הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 144, 2016-07-26 11:00

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם.

קארין אלהרר: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה.

קארין אלהרר: היום ה-26 ביולי 2016, כ' בתמוז התשע"ו.

קארין אלהרר: נושא הדיון: בקשה לחות דעת מבקר המדינה בנושא תקצוב ניצולי השואה ומצוי זכויותיהם.

קארין אלהרר: בוקר טוב לצוות מבקר המדינה, לאורחים, למוזמנים.

קארין אלהרר: הדיון נערך היום אגב במסגרת יום האזרחיות והאזרחים הוותיקים בכנסת, שיזמו חברי הכנסת נחמן שי, יואב קיש ואיציק שמולי.

קארין אלהרר: הם לא פה, הם מסתובבים בין הוועדות, אבל חשבנו לעצמנו איזה דיון נקיים במסגרת היום המיוחד הזה, ומצאנו שאם ניתן יהיה לזקק מתוך האוכלוסייה של האזרחים והאזרחיות הוותיקים את האנשים שלהם אנחנו חייבים את החובה המוסרית הגדולה ביותר, הרי שמדובר בניצולי שואה ושורדי שואה, שאמת אנחנו צריכים לתת להם את המיטב.

קארין אלהרר: בשיחות מקדימות אני אמרתי, זה פשוט לא יאומן איך ערב יום שואה כל שנה כריטואל, אומרים שצריך לעשות יותר ומבקשים סליחות ושזה לא בסדר ובשנה הבאה אנחנו נהיה נהדרים.

קארין אלהרר: ואיך שהוא, באופן מפתיע, השנה הבאה מגיעה.

קארין אלהרר: ככה קורה על פי לוח השנה.

קארין אלהרר: זה מגיע גם בשנה הבאה וגם בשנה שלאחר מכן אנחנו אומרים שזה לא בסדר והיינו צריכים לעשות יותר והגיע הזמן להפסיק עם זה.

קארין אלהרר: אם נמשיך עם הריטואל הזה עוד כמה שנים, לא נמצא ממי לבקש סליחה יותר.

קארין אלהרר: אנחנו נרצה לשמוע אחת ולתמיד בצורה סדורה מה קרה למשל עם מיליארד השקלים שהעביר שר האוצר לשעבר, כשר אוצר, לאן הם הגיעו.

קארין אלהרר: אנחנו רוצים לראות שזה הגיע למקומות הנכונים.

קארין אלהרר: בניגוד להרבה דיונים בוועדה שאנחנו מגיעים אליהם, אני לפחות באופן אישי, במצב רוח מאד מאד קרבי, זה לא המצב היום.

קארין אלהרר: זאת אומרת באמת יש פה כוונה לקיים דיון שהוא בשום שכל ולהבין איך אנחנו יכולים להבין תהליכים ומה אנחנו צריכים לעשות.

קארין אלהרר: קודם כל להבין מה המצב ואז להבין גם איך אנחנו יכולים לעשות יותר ואני באמת תקווה שיהיו פה תשובות ברורות ומי יודע אולי גם דברים טובים ומשמחים.

קארין אלהרר: אני אציין שמשרד מבקר המדינה פרסם שני דו"חות בנושא הרשות לניצולי השואה, האחרון שבהם בשנת 2014 ואנחנו גם נרצה לראות שהליקויים שם תוקנו.

קארין אלהרר: אני רוצה לומר: אני שומעת כל מיני דברים, שרוצים להעביר סמכויות מפה לשם.

קארין אלהרר: לא תמיד צריך לתקן דברים שעובדים.

קארין אלהרר: אם הדברים עובדים, נשאיר אותם כמות שהם.

קארין אלהרר: אם הם לא עובדים, נשקול מה נעשה, אבל לעשות רפורמות גדולות וארוכות, צריך לעשות באמת עם הבנה לאן זה לוקח אותנו.

קארין אלהרר: אז אני אבקש מצוות מבקר המדינה, אם תרצו מספר דברי פתיחה ולאחר מכן לרשימת הדוברים ולשאלות.

<אוהד דבי: שלום לכולם.

<אוהד דבי: יושבת ראש הוועדה, ניצולי שואה, חברות הכנסת לשעבר.

<אוהד דבי: משרד מבקר המדינה מייחס חשיבות מאד רבה לנושא של ניצולי שואה.

<אוהד דבי: ב-10 השנים האחרונות פרסמנו 5 דו"חות בנושא, קארין הזכירה שניים, היו עוד דו"חות על החברה להשבת רכוש, יש דו"ח על החברה להשבת רכוש שמסתיים בימים אלה.

<אוהד דבי: הדו"ח הראשון שעשינו בנושא הוביל אפילו להקמתה של ועדת חקירה ממלכתית על ידי הוועדה הזאת – ועדת דורנר, שאין ספק ששיפרה לא מעט את מצבם של ניצולי השואה.

<אוהד דבי: עם זאת אנחנו ערים שיש עדיין הרבה דברים שטעונים שיפור ולכן מבקר המדינה כלל בתכנית העבודה השנתית שלו דו"ח נרחב בנושא ניצולי שואה.

<אוהד דבי: הדו"ח הזה כבר נמצא במהלכו והוא יכלול קשת רחבה של כל הגופים שמסייעים לניצולי השואה וגם נושא מיצוי הזכויות שהעלית כאן, כך שאנחנו לא שוקטים על שמרינו בנושא הזה ולא מחכים להוראות של מישהו לעשות.

<אוהד דבי: זה נושא שמאד מעניין אותנו, הוא בסדר עדיפויות הכי גבוה שלנו והוא בביצוע וכשיהיה הדו"ח כמובן יהיה ראוי לדון עליו.

קארין אלהרר: מצוין.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: חברת הכנסת לשעבר קולט אביטל, את רשומה לדיבור.

קולט אביטל: תודה רבה.

קולט אביטל: בוקר טוב, אני לא ידעתי שתכבדי אותי להיות ראשונה, אז אני אנסה להגיד כמה מילים.

קולט אביטל: אנחנו נמצאים כאן, אני יושבת ראש מרכז הארגונים של ניצולי השואה כבר 4 שנים ומדי פעם אנחנו מותקפים על ידי שרים אלה ואחרים.

קולט אביטל: אני רוצה להגיד כמה דברים כאן.

קולט אביטל: קודם כל לפני בערך שנתיים-שלוש הייתה יזמה של שר רווחה לשעבר להעביר את הטיפול, את כל הטיפולים של ניצולי השואה למשרד הרווחה.

קולט אביטל: ניצולי השואה בכל הארץ התקוממו כי הם לא בדיוק מקרי סעד וכי יש נושאים רבים אחרים שבהם צריך לטפל, אם זה נושא הקצבאות ואם זה נושא ההנצחה ואם זה נושא החינוך ואם זה נושא שעות הסיעוד.

קולט אביטל: כל אלה דברים שלא חייבים לעבור למשרד הרווחה.

קולט אביטל: יותר מ-10,000 חתמו על עצומה.

קולט אביטל: היינו בישיבה במשרד ראש הממשלה והתקבלה החלטה שמכבדים את רצוננו ולא מעבירים אף סמכות של אף גוף למשרד הרווחה.

לימור לבנת: בכמה ארגונים מדובר?

קולט אביטל: אנחנו מייצגים 56 ארגונים.

קולט אביטל: אלה כל הארגונים.

קולט אביטל: אני באה היום ואני חוזרת על אותו הדבר ביתר שאת.

קולט אביטל: יש התנגדות והתקוממות מאד גדולה בקרב הניצולים.

קולט אביטל: אני יודעת או שמעתי שהוגשה איזו שהיא תכנית של שר הרווחה לראש הממשלה.

קארין אלהרר: שר הרווחה הנוכחי.

קולט אביטל: כן.

קולט אביטל: כנראה לפני שבועיים, ואנחנו כאן כדי להגיד בשם הניצולים שאנחנו מתנגדים לכך.

קולט אביטל: דבר שני שרציתי להגיד, אני שמעתי את שר הרווחה בכמה ראיונות, אומר שצריך לחסל את הארגונים.

קולט אביטל: לא רק שצריך לחסל, אלא הייתה אמירה מאד לא נכונה, מאד מקוממת ומאד מעציבה, שהנה איזה משכורות עתק מקבלים כל אותם ראשי הארגונים.

קולט אביטל: אז אני רוצה שיהיה ברור כאן ובפרוטוקול – כל ראשי הארגונים עובדים בהתנדבות מלאה, לימור לבנת עובדת בהתנדבות מלאה, אני עובדת בהתנדבות מלאה, כל מי שנמצא כאן ויש ניצולי שואה שעומדים בראשי ארגונים, בני 90, בקושי מתפקדים אבל באים עדיין כדי להפעיל את הארגונים ולעזור לאנשים שלהם.

