד כמה שהטיעון הזה, ברמה העובדתית - - -

יעקב מרגי: לא עובד.

יוסף ג'בארין: הוא טיעון לא עובד והוא לא תופס.

יעקב מרגי: אמרת.

יוסף ג'בארין: ולכן כנראה שיש סיבות יותר עמוקות מכך, שהוועדה הזו צריכה לתת עליהן את הדעת, ואני חושב שבשני המישורים הללו, גם במישור של להתמודד עם הקיפוח וההדרה של הפריפריה וגם במישור של הקיפוח וההדרה של קבוצות אוכלוסייה שלא נמנות עם קבוצת הרוב הדומיננטית ושלא במרכז, צריך באמת פעם אחת לתת לזה תשובה.

יוסף ג'בארין: כבוד יושב הראש, אנחנו יזמנו בתיאום איתך את המחקר הזה שיבוא וימפה ואני מקווה שחברי בוועדה הזו גם יתמכו בזה, לרבות גם אלה שבקואליציה, שימפה את חלוקת התקציב בתוך משרד החינוך, לפי כלל המגזרים ולפי תת מגזרים.

יוסף ג'בארין: השקיפות הזו עדיין נעדרת בתוך משרד החינוך והגיע הזמן לתת עליה את התשובה, במיוחד כשאנחנו דנים בקבוצות מוחלשות כמו בדיון.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ג'בר חמוד, אתה לא חבר כנסת.

יעקב מרגי: אני מאחל לך שתהיה - - -

<ג'בר חמוד: לא, אני לא אהיה.

<ג'בר חמוד: אין סיכוי.

<ג'בר חמוד: אין סיכוי.

יעקב מרגי: רגע, תן לי רגע.

יעקב מרגי: אתה מוגבל לשלוש דקות.

איתן ברושי: אחרת הוא לא היה מאחל לך בפורום הזה.

<ג'בר חמוד: אני מוקלט: אין סיכוי.

יעקב מרגי: אתה מוגבל לשלוש דקות.

יעקב מרגי: קדימה.

<ג'בר חמוד: אדוני, לגבי הדיון של היום, אז א' כל תודה לכולם.

<ג'בר חמוד: אז אני לא אתחיל להזכיר כדי, כדי לחסוך זמן.

יעקב מרגי: אל תזכיר.

<ג'בר חמוד: אדוני יושב הראש, חברים כולם, כיושב ראש פורום הרשויות הדרוזיות והצ'רקסיות במשך כשנתיים עבדתי ביחד עם חברי על הכנת תכנית ממשלתית – 2332 ו-959.

<ג'בר חמוד: הדיון של היום היה אמור להיות אתמול, ביחד עם כפר גיסר אזרקה.

<ג'בר חמוד: אני חושב שלא צריך לפצל ולהבא אני חושב שבתחום החינוך צריך לעשות את הדיון על הדרוזים ביחד עם גיסר אזרקה.

<ג'בר חמוד: אני רוצה להציג את העובדות ואת הנתונים שקיימים, שידועים לי, וכפי שמר אכרם חסון הציג אותם, הממוצע במדינת ישראל – 48.5 באחוז בוגרי תואר ראשון, בעדה הדרוזית 15% - 10% בנים, 5% בנות.

<ג'בר חמוד: כשהצגנו את הנתונים האלה לשר - - -

אכרם חסון: הפוך, 10% בנות, 5% בנים.

<ג'בר חמוד: 10% בנות, 5% בנים, כן.

יוסף ג'בארין: רק מה הנתון של זכאות - - -

<ג'בר חמוד: שלוש דקות אמרו לי.

יעקב מרגי: לא להפריע לו.

<ג'בר חמוד: כשהצגנו את הנתונים האלה לשר החינוך ב-10 באפריל, הוא אמר באלה המילים ואני מצטט: נתונים קשים.

<ג'בר חמוד: אני עניתי לו – הנתונים האלה לא אמורים להיות קשים, אדוני שר החינוך, כי אתה יושב ראש המל"ג.

<ג'בר חמוד: אתה אמור לדעת את הנתונים.

<ג'בר חמוד: יושבת פה גברת איה, אנחנו מאחלים לה בהצלחה, נציגת משרד החינוך, והצגנו לה את הנתונים ואת הצרכים שלנו, על מנת להרים ולגבש תכנית אסטרטגית ביחד.

<ג'בר חמוד: מה-10 באפריל אפילו פרוטוקול הישיבה לא יצא, אדוני.

<ג'בר חמוד: וכל התחנונים למנכ"לית ולמשרד החינוך להיפגע, לא הועילו.

<ג'בר חמוד: לאחרונה התקיימה ישיבה בכפר מר'ר והתקבלה החלטה על ידי פורום הרשויות הדרוזיות, שאני היום לא יושב הראש, התקבלה החלטה והיא יצאה גם בכרזה למשרד החינוך ולכולם - ב-1 בספטמבר 2016 הגיעו מים עד נפש.

<ג'בר חמוד: אנחנו משביתים שביתה פתוחה את מערך החינוך.

<ג'בר חמוד: על המצב של החינוך אפשר לדבר הרבה.

<ג'בר חמוד: דיברתם פה על עין אל אסד, וגברתי, שלא מקשיבה לי - - -

מירב בן ארי: אני מקשיבה לך.

<ג'בר חמוד: תודה אדוני שזימנת את הדיון.

<ג'בר חמוד: עין אל אסד נמצאת שני מטרים, ואני הייתי מצפה לפני שמזמנים ועדי הורים, לשמוע גם קצת, לא הרבה, את ראשי המועצות והאם יש כסף או אין כסף ולא לצאת בסיסמאות - - -

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: מירב, את לא עונה.

יעקב מרגי: את לא עונה.

מירב בן ארי: למה?

יעקב מרגי: תני לו.

<ג'בר חמוד: סליחה - - -

מירב בן ארי: הוא יחליט לי איזה ועדות אני אנהל או לא?

מירב בן ארי: אני חברת כנסת ואם אני רואה מצוקה ובמקרה יש לי רגישות, אתה לא תגיד לי אם לנהל ועדה או לא.

<ג'בר חמוד: אוקיי, בסדר, אני לא אגיד לך.

<ג'בר חמוד: את גם לא תגידי לי.

<ג'בר חמוד: לפחות לא להציג נתונים לא נכונים.

יעקב מרגי: אדוני, אדוני - - -

מירב בן ארי: אדוני - - -

יעקב מרגי: אדוני, רגע, אולי התבלבלת.

<ג'בר חמוד: הייתי מצפה ש - - -

מירב בן ארי: לא, אם לא הייתי פיזית לא הייתי - - -

יעקב מרגי: מירב, תני לי.

<ג'בר חמוד: עין אל אסד - - -

מירב בן ארי: לא, הוא לא יגיד לי - - -

<ג'בר חמוד: לא, אני ממשיך.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: עכשיו אתה מקשיב לי, אתה לא ממשיך.

יעקב מרגי: תקשיב, אם אתה פונה לחברי הכנסת אתה תקבל תגובה.

<ג'בר חמוד: אני חוזר בי.

מירב בן ארי: אל תחזור בך.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, זה לא עניין של לחזור בך.

יעקב מרגי: אתה עוד לא מבין על מה אתה צריך לחזור בך, בוא תקשיב.

יעקב מרגי: חבר כנסת פועל וקשוב וצריך לברך על כך שהוא קשוב - - -

<ג'בר חמוד: אני מברך.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: פה הכשל הוא לא שאלה שהיא שמעה את ההורים.

יעקב מרגי: ההורים פנו אליה.

יעקב מרגי: אם אתה היית פונה אליה והיא לא הייתה עונה לך, הייתה לך טענה.

יעקב מרגי: אז הכשל הוא שלכם שלא פניתם.

<ג'בר חמוד: אותו בית ספר בעין אל אסד לא מחובר לתשתיות הביוב.

<ג'בר חמוד: כל הכפר עין אל אסד, למי שלא יודע, בורות ספיגה בבתים.

<ג'בר חמוד: אנחנו נוותר על מחשבים.

<ג'בר חמוד: שיחברו אותנו קודם כל לתשתיות הביוב, אדוני.

<ג'בר חמוד: אני אמשיך.

<ג'בר חמוד: החלטת ממשלה 2332 - - -

מירב בן ארי: אתה יכול לקבל גם מחשבים וגם להתחבר לתשתית הביוב, זה לא פוסל, אדוני.

<ג'בר חמוד: הנמכנו את הציפיות.

<ג'בר חמוד: החלטה 2332, תקציב 2015 נכון להיום, אדוני, שקל אחד לא עבר למועצות, אבל שקל אחד.

<ג'בר חמוד: מדברים על אחוז בגרות.

<ג'בר חמוד: בית ג'אן, 100% ואמרנו, על זה נאמר אדוני – הניתוח הצליח והחולה מת.

יעקב מרגי: תמי וייצמן נמצאת איתנו?

<תמי וייצמן: אני נמצאת.

יעקב מרגי: תתייחסי לכל הטענות אחר כך.

<ג'בר חמוד: סליחה, אחוז בגרות הוא לא איכותי, הוא לא מקנה את האפשרות להיכנס לאקדמיה.

<ג'בר חמוד: יש הרבה מאד סיבות - - -

יעקב מרגי: לא, לא, מכובדי חבר הכנסת לשעבר - - -

<ג'בר חמוד: משרד הביטחון והרבה מאד דברים אחרים.

יעקב מרגי: אני מבקש מהסדרנים לסדר לו מקום סביב השולחן.

<ג'בר חמוד: אדוני, שר החינוך - - -

יוסף ג'בארין: אבל כמה הזכאות לבגרות?

<ג'בר חמוד: נתנו לי שלוש דקות, אני רוצה לגעת בדיוק במסרים שלי.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: לא להפריע לו.

<ג'בר חמוד: שר החינוך נתן הנחיה למנכ"לית משרד החינוך ולגברת איה.

<ג'בר חמוד: הוא נתן את ההנחיה ב-10 באפריל.

<ג'בר חמוד: עד היום מההנחיה הזאת לא יצא כלום.

<ג'בר חמוד: משתי ההחלטות – אמרתי – תקציב שנת 2015 – גם דברים שביצענו בפועל, וזאת אומרת היום כל הרשויות שלנו בגירעון בגלל שלא קיבלנו את התקציב.

<ג'בר חמוד: משרד החינוך מעביר את זה למחוז, המחוז עוד מעט יבקשו גם את מספר הנעליים של התלמידים, אותה חשבת במחוז.

<ג'בר חמוד: אדוני, תקציב שנת 2016 - - -

יעקב מרגי: גמרת 5 דקות, יש לך עוד דקה.

<ג'בר חמוד: אוקיי.

<ג'בר חמוד: תקציב 2016 – שקל אחד לא עבר.

<ג'בר חמוד: אנחנו עובדים עם כל משרדי הממשלה.

<ג'בר חמוד: לצערי אני אומר, דווקא עם המשרד הכי חשוב לנו, יש אי שיתוף פעולה בכל הרמות.

<ג'בר חמוד: הבעיה היא תקציבית, תכנונית ולשר החינוך יש כוונות, יש לו רצון, נתן הנחיות – אבל לצערנו.

<ג'בר חמוד: ומה שאנחנו מבקשים, אדוני ואני פה בשם ראשי רשויות, וגברתי, אני באמת מברך על הדיון, אבל באמת גם לשמוע אותנו ולקבל נתונים עובדתיים ברמה התקציבית.

יעקב מרגי: הנה, אז שומעים פה.

יעקב מרגי: מה עושים עכשיו?

יעקב מרגי: שומעים אותך.

<ג'בר חמוד: אני רק מבקש דבר אחד.

אכרם חסון: חברה, הכסף לשנת 2015 עבר?

יעקב מרגי: אכרם, אכרם.

אכרם חסון: לא, אני שואל אם הכסף עבר.

יעקב מרגי: אתה יודע מה יקרה?

<ג'בר חמוד: כל תקציב - - -

יעקב מרגי: כשאני מדבר אתה שותק.

יעקב מרגי: זה כלל.

יעקב מרגי: תקשיבו מה שיקרה, יש פה נוכחים מכובדים ורבים.

יעקב מרגי: אני רוצה לתת להם אפשרות להתבטא.

יעקב מרגי: אם אנחנו נשחק פינג פונג, אנחנו רוצים לשים את הדברים - - -

אכרם חסון: לא פינג פונג, רק שאתה תדע האם הכסף לשנת 2015 עבר מהאוצר.

אכרם חסון: זו השאלה.

יעקב מרגי: בסדר, רגע.

יעקב מרגי: אתה חושב שזה יעבור בלי התייחסות?

יעקב מרגי: בוא תן לו להציג.

יעקב מרגי: יש פה 8 חברי כנסת בדיון וחבר כנסת לשעבר גם כן.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: זה מראה כמה חשוב - - -

<ג'בר חמוד: כל תקציב 2015 - - -

יעקב מרגי: ותסיים בבקשה, אדוני.

<ג'בר חמוד: אני מסיים.

<ג'בר חמוד: כל תקציב 2015 עבר.

<ג'בר חמוד: יותר מזה, חלק מהתקציב נמצא בכלל במחוזות והמחוזות עוד לא העבירו את הכסף.

<ג'בר חמוד: בירוקרטיה ונהלים וכל יום עושים נוהל.

יעקב מרגי: אנחנו נברר זאת.

<ג'בר חמוד: הצעתי היא באמת, לכל אלה שמעניינת אותם העדה הדרוזית ובאמת רוצים לטפל בעדה הדרוזית, לעשות דיון יותר מעמיק, לזמן את כל בעלי-.