קולט אביטל: הארגונים האלה קמו ועושים ועשו גם בעבר, עבודה שהממשלה עצמה לא יכולה לעשות.

קולט אביטל: היא עוזרת לניצולים, היום ציבור הניצולים מזדקן, הצרכים שלו שונים וצריך להגיע אליו לבתים וצריך מתנדבים וזה גם אחד הדברים שהארגונים עושים.

קולט אביטל: זה הנושא השני.

קולט אביטל: דבר שלישי, אני שומעת סיפורים על כך שרוצים לחסל את הקרן לרווחת ניצולי השואה.

קולט אביטל: זאת קרן שאנחנו הקמנו, זאת קרן שמספקת שירותים שאף אחד אחר לא מספק במדינה הזאת.

קולט אביטל: אנחנו יודעים בדיוק מה הקרן הזו עושה.

קולט אביטל: רוב המימון, שני שלישים של המימון לא בא ממקורות ישראלים אלא מוועידת התביעות ואנחנו באנו לכאן כדי להגיד שאנחנו מתנדבים למהלך הזה.

קולט אביטל: כפי שאת ציין, אם דברת מצליח ואם דבר מתפקד, לא חייבים לחסל אותו או לשנות אותו.

קולט אביטל: אלה שלושת הדברים.

קולט אביטל: אני אשמח אולי להוסיף, אם יהיה עוד זמן, אבל בכותרת גדולה אני אומר שגם הארגונים - וחלקם מיוצגים כאן - שמקבלים תקצוב מאד מזערי מהממשלה, עוברים את כל מדורי הגהנום.

קולט אביטל: אנשים יעידו כאן, אנחנו עוד לא קיבלנו את התקציב של שנת 2015 וקשה לנו מאד לתפקד.

קולט אביטל: פנינו למבקר המדינה כדי שיבדוק את תהליכי הבירוקרטיה.

קולט אביטל: אין לי מושג, אני לא חושבת שזה עניין של רצון רע, אבל הבירוקרטיה הורגת את כולנו.

קולט אביטל: תודה רבה.

קארין אלהרר: זה נכון לגבי כל אזרח ואזרחית במדינת ישראל.

קארין אלהרר: אני רק רוצה לשאול שאלת הבהרה, גברת אביטל.

קארין אלהרר: הרצון של שר הרווחה, זאת אומרת אם אני הבנתי נכון את האמירה שלו, הוא רצה להיות בדיון ונבצר ממנו, אבל הוא ביקש שנקיים דיון נוסף בהשתתפותו, איזה אינטרס צריך להיות לו לבוא ולהגיד זה לא עובד טוב.

קארין אלהרר: זאת אומרת מאיפה הוא מגיע, לדעתך?

קולט אביטל: תראי, אני לא פוליטיקאית ואני לא באה הנה בשם שום מפלגה.

קולט אביטל: אני מניחה ששרים שונים רוצים להעביר לרשותם כמה שיותר סמכויות וכמה שיותר - - -

קארין אלהרר: אבל עם הסמכות באה גם החובה.

קולט אביטל: אני באמת לא באתי להתקיף אותו.

קולט אביטל: אין לי מושג מדוע הוא רוצה את זה.

קולט אביטל: אני רק יודעת שאם הכוונה היא להעביר למוסד לביטוח לאומי, לצערי קשה לומר שזה אחד המוסדות הכי יעילים במדינה ואני אומרת את זה בעדינות.

קולט אביטל: ולכן אני גם שמעתי אמירות שגזלו ממנו כספים מהאוצר, דברים שהתבררו שלא בדיוק היו כך.

קולט אביטל: קשה לי לבוא ולדבר על המוטיבציה שלו, אני רק חושבת שכנראה ששרים מסוימים רוצים שהכל יהיה מצוי אצלם ותחת חסותם.

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: השרה לשעבר לימור לבנת, יושבת ראש הקרן לרווחת ניצולי השואה, בבקשה, תוכלי להתייחס.

לימור לבנת: כן, תודה.

לימור לבנת: הקרן לרווחה לנפגעי השואה הוקמה לפני 22 שנה והיא הוקמה, כפי שאמרה כאן חברתי, חברת הכנסת לשעבר קולט אביטל, היום יושבת ראש מרכז הארגונים, על ידי ניצולי שואה ולמען ניצולי שואה.

לימור לבנת: היא הוקמה בשעתו על ידי יצחק ארצי.

לימור לבנת: כולם כבר הלכו לעולמם.

לימור לבנת: על ידי משה זנבר, היא הוקמה באמת על ידי אנשים שהיו כולם משכמם ומעלה, שעסקו בנושאים אחרים אבל ראו לנכון לעסוק בנושא הזה למען ניצולי השואה.

לימור לבנת: אני אולי אתן נתון: בשנת 2015 הקרן טיפלה ב-31,800 בקשות, לא בקשות אלא ניצולי שואה בסיעוד ארוך טווח.

קארין אלהרר: שזה אומר?

לימור לבנת: שזה אומר שכל ניצול שואה שזכאי מטעם הביטוח הלאומי, הוכר כמי שזכאי מטעם הביטוח הלאומי ל-150% נכות או 168% נכות וזה הביטוח הלאומי הוא מי שקובע, ומוכר כניצול שואה על ידי הרשות לזכויות ניצולי שואה במשרד האוצר או על ידי ועידת התביעות או על ידי ארגון שנקרא BG, ארגון גרמני, מוכר שניצול שואה.

לימור לבנת: כששני הדברים האלה משתלבים יחד, הוא זכאי לקבל עוד תשע שעות סיעוד, מעבר ל-16 או 18 שעות הסיעוד שהוא זכאי להן על ידי הביטוח הלאומי, עוד 9 שעות סיעוד נוספות שאנחנו בעצם נותנים אותן.

קארין אלהרר: אני רוצה הבהרה.

קארין אלהרר: בעצם 9 שעות הסיעוד הנוספות לא יכולות להינתן רק על ידי המוסד לביטוח לאומי.

לימור לבנת: לא.

לימור לבנת: הן ניתנות על ידינו.

לימור לבנת: עכשיו אני אסביר בדיוק את הנקודה החשובה הזו.

לימור לבנת: ראשית מקור המימון.

לימור לבנת: מדובר כאן בערך בחצי מיליארד שקלים לשנה.

לימור לבנת: שעות הסיעוד האלה ממומנות על ידי חצי מיליארד שקלים שממומנים ביחס של שני שלישים על ידי ועידת התביעות שמקבלת את הכסף מממשלת גרמניה - - -

קולט אביטל: למטרה הזאת.

לימור לבנת: לזה בלבד, ושליש על ידי הרשות לזכויות ניצולי שואה במשרד האוצר.

לימור לבנת: עכשיו צריך להבין.

לימור לבנת: לממשלת גרמניה ולוועידת התביעות יש שורה של דרישות כדי לתת את המימון הזה.

לימור לבנת: למשל, הם דורשים למלא טפסים, שכל מבקש, כל ניצולי שואה כזה שמבקש את 9 השעות, ימלא טפסים מסוימים, לא ניכנס כאן לפרטים כי זה לא חשוב כאן לצורך הדיון כרגע.

לימור לבנת: הם דורשים צילום של תעודת זהות, הם דורשים אישור זכאות, כי אם זה לא אישור זכאות שלהם, זה יכול להיות אישור זכאות כפי שאמרתי מגורם אחר והם דורשים דרישה נוספת, שהיא בדיקה של יומני הטיפול, כל ניצול שואה, גם כל קשיש אגב, זה לא שייך לניצול שואה, שמקבל מטפל או מטפלת, ממלא יומן שבו כל יום חותם על שעות הטיפול שהוא קיבל מהמטפל או מהמטפלת.

לימור לבנת: ובלי זה, בלי שאנחנו נבדוק את יומני הטיפול ליום ביומו, הם לא משלמים.

לימור לבנת: זו דרישה שלהם ודרישה של ממשלת גרמניה.

לימור לבנת: אנחנו עומדים לביקורת של ממשלת גרמניה, של ועידת התביעות, של הרשות לזכויות ניצולי שואה ושל מבקר המדינה.

לימור לבנת: אנחנו כפופים לארבע ביקורות מדי שנה, כל שנה.

לימור לבנת: אנחנו עומדים בכל הביקורת האלה לאורך כל השנים האלה.

לימור לבנת: אנשי מבקר המדינה ביקרו אצלנו רק לאחרונה, לפני עשרה ימים או שבועיים, או משהו כזה.