<ג'בר חמוד: אגב, בהחלטת הממשלה וזה רשום פה, גברתי, שמשרד החינוך היה אמור עד תאריך מסוים לעשות ועדת היגוי – החלטה שהשר בנט הצביע עליה – ולקבוע איך ומה עושים על מנת להרים את הרמה.

<ג'בר חמוד: עד היום הזה - - -

יעקב מרגי: היא לא הוקמה.

<ג'בר חמוד: אפילו לענות לטלפון הם לא עונים.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: תסיים בשיא.

יעקב מרגי: רביע חלבי, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

יעקב מרגי: שלוש דקות ובלי תודות.

<רביע חלבי: אני לא אגיד תודה.

<רביע חלבי: אני רביע חלבי, יושב ראש ועד ההורים היישובי בדלית אל כרמל וגם דובר הפורום הדרוזי שנבחר.

מירב בן ארי: תתקרב קצת למיקרופון.

מירב בן ארי: לא שומעים.

יעקב מרגי: תצעק עלינו, תצעק עלינו.

<רביע חלבי: לא, אני לא אצעק, אני אדבר.

יעקב מרגי: אז תרים את הקול שלך.

<רביע חלבי: אני ארים את הקול.

<רביע חלבי: אני יושב ראש פורום ההורים הדרוזי, אני הדובר שלהם.

<רביע חלבי: אני רוצה לדבר על משהו שדיבר עליו מר אכרם חסון.

<רביע חלבי: הדיון שלנו שמתקיים הוא לא נכון.

<רביע חלבי: אני חושב שאנחנו במגזר הדרוזי, ואני לא אדבר רק על המגזר הדרוזי - - -

יעקב מרגי: מערכת החינוך.

יעקב מרגי: תקשיב, מרגע זה אנחנו מדברים רק על מערכת החינוך במגזר הדרוזי.

<רביע חלבי: אני לא אדבר כדרוזי.

<רביע חלבי: אני אגיד לך משהו שמפריע לי כרביע במדינה הזאת, שמנהלי המחוזות באזורים שלנו רחוקים מרחק ענק מהיישובים הדרוזים.

<רביע חלבי: הם לא מבקרים ביישובים הדרוזים והם לא מקיימים שום דיון – מערכתי או רב מערכתי - - -

יעקב מרגי: לאיזה מחוז אתם שייכים?

<רביע חלבי: מחוז חיפה.

יעקב מרגי: מי מנהלת המחוז?

<רביע חלבי: רחל מתוקי.

<רביע חלבי: אבל אני אגיד לך משהו, זה לא - - -

יוסף ג'בארין: שגם אתמול לא הגיעה.

יוסף ג'בארין: אתמול לא הגיעה והיום לא הגיעה.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: היא לא הוזמנה.

יעקב מרגי: לא באנו להתלונן עליה שהיא לא הגיעה.

יוסף ג'בארין: היא לא הוזמנה להיום?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: יש נציג שלה.

יעקב מרגי: לא להפריע לו.

יעקב מרגי: בבקשה.

<רביע חלבי: אני חושב שהמרחק הוא ענק.

<רביע חלבי: הדיון לא מתקיים.

<רביע חלבי: אנחנו לא מוצאים את הפתרונות הרגילים של הבעיות.

יעקב מרגי: יש פה מנהלי בתי ספר מהמגזר הדרוזי?

<רביע חלבי: אני חושב לגבי הדיון, שגם ועדת החינוך של הכנסת צריכה להגיע ליישובים הדרוזים, להכיר את הבעיות האמיתיות, אבל הבעיה האמיתית היא באי קיום דיון נכון ועם כל הכבוד לכל הנתונים והתקציבים, הבעיה שלנו היא לא התקציבים.

<רביע חלבי: יש לנו ממשק עבודה עם ראשי המועצות.

<רביע חלבי: אני חושב שהבעיה שלנו היא בעצם העניין שמנהלי המחוזות והפיקוח שלא אפקטיבי ביישובים הדרוזים, משפיע על כל מערכת החינוך שלנו.

יעקב מרגי: כשאתה אומר פיקוח לא אפקטיבי, למה אתה מתכוון?

יעקב מרגי: תפרט.

<רביע חלבי: אני אגיד לך דוגמא אחת בדלית אל כרמל.

<רביע חלבי: מפקח אחד לא קיים שום דיון במהלך כל שנת הלימודים עם מערכת החינוך בדליה, או עם ה - - -

יעקב מרגי: אתה אומר את זה באחריות מלאה?

<רביע חלבי: באחריות מלאה, כשהשותף, הצלע השלישית בחוזר מנכ"ל, היא ועדי ההורים.

<רביע חלבי: ועד ההורים היישובי הוא צלע מרכזי, הוא לא איזה מישהו שעובר דרך.

<רביע חלבי: הוא צלע מרכזי ואף אחד לא מזמין את הגורם הזה באף יישוב דרוזי.

<רביע חלבי: לצערי גם ראשי המועצות - - -

מירב בן ארי: מעניין אם ביישוב יהודי היו עושים משהו בלי המעורבות של ההורים.

<רביע חלבי: וגם ראשי המועצות הגיע הזמן שיבינו שאנחנו כפורום שנבנה מחדש לכפרים הדרוזים, אנחנו נגיע עם הדברים שלנו בצורה הכי ברורה לכל מקום.

<רביע חלבי: החינוך של הילדים שלנו הוא לא עסק פרטי של אף אחד, הוא עסק של כולנו ביחד.

מירב בן ארי: נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת רויטל סויד את רוצה עכשיו או אחרי שידבר עוד הורה?

רויטל סויד: אני רוצה לדבר.

רויטל סויד: בוא נאמר ככה, אני קודם כל מברכת על הדיון החשוב הזה.

רויטל סויד: כל כך מצער שכששר החינוך שלנו מוביל 5 יחידות במתמטיקה, הוא לא חושב לשנייה לשים את ה-5 יחידות מתמטיקה, שזה חשוב שככל שיהיה, בצד, ולראות מה קורה עם חשבון בכיתות א'-ב' לילדים, שאם היה להם שוויון, אולי הם היו מגיעים ל-5 יחידות במתמטיקה בלי שהיו צריכים לעשות כל כך הרבה מאמצים.

רויטל סויד: זה נכון ככלל למערכת החינוך ובטח ובטח במגזר הדרוזי, וחבל.

רויטל סויד: כמה שזה חבל - - -

יעקב מרגי: רויטל, הפרוטוקול אמר לי כרגע שהוא לא שומע אותך.

יעקב מרגי: תסובבי את המיקרופון אליך.

רויטל סויד: ולכן מה שאני אומרת עכשיו, הדיון הזה הוא חשוב וחשוב גם לשמוע את הדברים.

רויטל סויד: אני לא רוצה לדבר עכשיו.

רויטל סויד: אני רוצה לשמוע אתכם.

רויטל סויד: כי לבוא ולשמוע דברים כמו שאתם ציינתם פה עכשיו, גם הנתונים שאתה מסרת, גם לגבי הפיקוח, כמו שאתה אמרת – אלה הדברים שאנחנו צריכים לעשות.

רויטל סויד: ואני חושבת, אדוני יושב הראש, לא אנחנו חברי הכנסת צריכים להשמיע, כי אנחנו יודעים, זה ברור.

רויטל סויד: יש חוסר שוויון, יש בעיה בתקצוב ובמערכת החינוך.

רויטל סויד: מה שכן חשוב לדעת, וזה מה שאני אומרת לך, חברת הכנסת מרגי, מעבר לדרישה לשוויון, בוא ניקח את הנתונים שעולים פה עכשיו, איתם נפנה ובהם נטפל.

רויטל סויד: ולכן אני רוצה לשמוע - - -

יעקב מרגי: שום פרט לא ייעלם.

יעקב מרגי: משרד החינוך לקראת הסוף, כדי שיהיה לך למה להתייחס.

יעקב מרגי: הטענות פה הן קשות.

יעקב מרגי: עסאף בדר.

<עסאף בדר: בוקר טוב לכולם.

<עסאף בדר: ועדת החינוך של הכנסת, שהחליטה לקיים את הדיון, שהוא חשוב לכולנו - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תציג את עצמך, מאיפה אתה.

<עסאף בדר: לי קוראים בדר עסאף, אני יושב ראש ועד הורים מהיישוב חורפיש, יושב ראש ועד הורים במגזר הדרוזי ואני חבר בפורום הוועד הארצי.

<עסאף בדר: אני רוצה לפתוח ולברך על קיום הדיון בנושא מצב החינוך במגזר הדרוזי נכון לעכשיו, נכון להיום, והדיון הזה מתקיים בדיוק בזמן הנכון, לקראת פתיחת שנת הלימודים ב-1 בספטמבר 2016.

<עסאף בדר: ולכן אני גם רוצה לברך את כלל חברי הכנסת שהתייצבו כאן, ראשי רשויות, משרדי ממשלה, תנועות נוער, אורחים יקרים, חברים בוועד הפורום הארצי ואחרונים חביבים כל האורחים היקרים וחברי הוועד של פורום המגזר הדרוזי.

<עסאף בדר: יש לנו פה נציגים מכלל היישובים.

<עסאף בדר: אדוני יושב הראש, אנחנו, כשהקמנו את הפורום, בנינו לעצמנו חזון משותף לכולם והתאמנו אותו לחזון של משרד החינוך, שאומר להתאים את מערכת החינוך לעידן המאה ה-21, שעוסק בתקשוב ובמדעי טכנולוגיה, ולהתאים את כל מה שצריך – גם תשתיות, גם הכשרת מורים, גם הכל.

<עסאף בדר: עוד נקודה חשובה, שאנחנו בגישת העבודה שלנו מאמינים בשיתופי פעולה עם כלל הגורמים, שזה רשויות, שזה מנהלי בית ספר, שזה חברי כנסת, ועדת החינוך של הכנסת – כל מי שיש לו יד ורגל, אנחנו מאמינים שיש לעבוד בשיתוף פעולה בשביל להשיג את המטרות, כי כל דבר אחר יכול לעכב ולפגוע.

<עסאף בדר: עד שהגענו לכאן אנחנו הספקנו בכל הזמן הקצר לנהל מספר מפגשים, גם עם בעלי תפקידים במשרד החינוך ואנחנו נפגשנו עם מנהלת המחוז, עם גברת איה, שהיא הממונה על החינוך במגזר הדרוזי.

<עסאף בדר: מתוכננים לנו עוד מפגשים בהמשך, שאני לא אכנס ואפרט.

<עסאף בדר: הכוונה פה היא ליצור בסיס משותף.

<עסאף בדר: ועוד נושא אחד חשוב.

<עסאף בדר: אנחנו כבר הספקנו לשבת עם כל ראשי הרשויות, כמעט בכלל הכפרים הדרוזים למעט אחד או שניים, בתקווה, יש תכנית שגם נפגוש אותם ואנחנו רק בשיתוף פעולה נוכל להשיג את המטרה.

<עסאף בדר: אז זה לגבי שיתופי פעולה ולגבי החזון.

<עסאף בדר: אני רוצה להמשיך.

<עסאף בדר: מבחינת כלל היישובים הדרוזים, כולנו נחשבים ליישובי קצה.

<עסאף בדר: יישובי קצה זה פריפריה.

<עסאף בדר: חלק גדול מהם קו עימות שבכל הסוגיות של הלימודים בשעת חירום, שאנחנו חווינו את זה בעבר, שזה גם כן מאד חשוב – לימוד מרחוק, וכולם במצב סוציו אקונומי שכולם יודעים שהוא נמוך, לא חזק, רשויות חלשות.

<עסאף בדר: לכן אני רוצה דווקא להיכנס ולגעת במצב של תשתיות החינוך העכשווי, שאנחנו נמצאים בו כרגע, אחרי בדיקה שעשינו בכל בית ספר ובית ספר כשהגענו לכלל היישובים.

<עסאף בדר: בסך הכל יש לנו במגזר הדרוזי 68 בתי ספר.

<עסאף בדר: יש לנו 27,317 תלמידים.

<עסאף בדר: כשהתחלנו לבדוק את התשתיות, אנחנו בדקנו בהמשך למה שפתחה חברת הכנסת מירב בן ארי, סוגיית המעבדות – סך הכל יש לנו 33 מעבדות כימיה מתוך 68.

<עסאף בדר: מעבדות מכטרוניקה - מגזר שלם עם כל כך הרבה כפרים - בסך הכל יש לנו ארבע מעבדות בכלל בתי הספר, שאם אנחנו נשים לב, זה רחוק כבר מלהתאים את מערכת החינוך לעידן המאה ה-21.

<עסאף בדר: לגבי מעבדות תקשורת, סך הכל יש לנו שתיים בכלל בתי הספר, בכלל היישובים.

אכרם חסון: מתוך 17, אדוני, 17 יישובים.

<עסאף בדר: סוגיית הלוחות החכמים, בסך הכל יש לנו 158 מתוך ה-1,101 כיתות בכלל המגזר.

<עסאף בדר: בסך הכל יש לנו 158 לוחות חכמים שמרוכזים בעיקר בשני יישובים – זה חורפיש ואבו סנאן.

<עסאף בדר: כל השאר זה אחד ברמה של פיילוט, שבכלל לא עובד.

<עסאף בדר: גם בדקנו את סוגית ערכות המקרן.

<עסאף בדר: הרי אתה מלמד וכל כיתה צריכה אמצעים כלשהם.

יעקב מרגי: איך עשית את הסקר הזה, בעצמך?

<עסאף בדר: אנחנו ועדי הורים.

מירב בן ארי: וועדי הורים, הם עובדים - - -

יעקב מרגי: בכוונה אני שואל.

<עסאף בדר: לוועדי ההורים יש ועדות בתוך הפורום.

<עסאף בדר: יש לנו ועדת תשתיות - - -

<ג'בר חמוד: אנחנו לא מכירים את הנתונים האלה, אדוני.

<עסאף בדר: אוקיי, אז זה נתון עובדתי.

<עסאף בדר: אני מדבר על כל המגזר.

<ג'בר חמוד: לא, תראה לי את סאג'ור.

יעקב מרגי: הוא דיבר בתחילה על שיתוף פעולה.

יעקב מרגי: אני אדאג ששיתוף הפעולה - - -

<ג'בר חמוד: אני לא ראיתי את מה שהוא מציג.

יעקב מרגי: אני אפגיש ביניכם בסוף הדיון.

<עסאף בדר: כשאני אומר מעבדת תקשורת, זה כולל חדרי עריכה והכל.

<עסאף בדר: בכל המגזר סך הכל יש לנו שתי מעבדות כאלה.

<עסאף בדר: התחלתי לדבר על הסוגיה של המקרנים.

<עסאף בדר: יש לנו 1,101 כיתות, יש לנו סך הכל 593 ערכות מקרן, עם כל מה שמשתמע מכך.

<עסאף בדר: אם אני עושה חישוב פשוט, יש לי יותר מ-500 כיתות שעדיין לומדות, כשהאמצעי היחידי זה לוח מחיק וטוש.

יעקב מרגי: הגיר ירד כבר?

<עסאף בדר: הגיר ירד, ירד.

<עסאף בדר: סוגית אולמות ספורט – יש לנו בעיה מאד חמורה בסוגית אולמות הספורט.

<עסאף בדר: אתם יודעים שהיום בכל בית ספר החינוך הגופני הוא חלק מתכנית הלימוד הפורמאלית.

<עסאף בדר: יש לנו קיץ ויש לנו חורף, יש לנו שמש ויש לנו שלג וגשם.

<עסאף בדר: אז יש לנו בעיה מאד קשה בסוגית אולמות ספורט.

<עסאף בדר: בסך הכל יש לנו כמעט אחד בכל יישוב או מקסימום שניים.

<עסאף בדר: אני יכול להביא דוגמא אחת: בכסרע סמיע יש שמונה בתי ספר, יש אולם ספורט אחד.

<עסאף בדר: יש פה פער מאד רציני שמחייב מתן דגש.

<עסאף בדר: אני עשיתי בדיקה.

<עסאף בדר: לפחות 15 אולמות ספורט חסרים לכלל המגזר, כשזה מאד חיוני וחשוב.

<עסאף בדר: מכאן אני מגיע לממוצע מדד טיפוח של כלל המגזר שזה 7.2.

<עסאף בדר: אם אני בודק אותו, מפרט אותו – יש לנו חלש, בינוני וחזק – אנחנו כולנו תחת כותרת חלש.

<עסאף בדר: יכול להיות שאם אני חוזר לפרטים, יכול להיות שאחד בינינו-חלש, אבל כולנו תחת כותרת חלש, וכאן יש משמעות לסוגיה התקציבית.

<עסאף בדר: אתה מקבל את הכסף לפי הדירוג שלך, מדד הטיפוח.

<עסאף בדר: אז בנושא הזה, במידה ואנחנו ממוקמים בדירוג בינוני, יכולנו להגיע עד 48% יותר תקציבים ואנחנו לא שם.

<עסאף בדר: ואם אנחנו בדירוג חזק – יכולנו להגיע עד 68% יותר.

<עסאף בדר: יש לי כאן חוברת שכתבה אותה חולית הביקורת של הכנסת ב-17 בדצמבר 2015.

<עסאף בדר: אני יכול להביא לך אותה ואתה יכול לעיין.

<עסאף בדר: כל מי שירצה, יש לי פה מספיק חוברות.

<עסאף בדר: הנתון הזה מדויק ואמיתי, חוברת של הכנסת מוועדת הבקרה של הכנסת.

יעקב מרגי: תודה.

<עסאף בדר: אני רק רוצה לסכם וזה רק על בעיה אחת של התשתיות.

<עסאף בדר: אם אנחנו רוצים לשפר או לעשות שינוי בחינוך במגזר הדרוזי, אנחנו צריכים לטפל בשלוש נקודות חשובות: אחת, ליישר קו בסוגית התשתיות, בכל מה שמשתמע מכך.

<עסאף בדר: תקציב חד פעמי, לא מחפשים אשמים, לא מחפשים איפה הכסף.

<עסאף בדר: אנחנו רוצים ליישר קו עם כלל בתי הספר במדינה והתחיל דף חדש כמו כולם, כי אנחנו רוצים להתאים את עצמנו לחזון של משרד החינוך.

<עסאף בדר: להתאים את מערכת החינוך לעידן המאה ה-21, לתקשוב מדעים טכנולוגי.

<עסאף בדר: בלי זה אי אפשר ללמוד ואי אפשר לשנות.

<עסאף בדר: הסוגיה השנייה שאנחנו העלינו אותה מול מנהלת המחוז, סוגיית איכות כוח האדם של המורים בבתי הספר.

<עסאף בדר: יש כמה סוגיות שחייבים לתת את הדעת עליהם.

<עסאף בדר: יש ועדת שיבוצים במגזר הדרוזי ויש ועדת מכרזים.

<עסאף בדר: בפקודת המכרזים של הכנסת מופיע נציג ציבור.

<עסאף בדר: נציג ציבור, אנחנו נציגי הילדים, אנחנו כאילו במקום הילדים.

<עסאף בדר: נציג הציבור הזה צריך להיות מוועדי ההורים.

<עסאף בדר: מה שקורה בפועל הוא, שנציג הציבור הזה - - -

יעקב מרגי: שנייה אחת, כדי שאני אבין.

יעקב מרגי: צורת איוש כוח ההוראה במגזר הדרוזי היא כמו במגזר הערבי בכלל?

<עסאף בדר: לא.

יעקב מרגי: הוא שונה?

<עסאף בדר: אני משווה את עצמי ליהודי.

<עסאף בדר: אנחנו הלא יהודי.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

יעקב מרגי: אותו דבר?

יעקב מרגי: שיטת הניקוד?

<עסאף בדר: שיטת הניקוד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הלאה.

<ג'בר חמוד: לא, מתי התחילה שיטת הניקוד?

<ג'בר חמוד: אתם מטעים פה.

יעקב מרגי: למה אתה מפריע לי?

יעקב מרגי: שאלתי אותו.

יעקב מרגי: תאמין לי, קיבלתי תשובה מה שרציתי.

<ג'בר חמוד: מתי התחילה שיטת הניקוד?

יעקב מרגי: רגע, סליחה, הוא הבין את השאלה שלי.

יעקב מרגי: ענה לי.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: אני ממשיך.

<ג'בר חמוד: השאלה איך הוא ענה לך.

יעקב מרגי: הוא ענה לי.

<עסאף בדר: סוגית כוח האדם: יש אצלנו במגזר דבר שלא קיים במגזר היהודי: ועדת שיבוצים.

<עסאף בדר: מנהל בית הספר מקבל את האחריות ואין לו את הסמכות.

<עסאף בדר: הוא בא ואומרים לו המורה הזה אצלך.

<עסאף בדר: אם אני נותן לו אחריות ואני רוצה שהוא יגיע להישגים וליעדים שאני מצפה כהורה, אז מלבישים לו מורים שהוא לא רוצה, הוא לא מעוניין.

<עסאף בדר: חייב להיות כמו במגזר היהודי – מורה מראיין מורה, מנהל מראיין מורה ואחר כך יש רגולציה שמשרד החינוך יכול להטיל וטו, כן או לא, אבל משהו מקצועי ופתוח גם לקלוט מורים שהם בעדיפות בוגרי אקדמיה ומחקר, במיוחד בנושאים הקשים, שזה פיזיקה, אנגלית ומתמטיקה.

<עסאף בדר: זה בסוגית כוח האדם.

<עסאף בדר: הסוגיה האחרונה זו הסוגיה התקציבית.

<עסאף בדר: אני אומר לך, אנחנו במגזר הדרוזי, ואני מהיכרות שלי עם כלל החברים שלנו כאן ובבתי הספר – בתי ספר עם ניהול עצמי פורחים, יכולים להעצים את הפדגוגיה, לעשות תכניות אחרות.

<עסאף בדר: יש להם כסף להשקיע במורים, להכשיר אותם, להתאים את מערכת החינוך לתלמיד, לרצון של התלמיד, שהתלמיד יאהב את מה שהוא רוצה ללמוד.

יעקב מרגי: חביבי, עסאף - - -

<עסאף בדר: אני חייב לסיים עם עוד משפט אחד.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

<עסאף בדר: כן.

<עסאף בדר: הכוונה שלי כאן בסוגיה הזאת, שאם נוכל להרחיב את הניהול העצמי לחטיבת הביניים והתיכון, אנחנו נוכל לפתור המון מהבעיות.

<עסאף בדר: אני לא רוצה לחפש דברים אחרים.

<עסאף בדר: ודבר אחרון - - -

יעקב מרגי: אמרת ארבע פעמים דבר אחרון.

מירב בן ארי: צריך לבחון את הניהול העצמי שלהם.

<עסאף בדר: ודבר אחרון שאני רוצה להגיד, אם אנחנו כולנו ביחד, שיש לנו מטרה מסוימת, נבנה תלמיד טוב, נוכל לבנות אזרח טוב ובסוף נוכל לבנות גם חברה תקינה וטובה ובעל משפחה מצוין.

<עסאף בדר: אז אנחנו אוהבים שיתוף פעולה, רוצים שיתוף פעולה ורוצים גם שינוי במערכת החינוך.

<עסאף בדר: תודה רבה לכולם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: על חשבון הזמן שלי: מה אתה עושה בחיים הפרטיים, אם מותר לשאול?

<עסאף בדר: אני מתנדב גם בארגון לנכי צה"ל, הרבה פעילות חברתית.

<עסאף בדר: אני פנסיונר של מערכת הביטחון ואני בעל עסקים פרטיים.

<זאב גולדבלבט: הוא רב פקד.

יעקב מרגי: הבנתי, תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי ולאחר מכן ניתן ליסמין קרא.

איתן ברושי: אדוני יושב הראש, חברי הכנסת, חברי הדרוזים והאחרים, ועד ההורים הארצי.

איתן ברושי: אתמול אני יזמתי דיון על גיסר אזרקה, וכולם פה עסקו בגיסר אזרקה.

איתן ברושי: ביקרתי שם.

איתן ברושי: הייתי חבר הכנסת הראשון שביקר שם אחרי הבחירות ויצאתי מאד מודאג מעצם יכולת של מקום כזה להיות במאה ה-21 בכביש החוף.

איתן ברושי: לפני הדיון על גיסר אזרקה היה פה דיון עם ראשי הערים שלא הגיעו, שהודיעו שלא יפתחו את שנת הלימודים.

איתן ברושי: מה שאני אומר לך אדוני, חברי הכנסת, תראו, זה הרבה יותר מורכב ממה שתואר פה.

איתן ברושי: זאת אומרת ישראל, אחרי 68 שנים ואחרי מגילת העצמאות ואחרי חוק חינוך חובה, בעצם נמצאת במציאות שאין כמעט מקום שלא חושב שהוא מקופח.

איתן ברושי: ויש טענות מהרבה מאד כיוונים והמסקנה היא שנדרש פה דבר יותר גדול ממה שמוצג פה, מהדקות שהייתי ואני הולך לעוד דיון.

איתן ברושי: אני אומר ליושב הראש, לחברי, יש פה שתי שאלות: מה הוא סדר העדיפות של המדינה ומה היא חלוקת המשאבים של משרד החינוך.

איתן ברושי: בעוד חודש בערך, הממשלה תיקבע את הגגות של התקציב.

איתן ברושי: הגגות זה אומר איך מחלקים את העוגה בגדול בין התחומים והמשרדים.

איתן ברושי: ולאחר מכן, כל משרד קובע את החלוקה הפנימית שלו.

איתן ברושי: ופה מונחות שתי בעיות.

איתן ברושי: אחת, האם סדר העדיפות של המדינה הוא נכון.

איתן ברושי: מאחר שזה לא דיון פוליטי ואני אופוזיציה, אני אומר לכם מראש שהוא לא נכון; והשאלה השנייה – האם סדר העדיפות של משרד החינוך הוא נכון, וכנראה שגם הוא לא נכון.

איתן ברושי: אנחנו צריכים להתמודד בשני מעגלים, משום שההבדל בגימטרייה – גימטרייה, אתם יודעים – בין רצוי למצוי זה כסף.

איתן ברושי: תבדקו, מה שאמרתי זה נכון.

איתן ברושי: תעשו את החשבון בצד.

איתן ברושי: בעברית התכוונתי.

איתן ברושי: מה שאומר כרגע שמה שאנחנו ראינו, ולמשל, אתמול אמרתי בישיבה – טיפול נקודתי, אבל טיפול נקודתי הוא לא טיפול בהכל.

איתן ברושי: אם יש בכולם טיפול נקודתי, אין טיפול נקודתי.

איתן ברושי: דבר שני, איך קובעים שלמישהו חסר או יש לו עודף?

איתן ברושי: זה מחייב סל-.

איתן ברושי: סליחה, אחר כך תעשי את החשבון ותגידי לכולם שאני צודק.

<יהודית גידלי: אני עושה עכשיו.

יעקב מרגי: היא תעשה בשקט.

איתן ברושי: אני צודק.