לימור לבנת: לאחרונה ממש.

לימור לבנת: אנחנו עומדים תחת הביקורות האלה לאורך כל השנים ועומדים בהן בהצלחה.

לימור לבנת: סימן שכנראה זה עובד.

לימור לבנת: אני מיד ברשותך, גברתי יושבת הראש, אחזור לנקודה הזאת ולשאלה ששאלת לגבי הכוונה של שר הרווחה, כפי שהוא הציג אותה בפני ראש הממשלה.

לימור לבנת: איך הוא אמר?

לימור לבנת: לסגור את הקרן.

לימור לבנת: אני אדגיש כאן, הקרן היא עמותה.

לימור לבנת: אי אפשר לסגור אותה.

לימור לבנת: מה שאפשר לעשות זה אחת משתיים.

לימור לבנת: או שבמקום שוועידת התביעות תממן את 350 מיליון שקלים, האוצר יממן את 350 מיליון שקלים לשנה.

לימור לבנת: לא נראה לי ששר האוצר יחבב את הרעיון הזה.

לימור לבנת: או שלחילופין ועידת התביעות תסכים במקום להעביר את זה לקרן, להעביר את זה - - -

קולט אביטל: היא לא תסכים.

קארין אלהרר: לביטוח הלאומי?

לימור לבנת: שנייה.

לימור לבנת: להעביר את זה לביטוח הלאומי.

לימור לבנת: אבל ברשותך אני מיד אחזור לנקודה הזאת, אבל אני רוצה להתייחס לעוד נקודה.

לימור לבנת: מה עוד למעשה עושה הקרן לרווחה לנפגעי השואה.

לימור לבנת: היא עושה עוד כמה דברים.

לימור לבנת: אנחנו גם אוספים תרומות ועושים גם שיתופי פעולה כדי לתת איזה שהוא טיפול הוליסטי ככל שניתן לניצולים שאנחנו בקשר איתם וגם לאלה שאנחנו לא בקשר איתם.

לימור לבנת: גם אלה שלא זכאים ל-9 השעות.

לימור לבנת: אנחנו בסך הכל נוגעים בכמעט 50,000 ניצולים בשנה.

לימור לבנת: זאת אומרת אותם 32,000 שעליהם דיברתי.

לימור לבנת: יש גם סיעוד אגב קצר מועד.

לימור לבנת: אנחנו קוראים לזה סולם וסולם בקהילה.

לימור לבנת: ניצולים שלא זכאים לסיעוד ארוך טווח, אבל פתאום נניח ניצול שבר את הרגל או קרה לו משהו ואז הוא בבית חולים וצריך סיוע כשהוא בבית חולים או כשהוא יצא הביתה עד אשר העניינים יסתדרו.

לימור לבנת: אז הוא זכאי ל-50 שעות שגם הן ממומנות על ידי הרשות לזכויות ניצולי שואה, כך שהמספרים ברבעון הראשון של שנת 2016 היו כ-2,600 ניצולי שואה זכאים לתכנית הזאת קצרת המועד.

לימור לבנת: אבל מתרומות ושיתופי פעולה, אנחנו עושים דברים נוספים שאף אחד אחר לא עושה אותם מלבדנו.

לימור לבנת: לדוגמא, בחודש מאי, לקראת יום השואה, אנחנו הכרזנו על – נקרא לזה מבצע – זו מילה קצת לא ראויה, אבל בכל זאת, פרויקט מיוחד של חלוקת משקפיים חינם לניצולי שואה.

לימור לבנת: אף גוף אחר לא עושה את זה מלבדנו.

לימור לבנת: זה נעשה כבר בעבר אמנם בקרן, זה לא משהו שאני המצאתי אותו, אבל אנחנו כאן ממש עשינו פרויקט מאד גדול עם פרסום מאד גדול, פרסום חינם.

לימור לבנת: שאף אחד לא יחשוב שאנחנו עושים פרסום בכסף, אנחנו לא עושים את זה, אבל פרסום חינם באמצעות ערוצי התקשורת השונים.

לימור לבנת: בחודשיים האחרונים אנחנו חילקנו למעלה מ-2,000 זוגות משקפיים חינם.

לימור לבנת: אנחנו עושים את זה בשיתוף פעולה עם הסופר פארם, אבל אנחנו מממנים מתרומות, אבל מאותו רגע אנחנו מקבלים כ-80 פניות טלפניות ביום, או טלפוניות או בפקסים, מניצולי שואה שמבקשים משקפיים.

לימור לבנת: לפני ימים אחדים היה ניצול שואה – וזו דוגמא אחת - שבדמעות סיפר שהוא קנה משקפיים בשוק ב-10 שקלים ואיזה אושר היה לו שהוא יכול היה לקרוא פתאום עם משקפיים שהוא מקבל.

לימור לבנת: יש משקפיים שהעלות לנו היא רק 100 שקלים, אבל יש משקפיים שהם מולטי פוקל ואז זה כבר כמה מאות שקלים.

לימור לבנת: יש כל מיני סוגים של משקפיים, זה גם לראייה מרחוק, זה גם לקריאה וכו'.

לימור לבנת: אנחנו כבר לא מסוגלים לעמוד בכמות הזאת, בדרישה ל-80 משקפיים ביום.

קארין אלהרר: לכמה אנשים אתם נותנים סיוע?

לימור לבנת: בסך הכל?

קארין אלהרר: כן.

לימור לבנת: אני מדברת על אלה שמקבלים סיוע ארוך טווח, סיוע קצר טווח וכל יתר הדברים, כמעט 50,000 איש.

לימור לבנת: תיכף אני אתייחס.

לימור לבנת: אני מדברת על דרישה ל-80 משקפיים ליום וזה משהו שאנחנו כבר כמעט לא יכולים לעמוד בו ואנחנו כרגע צריכים לעצור ולהגיד רגע אחד.

לימור לבנת: אנחנו צריכים להגיד לניצולים אנחנו עוצרים את הפרויקט הזה.

לימור לבנת: כאב הלב הוא פשוט עצום וגדול ואין לנו עוד מקורות מימון.

לימור לבנת: אני מיד אגיד גם למה אני אומרת את זה.

לימור לבנת: אנחנו גם נותנים ונתנו כבר 10,000 לחצי מצוקה במימון הקרן לידידות.

לימור לבנת: יש נושא נוסף של טיפולי שיניים.

לימור לבנת: הקרן לידידות וגם משרד הרווחה, סליחה.

לימור לבנת: יש פה עניין של טיפולי שיניים.

לימור לבנת: בעניין טיפולי שיניים, אף אחד, אבל אף אחד לא נותן טיפולי שיניים לניצולי שואה.

לימור לבנת: מדובר באנשים שצריכים וזקוקים לטיפולי שיניים.

לימור לבנת: חלקם זה סיפור עוד מימי השואה, שהייתה להם פגיעה מימי השואה, חלקם לאו דווקא, ומדובר כאן בקשישים שזקוקים לזה, אבל חלק גדול מהם זה באמת מתקופת השואה.

לימור לבנת: הם לא יכולים לאכול, הם לא יכולים לחייך.

לימור לבנת: עשינו פרויקט ויש לנו גם רופאי שיניים מתנדבים, יחד עם הסתדרות רופאי השיניים.

לימור לבנת: הם מתנדבים, אבל החומרים עולים כסף.

לימור לבנת: מישהו צריך לממן אותם.

לימור לבנת: הגיע אלינו רופא שיניים מתנדב, שהוא עושה שתלים.

לימור לבנת: ביום אחד הוא עשה שתלים חינם – שתלים, אני לא יודעת אם מישהו פה יודע – אבל מדובר כאן לפעמים ב-70,000-80,000 שקלים.

לימור לבנת: הוא עשה את הכל חינם ל-12 ניצולי שואה ביום אחד.

לימור לבנת: ואנחנו עושים עוד כמה סבבים כאלה עכשיו יחד איתו.

לימור לבנת: פשוט צדיק.

לימור לבנת: צדיק בדורו.

קארין אלהרר: אני רק רוצה לעשות שנייה סדר, כי באמת יש הרבה ארגונים.

קארין אלהרר: אתם הארגון היחיד, בעצם הגוף היחיד במדינת ישראל שמעניק משקפיים, לחצני מצוקה, טיפולי שיניים - - -

לימור לבנת: לא, לחצני מצוקה אנחנו לא היחידים.

קארין אלהרר: לא היחידים, אוקיי.

קארין אלהרר: טיפולי שיניים ושעות סיעוד נוספות על אלה שמקבלים מהמוסד לביטוח לאומי.

לימור לבנת: נכון, נכון.