איתן ברושי: סל שירותים – איך קובעים שלמישהו יש יותר או פחות?

איתן ברושי: מה הוא סל השירותים?

איתן ברושי: שהמדינה אומרת שמי שאין לו, הוא צריך לקבל אותו, לא חשוב מאיפה.

איתן ברושי: וברור שיש פה יחסי שלטון מקומי – שלטון מרכזי, משום שמערכת החינוך מושפעת והייתי ראש רשות, לא דרוזית, אבל עמק יזרעאל, גם עם כפרים ערבים.

איתן ברושי: יש משקל גדול לרשות ולסדר העדיפות שלה.

איתן ברושי: כמובן גם גורמים אחרים.

איתן ברושי: לכן, נראה לי אדוני יושב הראש וחברי, מירב שפעילה פה וחברי הכנסת האחרים, אני חושב שהוועדה – מה שיקרה – כל שבוע היא תדון בעוד מגזר הוא בעוד תחום, אבל זה לא ייתן את הפתרון.

איתן ברושי: והפתרון צריך להיות שינוי בסיסי בסדר העדיפות של המדינה ובחינה מדוקדקת של ה - - -

יעקב מרגי: תודה.

איתן ברושי: עוד משפט אחד.

איתן ברושי: אני חושב שהעניין של ועדי הורים הוא מאד חשוב ואני הייתי בנושאים האלה.

איתן ברושי: ויחד עם זה, חוק חינוך חובה מטיל את האחריות קודם כל על המדינה ועל השלטון המקומי - - -

יעקב מרגי: טוב, רק שתדעו, שבדקנו את הגימטרייה, הוא צודק.

יעקב מרגי: בשבילי זה היה חידוש.

יעקב מרגי: ההבדל בגימטרייה בין רצוי למצוי זה כסף בגימטרייה.

איתן ברושי: כסף.

איתן ברושי: עכשיו, אם זה נכון, אז אני אומר וזה נכון, אני כבר בדקתי את זה כמה פעמים.

איתן ברושי: מה שאני חושב שהתוצאה צריכה להיות, מעבר לדיון שנעשה פה והוא חשוב, ופה יושב הראש, שהוא גם, כידוע לכם, בא מהממשלה ועוד לא היה משבר קואליציוני על החינוך.

איתן ברושי: בנט עושה משברים על הבנייה ביהודה ושומרון.

איתן ברושי: הוא לא עושה משברים על החינוך.

איתן ברושי: צריך ליצור שינוי שייתן למשרד החינוך יכולת יותר גדולה לפתור את הבעיות.

איתן ברושי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותי, לפני שאני נותן ליסמין, שתבינו.

יעקב מרגי: עסאף, אין ספק שאני מתחבר לדברים שלך.

יעקב מרגי: חינוך חייב להתקיים עם שלוש הצלעות בשיתוף פעולה.

יעקב מרגי: המדינה כמדינה חייבת לשאת באחריות, אבל זה לא מנקה ולא מחליש מהרצון ומהאחריות המשותפת של הרשות המקומית ושל ההורים, כפקטור חשוב במערכת.

יעקב מרגי: אני אומר לך, זאב, אל תיפגע, רק היום הוכחת את הקיום שלך בנוכחות.

יעקב מרגי: לא שלא עשית דברים טובים כל השנה וחצי האחרונות, אבל זה שאתה בדיון כזה, נוכחות כזו ומעורבות כזו– בגלל זה שאלתי.

יעקב מרגי: מעורבות כזו, לרדת לפרטים, לעשות סקר ולבדוק.

יעקב מרגי: יכול להיות שאפשר לחלוק על הנתונים, שלא תבינו אותי.

יעקב מרגי: יכול להיות, אבל מעורבות כזו היא מחויבת המציאות.

יעקב מרגי: ופה ראשי הרשויות, זה לא ביקורת כלפיכם.

יעקב מרגי: ידידי, זה לא ביקורת.

יעקב מרגי: יש פה יד מושטת.

יעקב מרגי: תנצלו את הפקטור הזה.

יעקב מרגי: תשתמשו בו.

יעקב מרגי: אני קורא לכם.

יעקב מרגי: הוא פנוי לזה, הוא נתן את הכתף שלו לזה, הם מושכים בעול ויש להם הישגים בתחומים רבים.

יעקב מרגי: בבקשה, יסמין.

<יסמין קרא: אוקיי, אז קודם כל אני אציג את עצמי.

<יסמין קרא: אני יסמין קרא, דוברת מעגל הקנים הדרוזי בהתנדבות מזה כמה חודשים ואני מחדדת – בהתנדבות.

<יסמין קרא: אני ריכזתי את קן דלית אל כרמל לפני זה והיה לי שיתוף פעולה גם עם רביע, יושב ראש ועד ההורים בדליה.

<יסמין קרא: לפני שאני אתחיל בנתונים, אני רוצה לחדד שמה שאמר רביע על הפיקוח, זה דבר שהוא חורה לי גם בתור מישהי שגדלה בתנועה ומתנדבת ותורמת.

יעקב מרגי: את מתחברת לזה?

יעקב מרגי: באמת הם לא מרגישים את הפיקוח?

<יסמין קרא: אנחנו לא מרגישים את הפיקוח.

<יסמין קרא: לא הייתה שום ועדה, רביע?

<עסאף בדר: אני לא יודע אם הם מכירים את הכביש לכיוון הכפר בכלל.

<יסמין קרא: ולצערי הרב, זה נובע מכמה סיבות שאנחנו אולי נדון בהן אחרי זה, אבל הרבה אנשים שיכולים להשפיע, אנשים שיושבים על כיסא ויכולים לעזור לעדה והם מהעדה והם לא עושים את זה, וזה לצערי הרב.

<יסמין קרא: אני רוצה להציג פה את הנתונים של תנועת הנוער העובד והלומד, כי היו פה אנשים שדיברו עם ידידי יאיר ואני אמרתי להם כן, גם אני דרוזית, אני מהעדה ואנחנו פועלים ב-16 כפרים דרוזיים, גם ברמת הגולן, בגליל ובכרמל.

<ג'בר חמוד: אתם אמורים להיות בחורשת טל עכשיו, מה אתם עושים פה?

<יסמין קרא: אנחנו נמצאים בפארק הירדן.

<יסמין קרא: בחורשת טל זה החברים שלנו מהנוער העובד.

<יסמין קרא: יש לנו מעל ל-550 חניכים כרגע, שנמצאים בפארק הירדן.

<יסמין קרא: יש לנו 4,000 חניכים, 350 מד"צים.

<יסמין קרא: יש לנו עשרות מתנדבות שירות לאומי, שהן עובדות בקרב בתי הספר, כמובן שאיפה שמנהל בית הספר הוא לא דתי ואומר לנו אוקיי, כנסו, תנו יד ותעזרו.

<יסמין קרא: הנושא של החינוך במגזר זה דבר שהוא בראש מעייננו.

<יסמין קרא: אני מסתכלת על איה וקודם כל אני מברכת אותה על התפקיד בתור אישה וחוץ מזה, אני רוצה ושואפת שיהיה הרבה שיתוף פעולה בין כל האנשים וכל הגורמים שנמצאים כאן.

<יסמין קרא: כי עד עכשיו בתור צעירה שהגיעה גם ללימודים אקדמאיים, אני מסתכלת גם באוניברסיטאות וגם ביישוב שלי וגם במגזר, והמצב לא איך שמציירים אותו ולצערי הרב, כבני מיעוטים אנחנו צריכים לתקן הרבה דברים בעדה הדרוזית ולתת ולתמוך.

<יסמין קרא: וזה מתבטא ברצוי של התקציבים ובחלוקה שלהם ובפיקוח.

יעקב מרגי: אני רוצה לברר משהו.

יעקב מרגי: אמרת לתקן בעדה הדרוזית.

יעקב מרגי: בתוך העדה, או כלפי העדה?

<יסמין קרא: כלפי העדה.

<יסמין קרא: וגם אם זה בתוך העדה, אז זה - - -

יעקב מרגי: אז זה תשאירי לי, בסדר.

יעקב מרגי: אני בכוונה שאלתי.

יעקב מרגי: רבותי, א' אני מודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: מה, זהו?

יעקב מרגי: לא, יש לנו עוד 25 דקות לדיון.

יעקב מרגי: עד עכשיו רק הצפנו את הדברים.

<ג'בר חמוד: אפשר להשלים דברים?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני אתן לך להשלים, אבל לא עכשיו.

יעקב מרגי: קודם כל הייתי באמצע הדברים שלי ואני לא כל כך מוכשר כמו הרבה.

יעקב מרגי: כשמנתקים לי את חוט המחשבה באמצע זה לא הכי בריא וזה גם מקפיץ לי דברים אחרים וחבל.

יעקב מרגי: אז בואו תקשיבו.

יעקב מרגי: כמו שאני ידעתי להקשיב לכם, תקשיבו אחד לשני.

יעקב מרגי: אני חושב שהצפנו את הדברים.

יעקב מרגי: פחות או יותר אנחנו רואים ושומעים את הקולות ואיך אפשר לזהות את הבעיה פחות או יותר.

יעקב מרגי: אני רוצה ואני יודע שיש לנו גם את יושב ראש ועד הורי עוספיה.

<אנס מנסור: כן, אנס מנסור.

יעקב מרגי: אני רציתי לעבור כבר לשלב של לשמוע את משרד החינוך, אבל אם אתה לא הולך לחזור על דברים שנאמרו כבר, קדימה.

<אנס מנסור: קודם כל שלום לכולם.

<אנס מנסור: עצם הדיון הזה שאנחנו מדברים על החינוך הדרוזי, זה קצת חורה לי וקצת מפריע לי, הסיפור הזה, שאנחנו מדברים על מגזר.

<אנס מנסור: אני לא מבין למה אנחנו צריכים להיות במגזר.

<אנס מנסור: למה העדה הדרוזית, אחרי 68 שנים לקיום מדינת ישראל, אני צריך להיות במגזר?

יעקב מרגי: גם אני במגזר, אל תדאג.

יעקב מרגי: וגם הוא במגזר - - -

<אנס מנסור: לא משנה.

<אנס מנסור: אני מדבר - - -

יעקב מרגי: זו החברה הרב תרבותית.

<אנס מנסור: אני מדבר במערכת החינוך, אני לא מדברים על דברים אחרים.

<אנס מנסור: אם זה היה טוב לצבא ההגנה לישראל, לקום אחרי 68 שנים ולפרק את היחידה הדרוזית ולשלב את בנינו בתוך היחידות בכל צבא ההגנה לישראל, למה אנחנו צריכים לבוא עכשיו ולהתחנן?

<אנס מנסור: מה שטוב לבחורים בנשר, לתלמידים בנשר טוב לעוספייה, גם מה שטוב בכרמיאל ואני חושב שהגיע הזמן למחשבה - - -

יעקב מרגי: שאלה במקום.

מירב בן ארי: ולמה לנשר יש ביוב ולעין אל אסד אין?

<אנס מנסור: אני בינתיים מתעסק בחינוך, אני לא רוצה להתעסק בדברים אחרים.

יעקב מרגי: עכשיו חינוך.

מירב בן ארי: קודם כל נטפל בכל הבעיות ואחרי זה נוציא מהמגזר.

<אנס מנסור: אני חושב שהגיע הזמן, אחרי 68 שנים, לבוא ולפרק - - -

יעקב מרגי: אתה מעוספיה, נכון?

<אנס מנסור: אני מעוספיה.

יעקב מרגי: אתה מכיר את זידאן עטשי?

<אנס מנסור: מכיר אותו טוב מאד.

<אנס מנסור: אני יודע גם מה הוא עשה אצלך פה.

מירב בן ארי: מה הוא עשה?

<אנס מנסור: אז אני חושב שהגיע הזמן - - -

יעקב מרגי: אתה מסכים עם ההבחנה שלו?

<אנס מנסור: לא, לא.

יעקב מרגי: חשוב.

מירב בן ארי: מה הוא עשה?

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: היה פה דיון.

<אנס מנסור: אני חושב שאחרי 68 שנה הגיע הזמן שאנחנו נפרק את הדבר הזה שנקרא חינוך דרוזי ונשתלב כולנו כאחד בחינוך אחד במדינת ישראל במשותף.

יעקב מרגי: רגע, שאני אבין, אמרת משהו.

יעקב מרגי: החינוך הדרוזי הוא בחינוך הממלכתי, איה?

<איה חיראדין: כן, ברור.

יעקב מרגי: הוא מפורק.

יעקב מרגי: בוא תקשיב, ההסתכלות היא מערכת חינוך ממלכתית אחת.

<אנס מנסור: אני - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: תן לי לעזור לך.

מירב בן ארי: רגע, ולמגזר החרדי אין?

מירב בן ארי: חסר מגזרים.

מירב בן ארי: לערבים אין?

מירב בן ארי: ליוצאי אתיופיה ש - - -

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: מדינת ישראל אפשרה זרמים בחינוך בגלל הרב תרבותיות.

מירב בן ארי: נכון.

יעקב מרגי: וטוב שכך.

<איה חיראדין: משנת 76'.

יעקב מרגי: רגע, תנו לי.

יעקב מרגי: וטוב שכך, בדרכים שונות, בצורות שונות ומשונות.

יעקב מרגי: אבל החינוך הדרוזי יושב על הפלטפורמה של החינוך הממלכתי.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך שלכאורה לא היה צריך להיות דיון ממוקד על המגזר הדרוזי.

<אנס מנסור: אני רק רוצה עוד הערה קטנה.

יעקב מרגי: תן לי רגע.

יעקב מרגי: אבל זה על חשבוני, למה אתה - - -

<זאב גולדבלבט: הוא יתן לך בכל מקרה, אנס.

יעקב מרגי: תן לי לדבר.

מירב בן ארי: כבר פתרנו את כל הבעיות של המגזר הדרוזי, שאנחנו משאירים אותם בנפרד?

מירב בן ארי: אחרי שנטפל בבעיות - - -

יעקב מרגי: אבל אני אומר לך, שלא תתרגש, אנחנו יודעים לעשות גם ניתוחים ולפלח אזורים ולרדת לקורדינטות אפילו של שכונות ויישובים ובתי ספר, לסמן אותם.

יעקב מרגי: אם יש כשלים אנחנו יודעים לרדת גם ברמה של בית ספר מסוים.

יעקב מרגי: אז אל תתרגש.

יעקב מרגי: כרגע זועק המצב של מערכת החינוך במגזר הדרוזי.

יעקב מרגי: לקחנו אותה, מי שלקח אותה כימת אותה למספרים, עשה ניתוח של זכאות ואני חושב שזה רק מבורך.

יעקב מרגי: אל תיקח את זה למקומות אחרים.

יעקב מרגי: תסיים בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: תסכם.

<אנס מנסור: אני לא נגד הפיקוח הדרוזי או נגד מי שעומד - - -

יעקב מרגי: הרציונל היה צריך להיות.

<אנס מנסור: הרציונל שאנחנו רוצים שזה יתנהל אחרת.

יעקב מרגי: הבנתי אותך.

<אנס מנסור: אני מתחבר למה שאמר ידידי רביע, שהמפקחים והפיקוח - - -

יעקב מרגי: תודה.

מירב בן ארי: נראה לך שבמגזר היהודי יהיה מפקח שלא יכיר את הכביש לבית הספר?

מירב בן ארי: אם היינו פותרים את כל הבעיות, אז אחלה.

יעקב מרגי: שאלה במקום ונתייחס אליה בסוף, בסיכום.

יעקב מרגי: איה, אני מציע שגברת תמי וייצמן תתייחס קודם כל.

יעקב מרגי: זה לא עיקר הדיון, אבל אני לא יכול לעבור על זה, כי הרבה חברי כנסת דיברו על זה.

יעקב מרגי: שנת 2015, שנת 2016 – תני לי תשובות על השנים 2015-2016.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע וקצת שקט באולם.

<תמי וייצמן: שנת 2015 – התקציב עבר.

<תמי וייצמן: איפלו בזמן התקציב ההמשכי העברנו חלק מהכסף.

יעקב מרגי: מה הסכום?

<תמי וייצמן: 17 מיליון שקלים עברו ממשרד האוצר.

<תמי וייצמן: על 13 מיליון שקלים – יש לנו מחלוקת איתם, מפני שהם טוענים שאת ה-13 מיליון שקלים אנחנו צריכים לכלול בבסיס של התקציב, שהם העבירו, עברו תקצוב דיפרנציאלי.

<תמי וייצמן: אבל הסכום 17 מיליון שקלים הוא גמיש.

יעקב מרגי: רגע, אני אסביר, מאחר שהיה פה דיון על הקייטנות וצף הנושא.

יעקב מרגי: יש מחלוקת.

יעקב מרגי: ראשי היישובים טוענים שה-13 מיליון שקלים האלה היו צריכים לבוא בתוספת לסעיפים שקיימים במשרד החינוך.

יעקב מרגי: בא משרד החינוך – ותקני אם לא – היה פה דודי מזרחי ואמר – 13 מיליון השקלים האלה נמצאים בסעיפים מסוימים - --

<תמי וייצמן: צבועים.

יעקב מרגי: מתוגברים צבועים.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיכי.

<תמי וייצמן: יפה.

<תמי וייצמן: עכשיו, אני שמעתי את הטענות שהתקציב לא הגיע לרשויות.

יעקב מרגי: רגע, אם דיברנו על 17 מיליון בשנת 2015 – ה-13 מיליון זה לא מתוכם, זה בנוסף.

<תמי וייצמן: ה-13 הם בנוסף, זה התקצוב הדיפרנציאלי.

יעקב מרגי: אז מה עם ה-17 מיליון?

<תמי וייצמן: אז על ה-17 מיליון שקלים, אני יודע שהסכום הזה הועבר.

<תמי וייצמן: מה שקורה, למה הוא לא מגיע לרשויות?

<תמי וייצמן: יש עניין של דו"חות ביצוע.

<תמי וייצמן: כדי לשלם, אנחנו צריכים לקבל דו"חות ביצוע.

<תמי וייצמן: יכול להיות שכאן תקוע הכסף, ואתם גם אמרתם שזה במחוזות, נכון?

<תמי וייצמן: זאת אומרת - - -

<ג'בר חמוד: לא, לא, אמרנו שישה מיליון ב - - -

יעקב מרגי: את רוצה לנהל איתו דו שיח?

<תמי וייצמן: לא.

יעקב מרגי: אז דברי אלי בבקשה.

<ג'בר חמוד: לא, לא, אדוני, היא מציגה פה נתונים לא נכונים.

יעקב מרגי: רגע, אני אתן לך להתייחס.

יעקב מרגי: תרשום.

<ג'בר חמוד: את חשבת - - - החינוך - - -

יעקב מרגי: רגע, אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

<תמי וייצמן: אני מתקצבת.

יעקב מרגי: את לא עונה לו.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאני אקרא אותך לסדר?

יעקב מרגי: תהיה איתי, תרשום לך.

<ג'בר חמוד: אתה רוצה שנשמע פה דברים לא נכונים?

יעקב מרגי: תרשום לך.

יעקב מרגי: אני אתן לך להתייחס.

יעקב מרגי: מה זה, שוק?

<ג'בר חמוד: אוקיי.

יעקב מרגי: בבקשה.

<תמי וייצמן: אז הוא שאל אם אני חשבת, אני לא חשבת.

יעקב מרגי: את לא חייבת לענות.

יעקב מרגי: תני לי את ה-17 בבקשה.

<תמי וייצמן: אוקיי, ה-17 מיליון שקלים עברו והם תוקצבו.

<תמי וייצמן: זה מה שאני יכולה להגיד.

יעקב מרגי: עברו למי?

<תמי וייצמן: עברו ממשרד האוצר למשרד החינוך ותוקצבו.

יעקב מרגי: איך תוקצבו?

<תמי וייצמן: כל מנהל אצלנו, אגף, קיבל את התקציב לפי התכנית שלו והעביר אותה הלאה.

<תמי וייצמן: איפה זה תקוע?

<תמי וייצמן: אני מניחה, אני לא יכולה להגיד לך, זה דורש בדיקה - - -

יעקב מרגי: אם את לא יודעת איפה, אל תגידי.

<תמי וייצמן: בסדר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שנת 2016.

מירב בן ארי: לא, אבל רגע, היא יכולה לברר - - -

יעקב מרגי: איה פה, חכי.

יעקב מרגי: לא סיכמתי את זה, מירב.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להבין.

יעקב מרגי: אני רוצה לפרק את זה לגורמים.

<תמי וייצמן: אני רוצה להוסיף עוד משהו, כבוד יושב הראש.

<תמי וייצמן: אתה יודע יפה מאד שהעודפים של משרד החינוך משנת 2015 לא חזרו למשרד.

יעקב מרגי: עדיין.

<תמי וייצמן: יכול להיות שיש חלק גדול מהתקציב הזה - - -

יעקב מרגי: הוגשו לוועדת הכספים לפני שלושה חודשים.

<תמי וייצמן: נכון.

מירב בן ארי: כן, כן.

יעקב מרגי: זה תהליך.

יעקב מרגי: תקציב 2016 קשור לכל המשבר בין ועדת הכספים למשרד האוצר, בכל הסוגיות האלה של השקיפות ולכן הוא מעכב את זה.

יעקב מרגי: יש משרדים – וסתם כאזרחים אני מספר לכם – יש משרדי ממשלה שלא יכלו לעמוד במשבר הזה.

יעקב מרגי: מה עשו?

יעקב מרגי: נתנו הסברים ישירות לוועדת הכספים ושיחררו להם את העודפים.

יעקב מרגי: כרגע אני מקווה שהמשבר נגמר ואני מאמין שבזמן הקרוב תקציב 2016 גם יחולק, לצערי הרב באיחור רב.

יעקב מרגי: להבא, לקחים של משרדי ממשלה, גם אם זה הועבר לוועדת כספים במרץ, זה גם מאוחר.

יעקב מרגי: מינואר עד מרס זה גם מאוחר.

יעקב מרגי: בבקשה.

<תמי וייצמן: חשוב לי לציין שיכול להיות שחלק מהתקציבים נמצא שם בעודפים.

<תמי וייצמן: יש להניח.

<תמי וייצמן: עכשיו לגבי 2016.

יעקב מרגי: 2016 אני מדבר.

יעקב מרגי: דיברנו על העודפים.

<תמי וייצמן: דיברנו על העודפים.

<תמי וייצמן: העודפים של שנת 2015.

<תמי וייצמן: כשאני מדברת על העודפים, זה תקצוב של שנת 2015.

<תמי וייצמן: עכשיו אנחנו עוברים על התקציב של שנת 2016.

<תמי וייצמן: הגשנו תכנית, היא נמצאת בפנייה הראשונה.

<תמי וייצמן: כמו שכבוד יושב הראש אמר, אין העברות תקציביות ולכן תקציב 2016 גם תקוע.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: איה, תתייחסי גם לקטע התקציבי כרגע.

יעקב מרגי: אחר כך ניכנס למה שאמרה לנו תמי לגבי מה שעבר ותוקצב.

<איה חיראדין: האמת שרציתי קודם להתייחס לפן הפדגוגי.

יעקב מרגי: נגיע לפדגוגי.

יעקב מרגי: אני רוצה לסיים עם הקטע התקציבי.

<איה חיראדין: כל מה שאמרה תמי זה מה ש- - - -

יעקב מרגי: זה מיושם.

יעקב מרגי: אוקיי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מה ההסתייגות שלך, אדוני מסאג'ור?

<קריאה: הוא מדבר בשם כולם, זה לא רק סאג'ור.

יעקב מרגי: בסדר.

<ג'בר חמוד: סליחה, זו סוגיה.

<ג'בר חמוד: אני מדבר פה בשם רוב ראשי הרשויות הדרוזיות.

יעקב מרגי: ברור לי.

יעקב מרגי: אין לי זמן להבהרות.

<ג'בר חמוד: לא באתי לפה כראש מועצת סאג'ור.

יעקב מרגי: אני יודע.

<ג'בר חמוד: אוקיי, סליחה אדוני.

<ג'בר חמוד: את הגברת פעם ראשונה שאני רואה.

<ג'בר חמוד: אני בקש עם משה שגיא ועם דודי ועם כולם - - -

<תמי וייצמן: אני עובדת - - -

יעקב מרגי: רגע, תמי וייצמן - - -

<ג'בר חמוד: שנייה.

יעקב מרגי: אדוני, תלמד להקשיב לי.

יעקב מרגי: תמי וייצמן היא מנהלת תחום תקציב חינוך לא פורמאלי במשרד החינוך.

יעקב מרגי: נקודה.

<ג'בר חמוד: אוקיי.

<ג'בר חמוד: נראה לי שהגברת לא קראה את החלטת הממשלה בכלל, גם לא את 2016.

<ג'בר חמוד: החלטת הממשלה אומרת כך, ואני מדברת על 2016 שאומרת שהייתה צריכה לקום ועדה ולא לשלוף, אלא לקום ועדה בשיתוף ראשי מועצות, בשיתוף משרד ראש הממשלה, בשיתוף משרד החינוך, לקבוע תכנים - - -

יעקב מרגי: העלית את זה ואני אתייחס לזה בסיכום.

<ג'בר חמוד: לא, לא, כי היא אמרה עכשיו פה משפט - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אתה תתייחס לנתונים.

<ג'בר חמוד: היא אמרה שכבר הכינו תכנית של 2016.

<ג'בר חמוד: אני רוצה לשאול על סמך מה הכנתם תכנית.

<ג'בר חמוד: אז אם אתם הכנתם תכנית, אתם ורק אתם תהיו אחראים עליה.

יעקב מרגי: איה תתייחס לזה.

יעקב מרגי: תודה.

<ג'בר חמוד: אנחנו לא אחראים על הביצוע.

<ג'בר חמוד: זה דבר אחד.

<ג'בר חמוד: כל מה שנאמר פה לגבי שנת 2015, כל התקציבים עברו מהאוצר למשרד החינוך, אדוני.

<ג'בר חמוד: שקל אחד עוד לא קיבלנו.

<ג'בר חמוד: 17 מיליון שקלים לחינוך הבלתי פורמאלי עוד לא קיבלנו.

<ג'בר חמוד: למה?

<ג'בר חמוד: אולי תדברי עם מנהלת המחוז.

<ג'בר חמוד: אולי תדברי עם החברה במשרד החינוך.

<ג'בר חמוד: אנחנו לא אחראים על זה, ובוודאי לא - - -

יעקב מרגי: תמי, ג'בר צודק.

יעקב מרגי: אני מבקש לבדוק לגבי התקציב, קודם כל את הביצוע ואם זה אכן תקוע בגלל העודפים או תקוע בגלל סיבות אחרות.

יעקב מרגי: זאת תשובה שאני מבקש לוועדה.

מירב בן ארי: לא, אבל היא אמרה ש-13 מיליון עברו ו-14 מיליון בעודפים.

מירב בן ארי: צריך להבדיל, אדוני.

יעקב מרגי: את ה-13 מיליון אין לה.