לימור לבנת: יש לנו בנוסף, ואני ממש אנסה לקצר ולסיים את זה, יש לנו 2,100 מתנדבים, יש לנו כבר יותר מ-2,100, יש לנו 2,500 מתנדבים.

קארין אלהרר: מה זה, הפרח לניצול?

לימור לבנת: לא, לא, לא.

לימור לבנת: הפרח לניצול זה פרויקט של פעם בשנה.

לימור לבנת: 2,500 מתנדבים, שהולכים פעם בשבוע באופן קבוע לבקר ניצול שואה.

לימור לבנת: לכל אחד יש ניצול שואה, שהוא פעם בשבוע לפחות הולך לבקר אותו.

לימור לבנת: נוצרים שם קשרים בלתי רגילים.

לימור לבנת: הבדידות, הפגת הבדידות הזאת היא דבר באמת נדיר ובלתי רגיל, שמסייע להרבה מאד ניצולי שואה.

לימור לבנת: היו לנו 2,100 מתנדבים ובעקבות הפרויקט הזה שעשינו בחודש מאי לקראת יום השואה, עשינו כמה פרויקטים, אז נוספו לנו עוד 500 מתנדבים שבבת אחת באו ופשוט הציעו את עצמם ואנחנו כל הזמן בימי הדרכה למתנדבים האלה, משבצים אותם בכל הארץ.

לימור לבנת: זה פשוט פרויקט אדיר.

לימור לבנת: תראו, את כל זה כאמור אנחנו עושים מתרומות ושיתופי פעולה.

לימור לבנת: זה לא עניין פשוט.

לימור לבנת: אה, אנחנו עושים גם עוד דבר, הנגשה סיעודית לניצולי השואה.

לימור לבנת: גברתי יושבת הראש ומכובדי כאן, הכוונה היא לזה שניצול שואה שפתאום בריאותו מתדרדרת והוא זקוק לכיסא גלגלים, זה לא נכנס לאמבטיה, הוא לא יכול להיכנס כמובן, אז הוא צריך מקלחת, הוא צריך מעקה, דברים מהסוגים האלה.

לימור לבנת: אנחנו עושים את זה.

לימור לבנת: מי שעשה את זה עד השנה שעברה הייתה החברה להשבה שנתנה כל חודש לקרן 1,700,000 שקלים, לצורך העניין הזה.

לימור לבנת: אין יותר חברה להשבה.

יעל גרמן: יש חברה, רק אין כסף.

לימור לבנת: יש כסף והכסף - - -

יעל גרמן: יש חברה שלא ממלאת את תפקידה.

לימור לבנת: יש חברה.

לימור לבנת: אני עולה לך, חברת הכנסת יעל גרמן, השרה לשעבר, שלום לך.

לימור לבנת: יש חברה.

לימור לבנת: אני לא רוצה לקבוע שהיא לא ממלאת את יעודה, כי יש שם סכסוך בינה ובין ה - - - להתיישבות.

לימור לבנת: לא לי לפסוק איפה ומה.

יעל גרמן: שזה על הגב שלהם.

קארין אלהרר: יש מספיק ערכאות שמתעסקות בזה.

לימור לבנת: ברור שזה על הגב של ניצולי השואה.

לימור לבנת: אני לא מבינה אגב ואני שמה כאן סימן שאלה.

לימור לבנת: אני לא מבינה למה בית המשפט לא מכריע בעניין הזה.

לימור לבנת: זה סיפור של למעלה משנה.

קארין אלהרר: נכון.

לימור לבנת: כבר הייתה צריכה להתקבל הכרעה.

לימור לבנת: אני לא מצליחה להבין למה בית המשפט מתמהמה ולא מכריע.

לימור לבנת: כאן היה צריך לקבל הכרעה.

לימור לבנת: מבקר המדינה כאן לדעתי צריך להתערב.

לימור לבנת: אני אומרת את זה כי זה פשוט מזעזע אותי.

קארין אלהרר: הם לא יכולים להורות לבית המשפט להכריע, זה עניין של הפרדת רשויות.

לימור לבנת: לא, מבקר המדינה יכול לקרוא לבית המשפט.

קארין אלהרר: גם אני יכולה לקרוא.

קארין אלהרר: הנה, אני קוראת לבית המשפט להכריע.

לימור לבנת: הוועדה יכולה לקרוא לבית המשפט להכריע, לקבל החלטה סוף סוף.

קארין אלהרר: כן, כן.

לימור לבנת: זה סיפור שנמשך למעלה משנה ולא מגיע לכלל הכרעה ומי שניזוק מזה באמת זה ניצולי השואה.

קארין אלהרר: ללא ספק.

לימור לבנת: אנחנו השנה לקחנו על עצמנו, בגלל שהחברה להשבה כבר לא נותנת את הכסף הזה, לקחנו על עצמנו מתרומות, שוב.

לימור לבנת: לקחנו על עצמנו ואנחנו עושים את אותה הנגשה שפעם קראו לזה שיפוצים.

לימור לבנת: אני לא אוהבת לקרוא לזה שיפוצים, כי קראו לזה רמונט, וחשבו שעושים איזה שיפוצים כאלה לדירות.

לימור לבנת: אז זה לא.

לימור לבנת: זו הנגשה סיעודית.

לימור לבנת: תראו, כמו שאמרתי, אנחנו עומדים בביקורת בלתי פוסקת.

לימור לבנת: אנחנו כבר עברנו התייעלות מאד משמעותית מאז שהגעתי לקרן.

לימור לבנת: אנחנו גם פיטרנו אנשים.

לימור לבנת: ביום ראשון אנחנו עוברים למשרדים שהם משרדים קטנים יותר, בצורה משמעותית, גם זולים יותר, וכל זה על מנת באמת לחסוך בהוצאות תפעול, מה שקוראים במקומותינו תקורות ואנחנו אכן כבר עשינו את כל המהלכים הללו ואנחנו באמת במינימום של תקורות, כדי שכמה שיותר כסף ילך לניצולי השואה ולצרכים שלהם.

לימור לבנת: עם זאת, היכולת שלנו לגייס משאבים בכוחות עצמנו, היא בסך הכל מועטה.

לימור לבנת: אני אחזור לחצי שנייה לעניין טיפולי השיניים, אנחנו ישבנו במשרד לאזרחים ותיקים, לא אנחנו, מנכ"ל הקרן, יצחק זוננשיין, ישב יחד עם הצוות שלו במשרד לאזרחים ותיקים וסוכם על כך שנקבל 5 מיליון שקלים לצורך הסיוע בטיפולי שיניים, שזה לא הרבה כסף אבל זה יכול מאד לסייע.

קארין אלהרר: בהחלט.

לימור לבנת: אבל אחר כך, לאחר שסוכם, נאמר לי על ידי מנכ"ל המשרד, שזה רק בתנאי שיהיה לו מצ'ינג.

לימור לבנת: מאיפה יהיה מצ'ינג?

לימור לבנת: אז הוא אמר, אולי מהאוצר, אולי ממקום אחר, אנחנו בטח לא יכולים להביא מצ'ינג כזה.

לימור לבנת: בקיצור, מאז, זה סיפור של חודשים, לא קיבלנו אגורה אחת.

לימור לבנת: הוא אמר שיש לו אולי מקומות יותר חשובים לשים את 5 מיליון השקלים האלה אם הוא לא מקבל מצ'ינג.

לימור לבנת: אני את התשובה הזאת לא יכולה לקבל.

לימור לבנת: נערה הייתי וגם זקנתי, 14 שנים הייתי שרה במשרדי ממשלה ועוד יותר שנים, לא יותר, בערך, חברת כנסת, הכל ביחד 23 שנים, ואני לא יכולה לקבל תשובה כזאת.

לימור לבנת: אני ממש לא יכולה לקבל אותה.

לימור לבנת: אני חושבת שה-5 מיליון שקלים האלה, שעליהם דובר ועליהם אגב גם סוכם, צריכים להגיע אלינו לקרן, כדי שנוכל לתת אותם, וכפי שאמרתי לך אנחנו תחת ביקורות מתמידות כל הזמן לצורך טיפולי שיניים.

לימור לבנת: שום דבר לא הולך לשום דבר אחר.

לימור לבנת: כוח האדם שלנו הוא מצומצם מאד והדבר הזה צריך לקרות.

לימור לבנת: אני אחזור עוד חצי שנייה ברשותך, אני מתנצלת על הזמן שאני לוקחת כאן.

קארין אלהרר: לא, זה חשוב.

לימור לבנת: אני אחזור לנושא של שר הרווחה, שרוצה בעצם לסגור את הקרן ורוצה שהכסף יעבור לביטוח הלאומי מוועידת התביעות ומהרשות לזכויות ניצולי שואה, כי זה הכל הולך ביחד.