יעקב מרגי: מבחינתה יש לה עמדה ברורה לגבי ה-13 מיליון.

מירב בן ארי: עבר, אבל איפה הוא?

יעקב מרגי: עבר.

יעקב מרגי: עבר בסעיפי - - -

<ג'בר חמוד: למי עבר?

מירב בן ארי: איפה?

מירב בן ארי: לאן?

יעקב מרגי: לא הקשבתם.

יעקב מרגי: בואו תקשיבו.

מירב בן ארי: אני הקשבתי להכל.

יעקב מרגי: רגע, אז אני אסביר אם עצמי ואם יצטרך להשלים, תשלימי אותי.

יעקב מרגי: אני לוקח את זה מהדיון הקודם שהיה פה.

יעקב מרגי: היה פה דיון קודם בשבוע שעבר.

יעקב מרגי: יש מחלוקת על ה-13 מיליון שקלים האלה.

יעקב מרגי: משרד החינוך סובר שבהחלטת הממשלה, אותם 13 מיליון שקלים היו צריכים לבוא כתוספות לסעיפים מסוימים, לא בתקצוב ישיר.

מירב בן ארי: בבסיס התקציב.

יעקב מרגי: כן, בבסיס התקציב.

יעקב מרגי: משרד החינוך יכול לומר לך צבוע, הנה, זה מרכיבים מה-13 מיליון.

יעקב מרגי: ראשי הרשויות מצפים שזה יהיה בתקציב תוספתי לחינוך, שיועבר - - -

<ג'בר חמוד: אדוני, חוץ ממה שאתה אומר, האוצר העביר למשרד החינוך 27.5 מיליון שקלים עבור שנת 2015, שרק אלוהים יודע מה עשו עם הכסף.

יעקב מרגי: מה זה ה-27.5, תמי?

<תמי וייצמן: 27.5 מיליון זה תקציב 2016.

יעקב מרגי: 2016.

יעקב מרגי: תודה.

<ג'בר חמוד: ו-2015?

<תמי וייצמן: 15, 17 ו-13 כמו שהסברתי.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: ג'בר, תודה.

יעקב מרגי: אנחנו נתייחס בסוף, ג'בר.

יעקב מרגי: איה, תקשיבי, עלו פה הרבה דברים.

יעקב מרגי: תני לי לעשות לך סדר, שלא נלך לאיבוד ביערות.

יעקב מרגי: לא ביערות הכרמל, ביער של העובדות שנאמרו פה.

יעקב מרגי: תקשיבי, יש פה מצב נתון, משברי, במערכת החינוך במגזר הדרוזי.

יעקב מרגי: הנתונים מדברים בעד עצמם.

יעקב מרגי: יש יישוב טוב, לצערי הרב אם יש מודל מצליח, למה לא מאמצים אותו?

יעקב מרגי: צריך לבדוק.

יעקב מרגי: אם אני הייתי אחראי עכשיו בתפקיד הזה, אם יש לי את בית ג'אן וישבנו איתו גם מירב, גם אני בפאנל בבין תחומי והוא מתפאר ומספר לאותו מנהל בית ספר מה הוא עשה, מה הכלים שהיו לו.

יעקב מרגי: אני מתחבר לקטע הזה של ניהול עצמי של בתי הספר.

יעקב מרגי: אם יש מודל מצליח - ואני קורא לך ואומר לך - אם יש מודל מצליח שנקרא בית ג'אן, למה אני לא אלמד, אחקור מה קרה שם?

יעקב מרגי: למה אני לא אשכפל את זה לכל המגזר?

יעקב מרגי: יש מושג שנקרא לא תמנע טוב מבעליו.

יעקב מרגי: אם יש דבר טוב – שכפל אותו.

יעקב מרגי: ואני קורא לך לעשות את זה ולקבל תשובות.

יעקב מרגי: יש פה מצב משברי במערכת החינוך.

יעקב מרגי: אומרים לך – רביע אומר – אני לא חש את המחוזות.

יעקב מרגי: אני אגיד לך, גם אני לא מכיר את מתוקי.

יעקב מרגי: שמעתי את השם הזה 80 פעם.

יעקב מרגי: לא מכיר, לא ראיתי בשנה וחצי אף פעם מי זאת מתוקי.

יעקב מרגי: כמה שנים היא מנהלת מחוז?

מירב בן ארי: מי זאת מתוקי?

<אנס מנסור: שלוש שנים.

יעקב מרגי: אה, שלוש שנים, בגלל זה אני לא מכיר אותה.

מירב בן ארי: במחוז צפון?

יעקב מרגי: במחוז חיפה.

<קריאה: לפחות ארבע שנים.

חמד עמאר: אתה שואל שאלה, כולם עונים.

יעקב מרגי: שאלה רטורית.

יעקב מרגי: תאמינו לי שאני יודע מה אני שואל.

יעקב מרגי: לא צריך תשובות.

יעקב מרגי: אומר לך רביע, ואני מאמין שאין לו שום דבר אישי נגדה, הוא פשוט לא מכיר אותה.

יעקב מרגי: והתחושה כהורים היא שהפיקוח שם לא עוד.

יעקב מרגי: משהו שם לא עובד.

יעקב מרגי: ואת יודעת מה?

יעקב מרגי: אני אומר את זה גם בכל המגזרים.

<קריאה: אני יכולה להגיד משהו?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: את לא יכולה לומר כלום שאני מדבר.

יעקב מרגי: אני אומר, צריך לעשות רביזיה בכלל במשרד החינוך בסוגית הפיקוח.

יעקב מרגי: למקד את המפקחים הפדגוגיים ולעשות להם תקינה.

יעקב מרגי: לקבוע להם כמה פעמים ביקור פיזי, כמה פעמים ישיבות עבודה, ישיבות צוות.

יעקב מרגי: תחושה כזו היא לא בריאה והלוואי ואפשר לסתור אותה.

יעקב מרגי: סוגית הפיקוח.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת גם על סוגית התשתיות ושיתופי הפעולה של ראשי הרשויות.

יעקב מרגי: אני לא מוותר על זה.

יעקב מרגי: הכל.

יעקב מרגי: ועל המעורבות של ההורים – מהיום והלאה אני רוצה לדעת.

יעקב מרגי: אז נתתי לך אתגר לא קטן.

יעקב מרגי: מספר נקודות, תתייחסי אליהן בבקשה.

<איה חיראדין: אני רוצה להתייחס, בבקשה.

<איה חיראדין: אני רוצה להתייחס לכל הנקודות שעלו, וברשותכם, לגבי התקציב של 2016 – 27.5 מיליון שקלים, התקציב הגמיש מה שנקרא – אני הכנתי תכנית.

<איה חיראדין: התכנית הוצגה בפני ראשי הרשויות במשרד ראש הממשלה, ביחד עם נציגת המשרד - - -

יעקב מרגי: מתי זה היה?

<איה חיראדין: ב-30 במאי.

<איה חיראדין: היה דיון והיא אושרה גם על ידי משרד ראש הממשלה וגם מכל - - -

יעקב מרגי: ואת יודעת לומר לי בוודאות שהיו ראשי רשויות בתיאום איתה?

<איה חיראדין: בהחלט.

<איה חיראדין: זו הייתה הצגה - - -

יעקב מרגי: ג'בר אומר שבהחלטת הממשלה, והוא מקריא לך, היה צריך להקים ועדת היגוי.

יעקב מרגי: זה אותו פורום שישבתם איתו?

<איה חיראדין: בהתחלה הייתה ועדה שג'בר, נציג ראש הממשלה ואני ישבנו, דנו על טיוטא ראשונה וזה מה שנקרא ועדה.

<איה חיראדין: דנו על הסעיפים, הוא נתן את ההערות.

<איה חיראדין: משרד ראש הממשלה נתן הערות.

<איה חיראדין: היה דיון, היו תיקונים.

<איה חיראדין: הבאתי את כל התכנית לאחר התיקונים לכל ראשי הרשויות ב-30 במאי והתכנית אושרה על ידי כל ראשי הרשויות והועברה לתמי.

<ג'בר חמוד: אפשר לדעת לגבי שנת 2016 כמה החינוך הבלתי פורמאלי?

יעקב מרגי: לא, לא, לא.

יעקב מרגי: תן לה לדבר.

<איה חיראדין: הדבר השני שאני רוצה להתייחס אליו - - -

<ג'בר חמוד: אגב, זה היה משרד ראש הממשלה - - -

יעקב מרגי: ג'בר, אתה מפריע לי לדיון.

יעקב מרגי: אתה תקבל תשובות אם רק תהיה מסודר.

יעקב מרגי: בבקשה איה.

יעקב מרגי: היא ישבה בסבלנות שעה ומשהו לשמוע אתכם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<איה חיראדין: דבר שני שאני רוצה להתייחס, זה הנושא של הפיקוח ושל המחוזות.

<איה חיראדין: מערכת החינוך במגזר הדרוזי בשנים האחרונות, וזה שחור על גבי לבן, גם בזכאויות לבגרויות וגם במיצבים של מדע וטכנולוגיה, מתמטיקה, ערבית - - -

יעקב מרגי: בעלייה, אבל עדיין לא מדביק את הקצב.

<איה חיראדין: בעלייה מאד יפה.

<איה חיראדין: גם ביחס למגזר הלא יהודי בסקר ראמ"ה שנעשה השנה לשפה העברית כשפה שנייה, הרבה מעל הממוצע מכל המגזרים.

יעקב מרגי: מול המגזר היהודי?

<איה חיראדין: אנחנו כמעט נושקים למגזר היהודי בהרבה תחומים.

יעקב מרגי: אבל לא בכל התחומים.

<איה חיראדין: ובמיוחד בעוספיה.

<איה חיראדין: היה לי ביקור, סיור בתחילת חודש מאי במערך החינוך בעוספיה ספציפית, וקורים שם תהליכים כל כך יפים ויש עלייה גם במיצבים, גם בתכניות החינוכיות שנמצאות שם, בזכאויות לבגרויות.

יעקב מרגי: אז הוא לא צודק.

<איה חיראדין: סליחה, אני שמעתי את כולם באמת בסבלנות.

<איה חיראדין: זה לא יכול להיות שזה בא בוואקום, בגלל העבודה המשותפת של המחוזות.

<איה חיראדין: לגברת רחל מתוקי מאד איכפת ממערכת החינוך, במיוחד בעוספיה ודליה.

<איה חיראדין: היא משקיעה שם המון משאבים.

יעקב מרגי: המפקחות שלה יורדות לשטח?

<איה חיראדין: המפקחים נמצאים בשטח.

<איה חיראדין: הם היו איתי בסיור.

יעקב מרגי: הם מכירים את הכבישים?

<איה חיראדין: הם מכירים את הכבישים.

יעקב מרגי: נבדוק את זה.

<איה חיראדין: יש הרבה הישגים שלא באו מוואקום, הם באו מתוך שיתוף פעולה של כל השותפים ביחד.

יעקב מרגי: איה, שאלה תוך כדי שאת מדברת.

יעקב מרגי: תוכלי גם לקחת אוויר.

<ג'בר חמוד: אבל היא לא ענתה על השאלה - - -

יעקב מרגי: רגע, חכה.

יעקב מרגי: היא סיימה?

<איה חיראדין: אני עוד לא סיימתי.

יעקב מרגי: איה, אני פה.

יעקב מרגי: אני שמח על המגמות.

יעקב מרגי: הלוואי וכולנו פה, כולל ההורים, אחרי הסקירה שלך יאמרו סליחה, לא ידענו, תודה רבה.

יעקב מרגי: גם אני.

יעקב מרגי: אני אהיה הגאה הראשון לעשות זאת.

<ג'בר חמוד: תהליך.

יעקב מרגי: זה בתהליך ואני שמח.

<ג'בר חמוד: תהליך 60 שנה, כן.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: וואלה, אתה.

יעקב מרגי: אני לא יודע, אולי אתה מצוין בתור ראש מועצה.

יעקב מרגי: בתור תלמיד נראה לי שהיית מופרע.

יעקב מרגי: אל תענה.

יעקב מרגי: אל תענה.

<ג'בר חמוד: אמרתי - - -

יעקב מרגי: אל תענה לי.

יעקב מרגי: אמרתי, קבעתי.

יעקב מרגי: זהו.

יעקב מרגי: אל תענה לי.

<איה חיראדין: הוא כמעט היה מורה.

יעקב מרגי: תני לי לדבר.

יעקב מרגי: אל תתני לי לדבר, למה תלמידים שלו היו מתנקמים בו.

יעקב מרגי: תקשיבי, אני בא ורוצה לומר, בכל זאת הציף את זה חבר הכנסת אכרם חסון.

יעקב מרגי: אני רוצה – תתמודדי עם הנתון – אם במגזר היהודי שיעור הזכאות לתעודת בגרות הוא 40 ומשהו אחוז, נושק ל-50%.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: כשמגיעים לאקדמיה, מתוך זכאי תעודות הבגרות 40 ו משהו אחוז, נושק ל-50%.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת למה במגזר הדרוזי – את יכולה להגיד לי לא למדנו, הולכים ללמוד.

יעקב מרגי: אבל אני רוצה לדעת שזה לא נעלם, שהנתון הזה לא שקוף.

יעקב מרגי: למה במגזר הדרוזי אנחנו מזהים שכ-15% מצליחים להיכנס בשערי האקדמיה.

<איה חיראדין: עוד פעם.

חמד עמאר: אדוני יושב הראש, אני אחדד את ואני רוצה לעזור לאיה בנושא.

חמד עמאר: האם בשלוש השנים האחרונות, או בחמש השנים האחרונות, הייתה איזו עליה?