לימור לבנת: אי אפשר אחרת.

קארין אלהרר: גם הסיעוד וגם הטיפולים?

לימור לבנת: התרומות - - -

קארין אלהרר: אה, זה תרומות.

לימור לבנת: הוא לא יכול לקחת לנו את התרומות, אבל אם הוא ישאיר אותנו עם התרומות, לקרן אין שום ערך כמובן.

לימור לבנת: הטענה שלו היא שכיוון שבביטוח הלאומי כבר נותנים את ה-16 או את ה-18 שעות, אז מה צריך לעשות?

לימור לבנת: שום דבר.

לימור לבנת: עושים אנטר ובאנטר אחד, בלי בירוקרטיה ובלי שום דבר, אפשר לתת את 9 השעות הנוספות.

לימור לבנת: אני רוצה להגיד כאן, וכיוון שהשר לא נמצא כאן, אילו היה כאן הייתי אומרת את הדברים - - -

קארין אלהרר: יש כאן נציגים ממשרד הרווחה, דרך אגב?

<תמי מרוז: כן.

קארין אלהרר: שלום גברתי.

לימור לבנת: אילו השר היה נמצא כאן היה לי הרבה יותר נוח לומר את הדברים בנוכחותו.

לימור לבנת: חבל שהוא לא נמצא כאן, אבל אם תהיה ישיבה נוספת, אני אשמח להגיע ולומר את הדברים בנוכחותו.

לימור לבנת: אני לא אוהבת להגיד דברים כשאדם לא נוכח.

לימור לבנת: אז אני אומר את הדברים בזהירות הנדרשת ובאמת במינוריות הנדרשת גם.

לימור לבנת: הדברים אינם נכונים.

לימור לבנת: מדוע הם אינם נכונים?

לימור לבנת: משום שכפי שאמרתי בתחילת דברי, ועידת התביעות דורשת וממשלת גרמניה דורשת מאיתנו לעבור על כל יומי הטיפול, אחד אחד.

לימור לבנת: אגב, הביטוח הלאומי לא עובר על יומי טיפול של קשישים, אלא על מדגם של אם אני לא טועה 5%, תקנו אותי אם אני טועה.

לימור לבנת: נכון? 5%.

לימור לבנת: אני לא טועה.

לימור לבנת: על מדגם של 5% מיומני הטיפול.

לימור לבנת: ממשלת גרמניה דורשת מאיתנו לעבור על 100% מיומני הטיפול ובודקת אותנו, עושה אצלנו ביקורות ולכן אני אינני סבורה שהביטוח הלאומי-.

לימור לבנת: אני אגיד את זה אחרת: ונניח שהביטוח הלאומי יעבור על 100% מיומני הטיפול.

לימור לבנת: ונניח שהביטוח הלאומי יעמוד בדרישה של תעודת זהות לכל אחד.

לימור לבנת: ונניח שהביטוח הלאומי יעמוד בדרישה של מילוי טפסים לכל אחד.

לימור לבנת: ונניח שהביטוח הלאומי יעמוד בכל הדרישות של ועידת התביעות ושל ממשלת גרמניה – אז מה הועילו חכמים בתקנתם?

לימור לבנת: אז זה כבר לא אנטר.

לימור לבנת: אז כבר צריך לעשות את כל הפרוצדורה שנגדה מוחה השר.

לימור לבנת: אז מה נעשה עכשיו?

לימור לבנת: אז במקום לקחת את מה שעובד כרגע טוב, עכשיו נתחיל לעשות את הכל מהתחלה ועכשיו ניצולי השואה, שכבר מכירים את הקרן ויודעים איך לעבוד איתה וכו', ניקח אותם ונעביר אותם, רק משום שהשר רוצה עוד נחלה לעצמו, כמו שרוב השרים רוצים תמיד, ומכיוון שהייתי שרה, אני מרשה לעצמי לומר את זה.

לימור לבנת: אז אני חושבת שהדבר לא רק שהוא לא במקומו, אלא שפשוט טכנית איננו נכון ולא בטוח שהשר, כשאמר את זה, ידע מה הדרישות של ממשלת גרמניה ומה הדרישות של ועידת התביעות.

לימור לבנת: מה שאמרתי כרגע לגבי הדרישות האלה של ממשלת גרמניה ושל ועידת התביעות, אני אומרת בסמכות וברשות ולאחר שיחה נוספת שלי אתמול, לפני שבאתי לכאן, עם סגן נשיא ועידת התביעות בישראל, שלמה גור, שהרשה לי לומר את הדברים פה בוועדה היום, בשם ועידת התביעות.

לימור לבנת: כך שהדברים ידועים לי, אבל אני אומרת אותם בסמכות וברשות כאן היום לפרוטוקול ולוועדה.

לימור לבנת: תודה רבה.

לימור לבנת: את יתר הדברים אני אומר כשהוא יהיה כאן.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: רק למען ההגינות, אמרתי ששר הרווחה והשירותים החברתיים רצה להיות כאן, אבל אולי רק כדי לקבל תמונה אני אאפשר לנציגת משרד הרווחה, הגברת תמי מרוז, מפקחת ארצית, לומר את הדברים.

קארין אלהרר: אני מניחה שיש לכם תגובה לעניין.

<תמי מרוז: תודה לך.

<תמי מרוז: אני רוצה להבהיר שאני לא דוברת השר ולא יועצת השר.

<תמי מרוז: אני גוף מקצועי, שמנהל את שירותי הרווחה שניתנים לניצולי השואה במשרד שלנו.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

<תמי מרוז: ולכן אני לא יכולה להגיב לאמירה הזאת.

<תמי מרוז: אני רוצה לדבר על השירותים שאנחנו נותנים, ובתוכם הניצול התקציבי - - -

קארין אלהרר: רק שנייה, סליחה.

קארין אלהרר: כן, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: בוודאי הדברים שתאמר נציגת משרד הרווחה הם חשובים לגבי הדברים שמשרד הרווחה עושה, אבל נדמה לי שאולי כדאי ברמה העקרונית, לפני שאנחנו עוברים לנושא אחר, להגיד כמה מילים על הסוגיה.

קארין אלהרר: בבקשה, חבר הכנסת חנין הצטרף אלינו וגם חברת הכנסת, שרת הבריאות לשעבר, יעל גרמן.

קארין אלהרר: רק דב, אם ניתן לה - - -

דב חנין: מאד בקצרה.

קארין אלהרר: כי פשוט נורא חשוב שיהיה איזון בין הדברים.

דב חנין: לא, לא, אני אומר את זה מאד בקצרה.

דב חנין: אני גם מבין שנציגת משרד הרווחה לא מתכוונת להתייחס לסוגיה הספציפית הזאת, כי - - -

קארין אלהרר: לא, אני רוצה להתייחס עניינית.

קארין אלהרר: אני לא דנה בפוליטיקה.

קארין אלהרר: את הפוליטיקה השארתי בחוץ, בדלת, בכניסה לדלת כאן.

דב חנין: מאה אחוז, בהחלט.

דב חנין: גם אני לא מתכוון להתייחס לפוליטיקה.

דב חנין: אני רוצה לומר שני דברים.

דב חנין: ראשית, גברתי יושבת הראש, אני מברך על קיום הדיון הזה, כי זו שאלה שבעצם מציקה לכולנו.

דב חנין: אנחנו כולנו מסביב לשולחן הזה מגויסים כדי לנסות ולסייע במידת האפשר לניצולים, לשורדים ואנחנו גם יודעים שמושקע כסף, מושקעים מאמצים ויש הרבה גורמים מקצועיים שעושים עבודה גדולה.

דב חנין: ומטרידה אותנו, אותי מטרידה, אני לא רוצה לדבר בשם כולם, מטרידה אותי כל הזמן השאלה האם באמת אנחנו יודעים להבטיח שכל המאמצים שנעשים, ונעשים מאמצים גדולים, מגיעים בסופו של דבר לאותו ניצול, לאותה ניצולה - - -

קארין אלהרר: זו שאלת השאלות.

דב חנין: לאותו שורד, לאותה שורדת, וזה מחייב, גברתי יושבת הראש, באמת עבודת מיקרו.

דב חנין: ממש עבודת מיקרו מנג'מנט, כי בגדול נעשו תיקונים וגם בכל מקום שאנחנו מכירים פספוס במערכת, אנחנו מנסים לתקן אותו ואני אומר את זה ויש הרבה רצון ושיתוף פעולה מצד משרדי הממשלה השונים – משרד האוצר, הרשות לניצולי שואה, משרד הרווחה.

דב חנין: יש רצון טוב מסביב לשולחן.

דב חנין: אנחנו פה צריכים, ואני שמח שנמצאים איתנו נציגים ונציגות של ניצולי שואה, כי אנחנו צריכים את העזרה שלכם בלהבין איפה הנקודות שאנחנו לא רואים.

דב חנין: איפה הנקודות העיוורות שיש לנו במערכת.

דב חנין: אנחנו מדי פעם מקבלים תלונות כאלה ואנחנו מאד מאד מעריכים את התלונות האלה, הן נורא חשובות לנו.

דב חנין: זה עוזר לנו להבין איפה עדיין נמצאים באגים במערכת, שמחייבים טיפול ושינוי.

דב חנין: זו הערה ראשונה לגבי הדיון הכללי.

דב חנין: הערה שנייה, אני בכל זאת רוצה ואני בדרך כלל לא נוטה להיכנס לוויכוחים בין שרי הממשלה.

דב חנין: את יודעת, אני באופוזיציה, אז יש לי פריבילגיה בעניין הזה, אבל אני רוצה להגיד משהו בעניין של ניצולי השואה ולהגיד את הגישה שלי.

דב חנין: לאורך השנים התפתחו מכשירים שמאפשרים לנו כחברה, כמדינה, לטפל בבעיות של ניצולי השואה.

דב חנין: אני לא באתי להגיד כאן שהמכשירים האלה הם מושלמים וגם יכול להיות שאם היינו מתכננים את הדברים בשנת 1948, כשהוקמה המדינה, אולי היינו בונים את המכשירים אחרת.

דב חנין: אבל נראה לי שאנחנו נעשה טעות מאד גדולה אם בשביל איזה שהוא מהלך שנשמע נהדר:

דב חנין: בואו נפשט את ההליכים ונעשה את זה בקליק אחד, ואני בעד.

דב חנין: הלוואי שזה אפשרי וכולנו בעד.

דב חנין: אנחנו בעצם נזרוק גם כלים ארגוניים, גם המון המון ניסיון, גם המון ידע ובעצם ניכנס לאיזה שהוא סוג של ניסוי חברתי, שאולי אגב המטרה שלו היא טובה, אני אפילו מוכן באמת להתייחס לזה הכי בונפידה שבעולם.

דב חנין: אני פשוט נורא נורא חושש.

דב חנין: אני מסתכל למשל על הרשות לניצולי שואה.

דב חנין: דיברת על הקרן, הרשות שנמצאת במשרד האוצר.

דב חנין: אני אומר זה מאגר ידע אדיר שנמצא שם.

דב חנין: זה אנשים שלמדו מתוך הניסיון, גם מתוך שגיאות שנעשו.

דב חנין: הם כבר למדו, הם כבר הבינו, כבר יש להם יכולות, הם מתכווננים לטיפול בבעיות.

קארין אלהרר: דב, אתה זוכר שהגברת ממשרד הרווחה הייתה אמורה לדבר?

דב חנין: אני מסיים בזה.

קארין אלהרר: ביקשת הערה.

דב חנין: כן, כן, אני מסיים בזה.

קארין אלהרר: יש איזה נוהל כזה בכנסת – אני רק הערה, אני רק שאלה.

דב חנין: זהו, הנה, זה משפט הסיום.

דב חנין: הפנייה שלי, ויש כלל גדול ברפואה שאומר פרימום נון נוצ'רה – קודם כל אל תזיק.

דב חנין: וכיוון שאנחנו באמת עוסקים פה ברפואה, אנחנו עוסקים פה באמת בניסיון לסייע קצת, רפואית הייתי אומר, לאנשים שעברו את הדברים הכי קשים.

דב חנין: בואו נהיה מאד זהירים בלעשות עליהם עוד איזה שהוא מהלך של ניסוי - - -

קארין אלהרר: ברור.

דב חנין: שאולי יוביל לנזק.

קארין אלהרר: תודה רבה, חבר הכנסת חנין, שאתה גם יושב ראש השדולה לניצולי שואה ויישר כוח על העבודה המצוינת בשדולה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, גברתי, אני מתנצלת על ההפסקה המתודית.

<תמי מרוז: ובכן, אני באתי לספר על מה שאנחנו עושים כבר 8 שנים מתקציבנו ועל התוספות שאנחנו נותנים עוד שירותים, מתוך 40 מיליון שקלים שאנחנו מקבלים מתכנית יאיר לפיד, שיצאה לפני כשנתיים.

<תמי מרוז: ובכן, אנחנו מפעילים מועדונים שהם גם חברתיים אבל גם טיפוליים לניצולי שואה – 110 מועדונים ברחבי הארץ - - -

קארין אלהרר: שפזורים מדן ועד אילת?

<תמי מרוז: מקריית שמונה ועד אילת, כולל מועצות אזוריות, כולל יישובים קטנים, יישובים גדולים, בעיר ובכפר.

<תמי מרוז: אגב, המועדונים האלה מלאים מפה לפה ורק הולכים ומתגברים, שזה מדהים בפני עצמו.

<תמי מרוז: האוכלוסייה הזאת צורכת את השירותים בשקיקה ואנחנו בהחלט רואים עוד פניות, גם של הניצולים הצעירים יותר, שפעם לא ראו עצמם כמקבלי שירותים כאלה, שמצטרפים.

<תמי מרוז: אנחנו דואגים לשירותים לבתי ניצולי שואה שהם מרותקי בית, מתנדבים שפוקדים אותם, מתנדב קבוע פעם בשבוע ועוזר בהפגת בדידות, כל אחד על פי צרכיו.

<תמי מרוז: יש לנו את השירות הזה ב-50 רשויות מקומיות.

<תמי מרוז: אני מקווה שזה יתגבר.

<תמי מרוז: מתכנית לפיד אנחנו מקימים בחודשים האחרונים עוד כ-50 קהילות תומכות שהן ייחודיות לניצולי שואה.

<תמי מרוז: קהילה תומכת נותנת מערך גם של ביטחון, גם של בטיחות, גם של אב קהילה, שהוא בקשר עם הניצולים, וכל זה בסבסוד גדול יותר משאר הקשישים, ללא מבחן הכנסות.

<תמי מרוז: כל השירותים אנחנו נותנים לניצולי השואה ניתנים ללא מבחני הכנסות, מתוך הבנה שעצם היותו של האדם מוגדר כניצול שואה, זה נותן לו זכויות וצרכים שונים ויותר גבוהים משל שאר הקשישים.

<תמי מרוז: הבדידות אצל ניצולי השואה היא יותר קשה.

קארין אלהרר: רק לשם הבהרה, כי אני מודה שאני פחות מכירה.

קארין אלהרר: בעצם מי שמקבל הכרה מהרשות לניצולי שואה יכול להגיע אליכם?

קארין אלהרר: מי נותן את ההכרה הראשונית?

קארין אלהרר: איפה זה קרה?

<תמי מרוז: אנחנו נותנים שירות לניצול שואה, שהוכר על ידי כל גוף רשמי שמטפל בניצולי השואה.

<תמי מרוז: זה מהרשות לזכויות ניצולי שואה, זה מוועידת התביעות, זה מהממשלה שהחליטה למשל בחודשים האחרונים להכניס את יוצאי עיראק, שמקבלים רק חלק מההטבות ולא גמלאות חודשיות, אבל כל מי שהממשלה מכירה בו כך או אחרת, הוא אצלנו.

<תמי מרוז: אנחנו לא מפעילים שיקול דעת מי כן ומי לא, לשמחתי הרבה.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: בכמה אנשים אתם מטפלים?

<תמי מרוז: אני מעריכה שכולל הקהילות התומכות, אנחנו מגיעים בערך ל-40,00 ניצולים בכל מיני שירותים.

קארין אלהרר: על מה מבוססת ההערכה הזאת?

<תמי מרוז: סליחה.

<תמי מרוז: תיכף אני אגיד.

<תמי מרוז: כשאני מדברת על שירותים ייעודיים לניצולי שואה.

<תמי מרוז: כמובן שיש גם ניצולים שמטופלים במערכת הרווחה ככלל הקשישים, על צרכים ובעיות שיש להם כאזרחי המדינה- - -

קארין אלהרר: לא, זה ברור.

קארין אלהרר: אני מדברת - - -

<תמי מרוז: על שירותים ייעודיים.

קארין אלהרר: ספציפיים לניצולי שואה – 40,000?

<תמי מרוז: כ-40,000, כן.

<תמי מרוז: זה מבוסס על כמה פוקדים את המועדונים, כמה מגיעים אליהם מתנדבים שלנו, כמה חברים בקהילות תומכות וכמה יש לנו גם מועדונים, כשגם עכשיו אנחנו בתכנית לפיד מממנים מועדונים שדואגים גם לתזונה לניצולי השואה – שתי ארוחות ביום וארוחות לבתים לשבת, כולל הסעות ופעילות חברתית.