חמד עמאר: אני לא יכול לקפוץ מאפס ל-100.

חמד עמאר: אני רוצה לראות אם אנחנו במגמת עלייה ובאיזה אחוזים מגמת העלייה וזה העיקר.

יעקב מרגי: תודה.

חמד עמאר: דבר שני, אדוני יושב הראש – האם ועד ההורים יזם פגישה עם איה חיראדין ולא קיבל פגישה, או לא יזם בכלל.

חמד עמאר: כי אתם העליתם טענת מאד קשות.

יעקב מרגי: שאלת שתי שאלות.

חמד עמאר: אני רוצה גם לקבל תשובות.

יעקב מרגי: סליחה, נציג משרד החינוך, אתה רוצה לדבר?

<כאמל עטילה: לחדד.

יעקב מרגי: אחרי איה אני אתן לך לחדד.

<איה חיראדין: מה שאני רוצה להגיד שהעניין הוא בעלייה.

יעקב מרגי: רגע, תני לי למקד.

יעקב מרגי: אמרת בעלייה?

<איה חיראדין: כן.

יעקב מרגי: כשאת אומרת בצדק עלייה, מה המגמות בשלוש השנים האחרונות?

<איה חיראדין: מ-8% ל-15% נראה לי שזה עלייה מאד יפה.

יעקב מרגי: בשלוש השנים האחרונות.

<איה חיראדין: נכון.

יעקב מרגי: מה השאיפות?

יעקב מרגי: יעדים?

יעקב מרגי: קבעתם?

<איה חיראדין: גם השר נתן הנחיה לשתף כחלק מוועדה במל"ג וליצור תת ועדה במל"ג כדי לדון בנושא הזה וכדי לשים תכנית להעלאת אחוז המשכילים במגזר הדרוזי.

<איה חיראדין: מה שאני רוצה להגיד, שכל החינוך הוא תהליך ואנחנו במגמת עלייה בכל הפרמטרים.

<איה חיראדין: אני רוצה להתייחס במיוחד גם לעין אל אסד, שחברת הכנסת דיברה עליו.

<איה חיראדין: בשנתיים האחרונות משרד החינוך פרסם שני קולות קוראים – אחד תקשוב ואחד מדעים.

<איה חיראדין: מועצת מרום גליל, שעין אל אסד שייך אליהם, לא הגישו בכלל לקול הקורא.

<איה חיראדין: בשנה הבאה יהיה קול קורא ואני מקווה מאד שהם יגישו והם יקבלו - - -

יעקב מרגי: הקול הקורא תלוי במצ'ינג?

<איה חיראדין: גם, אבל מעט מאד.

יעקב מרגי: לא, לא, רגע.

מירב בן ארי: רגע, על מה הקול הקורא, על חדר המחשבים?

מירב בן ארי: על מה זה?

<איה חיראדין: ביקשו מעבדות תקשוב במדעים.

<איה חיראדין: משרד החינוך באופן כללי מתקצב אותם בקול קורא.

יעקב מרגי: תעצרי פה רגע, איה.

יעקב מרגי: איה, את לידי, אני מדי פעם אפסיק אותך.

יעקב מרגי: פורום ועד ההורים היישובי - - -

מירב בן ארי: רגע, שנייה.

יעקב מרגי: תני לי.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

מירב בן ארי: לא, אבל אני רוצה לשאול אותך.

יעקב מרגי: אבל אני מדבר.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

מירב בן ארי: אבל אני רוצה לשאול אותה.

יעקב מרגי: אני אתן לך.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: אני אתן לך, שנייה.

מירב בן ארי: אני לא מבינה את זה.

יעקב מרגי: הפורום, תקשיבו.

יעקב מרגי: יש קול קורא.

יעקב מרגי: אתם באתם ואמרתם ובצדק- תקשוב, מחשוב, כל מה שצריך.

יעקב מרגי: תעקבו אחרי זה ואני אומר לכך - - -

מירב בן ארי: אז אני רוצה להגיד לך שאני לא מחכה לקול הקורא שלהם, עם המצ'ינג שלהם.

מירב בן ארי: תגיד לי, אתה רציני?

יעקב מרגי: תני לי.

יעקב מרגי: רגע.

יעקב מרגי: אני לא סיימתי.

מירב בן ארי: כבר פניתי לחברת תקשורת, תגיד לי - - -

יעקב מרגי: לא, מירב, אני לא סיימתי.

מירב בן ארי: תגיד לי, אנחנו נחכה עכשיו שנה בשביל מחשבים?

יעקב מרגי: מירב, אני לא סיימתי, רגע.

מירב בן ארי: ואחרי זה תעשו להם מצ'ינג?

מירב בן ארי: ואז הם לא - - -

יעקב מרגי: מירב, אני עוד לא סיימתי.

מירב בן ארי: מזל שיש פילנתרופיה במדינת ישראל, אחרת היינו - - -

יעקב מרגי: אני לא סיימתי.

יעקב מרגי: אני קורא לכם לעקוב אחרי הסוגיות האלה.

יעקב מרגי: אתר משרד החינוך פתוח לעיני כל.

יעקב מרגי: לראשי הרשויות יש סדרי עדיפויות משלהם.

יעקב מרגי: אני מקווה שבסדר העדיפויות שלהם חינוך זה ראשון.

יעקב מרגי: תקשיבי, איה.

יעקב מרגי: רשויות מקומיות שנמצאות בחתך סוציו אקונומי נמוך, את מבינה שהמצ'ינג הוא אבן נגף לכך שהם לא יגישו?

יעקב מרגי: אם אין לו את ה-100,000 האלה, כי הוא צריך לעשות עוד 20,000 דברים ויש לו חשב מלווה והוא בתכנית הבראה - - -

<איה חיראדין: אבל זה דיפרנציאלי.

יעקב מרגי: תני לי רגע.

יעקב מרגי: אפילו דיפרנציאלי.

יעקב מרגי: תחשבו על כך, אני אומר לכם, זה לא לוקסוס.

יעקב מרגי: מתי עושים מצ'ינג?

יעקב מרגי: כשאני בא לתת עכשיו איזה משהו.

יעקב מרגי: עכשיו החלום של בנט להוציא את כולם ל-5 יחידות מתמטיקה והוא רוצה לתקצב – שייתן שם מצ'ינג, אין לי בעיה.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: אני פה בבסיס, בחובה.

יעקב מרגי: בחובה הבסיסית לתת תשתיות בחינוך, אני לא קיים.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני אקרא לך בסיכום לבקש ממשרד החינוך ואני אבקש משר החינוך, בסוגיות האלה של תשתיות, תקשוב וכל מה שקשור לתשתיות חינוך – לבטל את המצ'ינג.

יעקב מרגי: מה דיפרנציאלי?

יעקב מרגי: כולם חלשים.

יעקב מרגי: לבטל את התקצוב.

יעקב מרגי: זה לא מכפיל כוח.

יעקב מרגי: הפוך הוא.

יעקב מרגי: אנחנו מעצימים את אי השוויון, כי הרשויות שיש להן ייקחו ואלה שאין להן לא ייקחו.

יעקב מרגי: ואני לא מתפלא שלא הגישו וגם שנה הבאה לא יגישו כולם.

יעקב מרגי: מירב, את מבינה למה לא רציתי שתפריעי באמצע?

מירב בן ארי: כן, אבל אני רוצה - - -

יעקב מרגי: ואת יכולה בפילנתרופיה לעזור לעין אל אסד.

יעקב מרגי: אני רוצה לפתור את כל הבעיה של כל המגזר הדרוזי.

מירב בן ארי: רגע, רגע.

מירב בן ארי: אני רוצה להבין משהו.

מירב בן ארי: שאלה עם סימן שאלה בסוף, לא נאום.

מירב בן ארי: כדי לעשות כיתת מחשב בבית ספר, במקרה עין אל אסד, לא משנה.

מירב בן ארי: זה יכול להיות בעוד עשרות כפרים, זה לא משנה.

מירב בן ארי: יישובים.

מירב בן ארי: האם תמיד צריך קול קורא ואז המועצות ניגשות?

מירב בן ארי: תסבירי לי את זה.

מירב בן ארי: היה פה סימן שאלה.

<איה חיראדין: לא.

<איה חיראדין: הייתה תכנית לאומית של התקשוב, שגם המגזר הדרוזי שותף בה.

<איה חיראדין: אני יכולה לתת לך כמה בדיוק נתונים.

<איה חיראדין: למשל כמה חדי קרן יש לנו, כמה בתי ספר מחוברים לאינטרנט.

<איה חיראדין: כל הנתונים קיימים.

יעקב מרגי: אוקיי, רבותי.

מירב בן ארי: רגע, רגע, רק שהיא תענה לי לשאלה.

יעקב מרגי: היא ענתה לך.

מירב בן ארי: לא, היא לא ענתה לי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שתרחיבי, כי אין לי זמן.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים לסיים.

<איה חיראדין: התקצוב בקול הקורא זה התוספות לבתי הספר כדי לשדר את המעבדות הקיימות.

<איה חיראדין: יש מעבדת תקשוב בעין אל אסד, שהיא לא ראויה.

<איה חיראדין: במועצה האזורית מרום גליל זה מדד טיפוח 7.

<איה חיראדין: הם יכולים לגשת לקול קורא ו - - -

מירב בן ארי: והמועצה לא ניגשה?

יעקב מרגי: עין אל אסד שייכת למרום גליל.

מירב בן ארי: עין אל אסד מרום גליל.

<איה חיראדין: הם לא הגישו.

יעקב מרגי: את פונה אליהם.

מירב בן ארי: הם לא הגישו?

<איה חיראדין: כבר שנתיים לא.

יעקב מרגי: טוב, תודה.

<קריאה: אין להם חדר.

מירב בן ארי: יש חדר, פשוט החדר על הפנים.

יעקב מרגי: איה, עוד נושא אחד או שניים, אני מבקש שתתני לי תשובות.

<איה חיראדין: מה שאני רוצה להגיד, שאני מאד מאמינה בשיתופי פעולה בין כל השותפים – גם חברי כנסת, גם ראשי רשויות, גם הורים, גם משרד החינוך.

<איה חיראדין: אנחנו באותה מטרה ובאותה סירה כדי לקדם את הילדים שלנו.

<איה חיראדין: כולנו יכולים להיות גאים בהשיגים של מערכת החינוך במגזר הדרוזי - - -

יעקב מרגי: איה, אני מוכן להיות גאה, בואי תקשיבי.

<איה חיראדין: בשיתופי הפעולה - - -

<ג'בר חמוד: אני לא מאמין ש - - -

יעקב מרגי: ג'בר, אתה לא מפריע לי.

יעקב מרגי: אתה לא מאמין?

יעקב מרגי: לך תצא.

יעקב מרגי: איך אומרים, מי שלא מאמין יוצא מהמסגד.

<ג'בר חמוד: יצאתי משניהם.

יעקב מרגי: תקשיבי אלי.

יעקב מרגי: אני בא ואומר לך – המדינה יודעת לספק מגמות בעלייה יותר גבוהה ממה שהצגת לגבי העלייה – מ-8% ל-15%.

יעקב מרגי: כשהמדינה רצתה לקחת את המגזר הבדואי לסוגית האקדמיה, היא לקחה אותו בצורה יותר מאסיבית.

יעקב מרגי: הם עשו קריטריון אחד, ומה היה הקריטריון?

אכרם חסון: אפליה מתקנת?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אתה דרוזי – אתה זכאי.

מירב בן ארי: בדואי.

יעקב מרגי: סליחה, אתה בדואי – אתה זכאי.

יעקב מרגי: וראינו תוצאות בחומש האחרון, תוצאות טובות.

יעקב מרגי: לא מספקות, אבל טובות וגדולות יותר בסטייה.

יעקב מרגי: אני שמח שאת אופטימית עם העשייה, אבל היא איטית.

יעקב מרגי: אין סבלנות.

יעקב מרגי: איך אמרת, 68?

יעקב מרגי: אני כמעט בן 70 שנה, לכן אני אומר לכם, זה חד משמעי.

יעקב מרגי: את לוקחת את זה על הכתפיים שלך.

יעקב מרגי: את מרכזת את זה.

יעקב מרגי: את חייבת להכין תכנית יחד עם המל"ג.

יעקב מרגי: אל תסמכי על המל"ג.

יעקב מרגי: הנה, אני אומר לכם כשהם לא פה – אל תסמכי עליהם.

יעקב מרגי: אם את לא תדפקי להם בדלת ועל הראש גם כן, כי הם קולטים לאט והם עקשנים.

יעקב מרגי: אני מנסה שנה וחצי לשנות להם את הראש וזה מופיע בפרוטוקול.

יעקב מרגי: אני שמח שהפרוטוקול גם מקליט.

יעקב מרגי: הם עקשנים והם לא מבינים מהר.

יעקב מרגי: לכן את צריכה לקחת את זה כפרויקט שלך.

יעקב מרגי: להבין, זה שאת תעשי חינוך, תעשי חינוך.

יעקב מרגי: בסוף לא נוכל לפרוט את זה במכולת וזו הזעקה של העדה הדרוזית כבר כמעט כל השנה האחרונה אצלי.

יעקב מרגי: הם לא מצליחים לעבור את השער של האקדמיה, גם אלא שזכאים לתעודת בגרות.

יעקב מרגי: ואת צריכה לקחת את זה.

יעקב מרגי: הסטייה הזאת היא מגמה, היא מבורכת, היא לא מספקת.

יעקב מרגי: כי אם אני עכשיו מספק לך גרף בקצב הזה ל-15% כדי להגיע לשיעור באוכלוסייה, את מבינה – תכפילי כמה אני צריך להגיע.