<תמי מרוז: כל זה ביחד כ-40,000 איש.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה רבה.

קארין אלהרר: הרשות לניצולי השואה, בבקשה.

<גליה מאיר-אריכא: קודם כל שמי עורכת הדין גליה מאיר-אריכא, אני היועצת המשפטית של הרשות ואני מאד ארצה להציג בפניכם בצורה סדורה ויחד עם זאת מבטיחה תמציתית, את פעילות הרשות לזכויות ניצולי השואה בכל ההיבטים שכמובן רלבנטיים לדיון.

<גליה מאיר-אריכא: אני רק אציין בקצרה שכשאתם תראו את הפעילות שלנו אתם לבד תתרשמו שאין ספק שחלק בלתי נפרד מהכוח שלנו, מהיכולת שלנו לקדם החלטות מנהליות, יוזמות אקטיביות לטובת ניצולי השואה, נובע אני חושבת מעצם היותנו במשרד האוצר ומעצם העובדה שיש לנו דלת פתוחה לשר האוצר לסגן שר האוצר, והזכרתם פה את המענק של החברה להשבה שלא שולם.

<גליה מאיר-אריכא: מי שהתערב בנושא הזה, נקט יוזמה, כמו שחברת הכנסת גרמן יודעת, ושילם את המענק לשני הרבעונים האחרונים בסכום של 60 מיליון שקלים זה היה משרד האוצר, וכך התקבלו שורה של החלטות מנהליות בנושא, כולל התכנית הלאומית.

<גליה מאיר-אריכא: אין ספק שחלק בלתי נפרד מזה, זה בעצם היותנו במשרד האוצר.

קארין אלהרר: רגע, התכנית של השר כץ מעוניינת לקחת גם את הסמכויות שלכם?

<גליה מאיר-אריכא: אני כרגע לא רוצה.

<גליה מאיר-אריכא: אני רוצה להיות זהירה.

<גליה מאיר-אריכא: אני גורם מקצועי.

<גליה מאיר-אריכא: אני רק - - -

קארין אלהרר: לא, מקצועית.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין.

לימור לבנת: קארין, אצל רינו צרור הוא אמר בפירוש שהוא רוצה להעביר את הרשות לניצולי שואה למשרד הרווחה, אבל אחרי זה כנראה ששר האוצר הבהיר לו שזה לא אפשרי, אז הוא ירד מזה.

קארין אלהרר: אוקיי, טוב.

<גליה מאיר-אריכא: אז אין ספק.

<גליה מאיר-אריכא: אני גם אומרת את הדברים בתור מי שעבדה לפני הרשות לזכויות ניצולי השואה במשרד האוצר חמש שנים, יש לי היכרות מעמיקה עם המערכת - - -

קארין אלהרר: את מכירה היטב את כולם, כן.

<גליה מאיר-אריכא: ואני מכירה את היכולות שלנו וזה בהקשר הזה.

<גליה מאיר-אריכא: בהקשר של הקרן לרווחה, אני רק אומר בקצרה שאנחנו בהחלט רואים חשיבות וכן יש משקל לכך שגוף ייעודי שמטפל בניצולי השואה יטפל גם בנושא הסיעוד.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו חושבים שחשוב שלניצול תהיה כתובת, שיהיה קשר אישי עם הניצול, שתהיה כתובת מיוחדת, ייעודית, לניצולי השואה בנושא וגם שמענו את כל הפעילויות נוספות שמבצעת הקרן.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו חושבים שצריך לקחת את כל זה בחשבון ושבהחלט זה בעל משקל, כל מה שנאמר כאן.

<גליה מאיר-אריכא: ברשותכם, הכנו מצגת ואני ארוץ עם המצגת.

<גליה מאיר-אריכא: זה פשוט יהיה הכי קצר ככה.

קארין אלהרר: אוקיי, בבקשה.

<גליה מאיר-אריכא: אז זו למעשה התמונה הכללית לגבי כל האוכלוסיות שמטופלות על ידי הרשות לזכויות ניצולי השואה.

<גליה מאיר-אריכא: אם אתם יכולים להתרשם באופן כללי, כבר תראו שאנחנו מטפלים בלמעלה מ-200,000 איש.

<גליה מאיר-אריכא: למעשה המספר המדויק נכון להיום הוא 212,000 איש והמספר הולך ועולה.

<גליה מאיר-אריכא: יש לנו פה 67,000 איש שמקבלים תגמול לפי חוק נכי רדיפות הנאצים.

<גליה מאיר-אריכא: זה כולל גם 50,000 שעלו לפני 1 באוקטובר 1953 וגם את כל המעגל הראשון שעלה לאחר מכן – 17,000 איש.

<גליה מאיר-אריכא: זו הקבוצה שנכנסה בעקבות התכנית הלאומית של יאיר לפיד ושזכתה לראשונה להשוואת זכויות מיולי 2014.

<גליה מאיר-אריכא: בנוסף יש לנו 83,000 איש שעלו לאחר 1 באוקטובר 1953.

<גליה מאיר-אריכא: הם לא נמנים על המעגל הראשון, והם מקבלים גם בזכות התכנית הלאומית לראשונה, מענק ופטור בתרופות.

<גליה מאיר-אריכא: לפני כן הסיוע היה בעיקר סיוע עקיף, באמצעות ארגונים חוץ ממשלתיים.

<גליה מאיר-אריכא: בעקבות התכנית לראשונה יש הכרה בחקיקה והם מקבלים מענק.

<גליה מאיר-אריכא: כמו אנחנו נותנים פטור בתרופות לכ-8,000 איש שהם מקבלי קצבאות מחו"ל – גרמניה, הולנד, בלגיה וכו'; ויש את האוכלוסיות החדשות הנוספות, שהתווספו בעקבות ההחלטה של שר האוצר מדצמבר 2015, והן מקבלות מענק ופטור מתרופות.

<גליה מאיר-אריכא: חשוב שהוועדה תכיר מה סל הזכויות שמגיע לניצול שואה.

<גליה מאיר-אריכא: הכוונה היא כמובן לכל הניצולים שנמנים עם המעגל הראשון, ללא קשר למועד העלייה ולכל מי שעלה לפני ה-1 באוקטובר 1953.

<גליה מאיר-אריכא: כפי שאתם רואים, אנחנו נותנים גם תגמול וגם הטבות.

<גליה מאיר-אריכא: חשוב לציין, התגמול שאנחנו נותנים לא ניתן לניצולים כי הם נזקקים.

<גליה מאיר-אריכא: כמו שנאמר פה, הם לא נזקקים והם לא מקרי רווחה.

<גליה מאיר-אריכא: הוא ניתן להם בגין הנרדפות, ולכן התגמול הוא תגמול קודם כל אוניברסאלי, וזה לא משנה מה מצב הכנסותיו של הניצול.

<גליה מאיר-אריכא: הוא מתחיל מ-2,200 - - -

קארין אלהרר: מה ההבדל ה-2,200 ל-5,500 שקלים?

<גליה מאיר-אריכא: לפי אחוזי הנכות.

<גליה מאיר-אריכא: ככל שהנכות עולה הוא מקבל יותר, לא קשור למצב ההכנסות.

<גליה מאיר-אריכא: כמובן שניצולים שמצב הכנסותיהם הוא נמוך, מקבלים תגמול סוציאלי מוגדל, וזה כהשלמה על כל הכנסותיהם הנוספות, והתגמול הזה נע בין 5,485 שקלים, כפי שאתם רואים, למעלה מ-10,000 שקלים, שוב, בהתאם למצב הנכות.

<גליה מאיר-אריכא: גם פה חשוב לי לציין שהמבחן שלנו הוא מבחן מקל ומיטיב וזה בשונה למשל מהמבחן שעורך המוסד לביטוח הלאומי להבטחת הכנסה.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו לא לוקחים בחשבון את הכנסת בן הזוג וזה לא משנה לנו מה יש לבן הזוג.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו מסתכלים רק על הכנסות של הניצול.

קארין אלהרר: זה בנפרד מההטבות שניתנות?

<גליה מאיר-אריכא: זה בנפרד.

<גליה מאיר-אריכא: זה תגמול חודשי.

<גליה מאיר-אריכא: לצד זה יש הטבות נלוות.

<גליה מאיר-אריכא: קודם כל ולפני הכל – מימון טיפול רפואי בכל המחלות המוכרות שקשורות לשואה.