יעקב מרגי: אני בשנת 2040 לא רוצה לדבר על המגזר הדרוזי.

יעקב מרגי: לא רוצה לדבר על המגזר הדרוזי.

יעקב מרגי: זה יהיה אות קלון.

יעקב מרגי: לכן הקצב לא מספק ואת צריכה לקחת את זה וכמשרד החינוך לשבת על המל"ג.

יעקב מרגי: את מרכזת את זה.

יעקב מרגי: את צריכה להבין גם למה, את צריכה לחקור גם למה בעל תעודת זכאות לבגרות בקרב העדה, לא מצליח להגיע.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש לזה מאפיינים נוספים.

יעקב מרגי: אני לא מאמין שיש דברים שקשורים לעדה, כי הפוך, השילוב של העדה גם בשפה העברית, גם בצבא, גם בחברה הישראלית הוא יותר.

יעקב מרגי: אנחנו מטפלים במגזרים אחרים שגם צריך לטפל בהם, אבל אין מחסומים, כמעט ואין מחסומים.

יעקב מרגי: יש את הבעיות, אבל זה לא מה שיביא את הפערים הגדולים האלה.

יעקב מרגי: זה נשגב מבינתי.

יעקב מרגי: אני באמת לא מבין איך הגענו לנתון הזה.

יעקב מרגי: תקשיבו רבותי, אני רוצה לסכם.

<איה חיראדין: אני מסכימה אותך.

<איה חיראדין: קודם כל אני מאד מעריכה את מה שאתה אומר ומאד מכבדת ואני מאד שמחה על כך.

<איה חיראדין: זה בתכנית שלי ואני אעשה את זה בשיתוף פעולה עם כולם.

יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לסכם.

<כאמל עטילה: אפשר רק משפט אחד?

יעקב מרגי: הבטחתי לך, נכון.

יעקב מרגי: אתה לא מרבה לדבר.

יעקב מרגי: מרבה להופיע בוועדות, לא מרבה לדבר, אז יש לך הזדמנות עכשיו לדבר.

<כאמל עטילה: כאמל, דובר המשרד למגזר.

<כאמל עטילה: אחד, בקשר לעין אל אסד.

<כאמל עטילה: היישוב שייך למועצה האזורית מרום הגליל.

<כאמל עטילה: שנתיים הם לא ניגשים לקול קורא.

<כאמל עטילה: הטענה שלהם שאין להם מקום בבית הספר.

<כאמל עטילה: דבר שני, בקשר לפיקוח: גם רחל מתוקי, גם המפקחים, הם בקשר ישיר עם ראש הרשות, עם הצוות, נמצאים יום יום בדלית אל כרמל ובעוספיה.

<כאמל עטילה: בשלושה החודשים האחרונים היה משבר עם אחד המנהלים בעוספיה ומשבר גם עם אחת המנהלות בדליה.

<כאמל עטילה: הפיקוח ניהל את שני בתי הספר ולכן הטענה שהם לא משתפים פעולה עם ועדי ההורים לא נכונה.

<כאמל עטילה: תפקיד המנהל הוא להזמין את ועד ההורים וזה לא תפקיד המשרד ולא תפקיד המפקח.

יעקב מרגי: אני מודה לך.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך בקטע הזה, זה קשר של המנהלים.

יעקב מרגי: יש לכם תפקיד חשוב.

יעקב מרגי: התחלתם – אני אומר לכם – פורום הוועדים – אל תסמכו עלי – שלא יפגעו ראשי הרשויות – אל תסמכו לא עלי, לא על משרד החינוך ולא על ראשי הרשויות.

יעקב מרגי: קחו את זה בידיים שלכם, לראשי הרשויות יש צרות גדולות בנוסף לזה.

יעקב מרגי: חשוב להם החינוך, הם משקיעים בחינוך, אבל האינטרס.

יעקב מרגי: אתם ממוקדים מטרה אחת.

יעקב מרגי: לראשי הרשויות יש מטריה שלמה של מטלות ומטרות ולכן אני אומר לכם, איך אומרים – אל תפגעו – אין קשר – תיצרו את הקשר.

יעקב מרגי: לא נוצר קשר בגלל סיבות לא אובייקטיביות – אנחנו כאן – תחזרו אלינו.

יעקב מרגי: אני חושב שזה זה.

יעקב מרגי: אני אקרא גם לגבי הניהול העצמי.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הדיון, אני כבר באיחור.

<ג'בר חמוד: ממש משפט.

<ג'בר חמוד: מה שהציגה פה איה לגבי משרד ראש הממשלה, כרגע שלחו לי את מה שהצגת.

<ג'בר חמוד: זה לא מקובל עלינו.

<ג'בר חמוד: 27.5 מיליון שקלים לשנת 2016 – אופן החלוקה – מה שמשרד החינוך עשה, אדוני וזו האמת: הם היו אמורים לשים מהכיס שלהם, חוץ ממה שהאוצר העביר – 17.5 מיליון שקלים.

<ג'בר חמוד: הם לקחו את מה שהאוצר העביר והתחילו לסמן V ועם ה-17.5 מיליון שקלים סגרו גירעון בפינה אחרת, וזו האמת.

יעקב מרגי: תגיד לי, ראשי הרשויות שהיו בישיבה היו אילמים?

<זיאד דג'ש: אני הייתי, אם אפשר להתייחס.

יעקב מרגי: בבקשה, תציג את עצמך.

<זיאד דג'ש: זיאד, ראש מועצת מר'ר.

<זיאד דג'ש: אני הייתי עם איה ואנחנו התווכחנו על המספרים ועל הטבלה שהכנתם.

<זיאד דג'ש: היו שם טעויות ואמרו – תכינו טבלה אחרת, תתקנו ואחר כך נהיה בדיון חוזר.

<זיאד דג'ש: זה מה שהיה.

<איה חיראדין: התיקון - - -

יעקב מרגי: טוב, תודה רבה.

<ג'בר חמוד: שום דבר לא אושר.

יעקב מרגי: תודה רבה רבותי.

מירב בן ארי: רגע, אני חייבת משפט אחד, אוקיי?

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב בן ארי: כי יזמתי את הדיון הזה.

מירב בן ארי: קודם כל לראש מועצת סאג'ור.

מירב בן ארי: כל הזמן אני ואכרם מדברים.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו, אני יודעת, רואים בטונציה שלך שאתה מאד מאד מתוסכל וזה ברור לי גם למה.

מירב בן ארי: זה ברור לי ובגלל זה אני לא מסכימה עם מה שאמר ראש מועצת עוספיה, שהקשבתי לדברים שלך.

מירב בן ארי: כי אם הכל היה טוב ואם הכל היה מצוין ואם הכסף היה עובר ואם המפקח היה יודע את הכביש ואם בחדר מחשבים לא היו יושבים עם Windows4, אז היינו אומרים אחלה, לא צריך מגזר.

מירב בן ארי: אבל כל עוד יש בעיות רק בגלל שהם דרוזים, אז כן צריך מגזר וכן צריך לטפח וכן צריך תקציבים ייעודיים וכן צריך שחברי כנסת, לפחות ישבו כאן בהתחלה, אבל לפחות באים וכן רוצים לעזור.

<קריאה: ונישאר באפליה.

מירב בן ארי: אני הקשבתי לכל הדברים שאמרתם ואני רוצה להגיד משהו אחד.

מירב בן ארי: הוועדה הזאת בשנה שעברה לקחה ועסקה רבות במגזר הבדואי.

מירב בן ארי: נכון, אדוני יושב הראש?

מירב בן ארי: יצאנו לסיורים, היו כאן פגישות כמעט כל חודשיים ואני אומר לך וגם יושב הראש יגיד את זה בטח בסיכום שלו.

מירב בן ארי: אנחנו לקחנו את הנושא של המגזר הדרוזי, החינוך במגזר הדרוזי, לאחת המטרות של ועדת החינוך פה של הכנסת.

מירב בן ארי: אני יודעת שאתה מתוסכל ואני מבינה אותך, ומצד שני תראה גם את החלק הטוב שבאנו, אם זה בשיחות עם שר החינוך ואם זה בשיחות אתכם, ואם זה לבוא לשטח ולראות – באנו כן לשים את החינוך הדרוזי כן בסדר העדיפויות של מדינת ישראל.

מירב בן ארי: אז אני יודעת מה זה בשבילך ואני גם מבינה את התסכול.

מירב בן ארי: אני מאד מבינה, אבל אתה חייב להבין שיש כאן כוונה מאד מאד טובה לבוא ולטפל, אם זה נקודתית מול בתי ספר שמקופחים ואם זה ברמה הערכית, של החינוך הדרוזי.

מירב בן ארי: תודה.

<ג'בר חמוד: תודה.

יעקב מרגי: רבותי, אני קודם כל מודה לכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: בוקר טוב אליהו, מה, אנחנו כבר אחרי הזמן, אחרי הדקה ה-90 עם ההארכה ועם זמן פציעות גם כן.

יעקב מרגי: מתנצל.

יעקב מרגי: אני לא אוהב לסרב לבן אדם, אני מתנצל.

יעקב מרגי: אני מודה לכל חברי הכנסת שהשתתפו בדיון, לחברת הכנסת מירב בן ארי שיזמה את הדיון, לראשי הרשויות, לוועדי ההורים, לפורום, למשרד החינוך, לתנועות הנוער ולכל מי שהשתתף בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה עמדה מקרוב על מצבה של מערכת החינוך במגזר הדרוזי.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לראשי הרשויות המקומיות הדרוזים להסיר את האיום על השבתת הלימודים ב-1 בספטמבר 2016 - המצוקה ידועה – ולהיכנס להידברות עם פורום וועדי היישובים ועם משרד החינוך – להיכנס למסלול כדי לפחות לחוש שהמצוקות והסוגיות במחלקות נמצאות על השולחן והמצוקות ידועות ולקראת פתרון.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת שהמגזר הדרוזי יהיה חלק מהמגזר.

יעקב מרגי: אני מבקש שראשי הרשויות במגזר וההורים יהיו חלק מהחלטת הממשלה להקצאה ולהעצמה של בני המיעוטים והמגזר הדרוזי בפרט, או לחלופין שיהיה לדרוזים מנגנון הקצאה חליפי.

יעקב מרגי: לכן אבקש ללבן איתם את סוגית המחלוקות בתקציב.

יעקב מרגי: לשבת איתם, להגיע להכרעה בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: הוועדה דורשת ממשרד החינוך פירוט על כל החלוקה של החלטות הממשלה, פירוט לסעיפים שאכן שובצו.

יעקב מרגי: את כל החלטות הממשלה של מה שהיה בשנת 2015 ומה שהולך להיות בשנת 2016 – הוועדה מבקשת פירוט של כל הסעיפים האלה.

יעקב מרגי: ועדת ההיגוי – אמרת לי, אני חושב שמיצינו את זה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לעקוב אחר תפקוד המחוזות מול המגזר הדרוזי וכן עבודת המפקחים.

יעקב מרגי: לטפל בתחושה של ההורים, כי אם יש תחושה, סימן שמשהו לא עובד פה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת ממשרד החינוך לעשות סקר צרכים של תשתיות וחינוך של כל המגזר ולהגיש אלינו.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך להכין מסמך, תכנית עבודה שתביא התאמה של מערך החינוך במגזר הדרוזי לחזון של משרד החינוך.

יעקב מרגי: זה אותו חזון.

יעקב מרגי: לעשות חזון אחד.

יעקב מרגי: סוגית כוח האדם האיכותי למגזר – יש לבחון את הסוגיה הזו.

יעקב מרגי: אני לא קורא לך ספציפית, כי אני לא יודע מה.

יעקב מרגי: זו טענה שעולה בכל המגזר, גם במגזר הערבי בכלל ובמגזר הדרוזי עכשיו אני גם שומע את זה.

יעקב מרגי: אני חושב, לדעתי, מהדיונים שהתקיימו עד כאן, ששיטת הניקוד באה לעקוף את אותן מחלות – סליחה שאני קורא לזה מחלות – שהיו אופייניות למגזר בני המיעוטים בשיבוץ כוח ההוראה.

יעקב מרגי: לכן אני לא יודע, אם יש שיטה יותר טובה – תבחנו, אבל כשבאה קריאה מהשטח לחזק את כוח ההוראה במגזר, אני לא יכול להתעלם ממנה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת ללמוד את סיפור ההצלחה בבית ג'אן, להעצים אותו ולהעתיק אותו לשאר היישובים, אם זה בצורה של ניהול עצמי.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם כולם יכולים להיכנס לניהול עצמי, אבל להעצים את הסוגיה הזו של ניהול עצמי של בתי הספר.

יעקב מרגי: זה הוכיח את עצמו בחלק מהמקומות במגזר היהודי, הוכיח במגזרים אחרי.

יעקב מרגי: אבקש להיענות, לפחות אם מנהל רוצה וחפץ בכך, יכול ויש לו את המסוגלות – לאפשר לו את זה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לבטל את המצ'ינג בתקציבי התמיכות, בקול הקורא שמציגים ליישובים הדרוזים בסוגית תשתיות חינוך ותקשוב.

יעקב מרגי: המצ'ינג הוכח ככלי מעצים פערים.

יעקב מרגי: הוועדה תפנה לראש המועצה מרום הגליל בסוגיה הזו של להיענות לקול הקורא בסוגית חדרי התקשוב.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.

<זאב גולדבלבט: אני רוצה להודות גם לחברת הכנסת מירב בן ארי וגם ליושב ראש הוועדה על הדיון המדהים הזה.

<זאב גולדבלבט: תודה רבה.

מירב בן ארי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.