<גליה מאיר-אריכא: ופה אני פותחת סוגריים ומבקשת להביא בפניכם מה כולל הטיפול הרפואי.

<גליה מאיר-אריכא: זה כולל הכרה בשורה של מחלות נוספות.

<גליה מאיר-אריכא: קיבלנו החלטה מיטיבה להכיר בשורה של מחלות נוספות, כאשר המשמעות היא כפולה.

<גליה מאיר-אריכא: גם מימון טיפול רפואי באותן מחלות וגם כמובן הגדלת התגמול, וזה כולל יתר לחץ דם, סכרת, אלצהיימר, מחלות עור וכו', וכל המחלות האלה.

<גליה מאיר-אריכא: זה בנוסף כמובן למחלות שהניצולים מוכיחים שיש להן קשר לשואה, כמו למשל נושא השיניים שהזכירה לימור לבנת.

<גליה מאיר-אריכא: אם לניצול יש פגימה בשיניים כתוצאה מאירועי השואה, כמובן שאנחנו נישא בכל מימון הטיפול הרפואי שקשור בזה, אבל בנוסף אנחנו גם נשלם עבור המחלות האלה.

<גליה מאיר-אריכא: כמובן כל ציוד רפואי ואורטופדי שקשור במחלות וזה לא משנה מה העלות שלו, גם אם זה קלנועית וכיסא ממונע, אנחנו נשלם את כל מה שנחוץ.

<גליה מאיר-אריכא: הבראה עם טיפולים כולל מלווה, אשפוז בבתי חולים, בבתי אבות סיעודיים, מימון טיפולים נפשיים, השתתפות בעובד זר, אשפוז סיעודי, השתתפות בפיזיותרפיה, טיפולים אלטרנטיביים.

<גליה מאיר-אריכא: זה כולל דיקור, שיאצו וטיפולים במים.

<גליה מאיר-אריכא: כל מה שנחוץ.

<גליה מאיר-אריכא: עכשיו, בצד הטיפול הרפואי אנחנו נותנים כמובן לכל הניצולים, וגם זה בעקבות התכנית הלאומית, פטור מלא בתרופות.

<גליה מאיר-אריכא: הפטור ניתן מראש, בעת רכישת התרופה בבית המרקחת, לכל הניצולים ובכל הקופות, וזה גם לא קשור למחלות המוכרות.

<גליה מאיר-אריכא: כל תרופת מרשם שבסל שירותי הבריאות.

<גליה מאיר-אריכא: בנוסף אנחנו משלמים מענק הבראה שמשולם אוטומטית בתחילת השנה לכל הניצולים, בסכום של 2,200 שקלים.

<גליה מאיר-אריכא: לאחרונה ממש קיבלנו החלטה מיטיבה שאומרת שניצול שואה מגיל 75 ומעלה, אוטומטית יהיה זכאי גם למימון מלווה.

<גליה מאיר-אריכא: כלומר צריך לראות כאן כאיזה שהוא סוג של מענק כפול, גם עבור הניצול וגם עבור המלווה.

<גליה מאיר-אריכא: כן.

<גליה מאיר-אריכא: בנוסף מענק ציוד ביתי, הנחה בארנונה, תגמול שארים לכל החיים.

<גליה מאיר-אריכא: זה חלק מהתכנית הלאומית של יאיר לפיד.

קארין אלהרר: מענק שנתי או מענק חד פעמי?

<גליה מאיר-אריכא: מענק שנתי, בוודאי.

יעל גרמן: וההנחה בארנונה?

יעל גרמן: אתם משפים את העיריות?

<גליה מאיר-אריכא: העיריות נותנות.

<גליה מאיר-אריכא: יש איזה שהוא הסדר אוצרי בין האוצר לבין העיריות.

<גליה מאיר-אריכא: העיריות מחויבות למתן הנחה בארנונה עד לגובה מסוים.

<גליה מאיר-אריכא: ברגע שניצול מוכר ברשות הוא מקבל מאיתנו אישור עבור הרשות המקומית הספציפית שבה הוא גר.

<גליה מאיר-אריכא: הניצול הזה זכאי להנחה בארנונה מתוקף החוק.

יעל גרמן: ואת זה העיריות נותנות.

<גליה מאיר-אריכא: כן.

<גליה מאיר-אריכא: גובה ההנחה משתנה מעירייה לעירייה, אבל הוא ניתן.

<גליה מאיר-אריכא: כמו שאמרתי מקודם, יש לנו דלת פתוחה לשר האוצר ולסגן שר האוצר ובאמת הם רואים חשיבות גדולה לנושא הזה, עד כדי כך שסגן שר האוצר כיבד אותנו בנוכחותו.

<גליה מאיר-אריכא: את רוצה שאני אעשה הפסקה או שאני אמשיך?

קארין אלהרר: לא, תמשיכי.

<גליה מאיר-אריכא: אוקיי.

<גליה מאיר-אריכא: גם תגמול שארים לכל החיים, מימון תוספת שעות סיעוד כפי שציינו קודם ובנוסף ניצולים שהם נזקקים, שמקבלים תגמול מוגדל, מקבלים בנוסף הטבות נוספות על כל ההטבות הרגילות שציינו.

<גליה מאיר-אריכא: זה מענק נוסף לנזקקים – 2,000 שקלים, הנחה במים, הנחה בחשמל, ויש כמובן את המענק הרבעוני של החברה להשבה, שאותו לא ציינתי ושאותו שילמנו בפעמיים האחרונות.

<מייקל לב: אפשר שאלה בבקשה?

<גליה מאיר-אריכא: כן, בהחלט.

קארין אלהרר: מי הדובר?

<מייקל לב: ארגון לניצולי השואה - - -

קארין אלהרר: רגע אדוני, בוא ניתן לה לסיים את ההצגה.

<גליה מאיר-אריכא: אני אסיים.

<גליה מאיר-אריכא: אני רצה עם זה, בסדר?

קארין אלהרר: רק מי אדוני, שאני ארשום לעצמי.

<מיכאל לבלוב: מיכאל לבלוב, עתיד ישראל, מרכז הגנה סוציאלי, ארגון ניצולי שואה.

<מיכאל לבלוב: העברתי פתק.

קארין אלהרר: טוב, תודה.

<גליה מאיר-אריכא: בסדר גמור, אני אסיים, כי אני רוצה שזה יהיה קצר ואני כמובן אתייחס לכל השאלות.

<גליה מאיר-אריכא: זו בעצם התכנית הלאומית בתמצית.

קארין אלהרר: חברים, בואו ניתן לה להשלים את המצגת.

<גליה מאיר-אריכא: זו התכנית הלאומית בתמצית, אלה הם רכיביה.

<גליה מאיר-אריכא: מה שבאמת מייחד את התכנית הלאומית, וזה בשונה מתכניות קודמות אחרות, שהיא נוגעת בכל האוכלוסיות.

<גליה מאיר-אריכא: באמת זה מה שיפה בה.

<גליה מאיר-אריכא: גם במעגל ראשון, גם במעגל שני, גם במי שעלה לפני 1 באוקטובר 1953.

<גליה מאיר-אריכא: למשל דורנר נגעה רק במי שעלה לפני.

<גליה מאיר-אריכא: תכנית סיוע 2007 נגעה רק במי שעלה אחרי 1 באוקטובר 1953.

<גליה מאיר-אריכא: התכנית של שנת 2014 נגעה בכל האוכלוסיות, גם במי שעלה לפני, גם במי שעלה אחרי וגם ניצולי שואה שמקבלים קצבאות מחו"ל.

<גליה מאיר-אריכא: זה מה שאפשר לנו לגבש את הרשימה הרחבה ביותר ואת המאגר ה - - -

קארין אלהרר: רגע, זה נותן מענה גם לאלה שעלו אחרי אוקטובר 1953?

<גליה מאיר-אריכא: כן, כן, מענה.

<גליה מאיר-אריכא: אני אסביר עכשיו איזה מענה.

<גליה מאיר-אריכא: אין ספק שלב התכנית קודם כל זה השוואת זכויות למעגל ראשון.

<גליה מאיר-אריכא: מעגל ראשון מקבל את אותן זכויות, ללא קשר למועד העלייה.

<גליה מאיר-אריכא: מעגל שני שעלה אחרי 1 באוקטובר 1953, מקבל מענק ופטור בתרופות.

<גליה מאיר-אריכא: זה סוג של התקדמות.

<גליה מאיר-אריכא: לפני כן הם לא הוכרו בחקיקה.

<גליה מאיר-אריכא: הם קיבלו סיוע באמצעות ארגונים חוץ ממשלתיים, ופה לראשונה הסדרנו סיוע ישיר לאוכלוסייה, אז אנחנו מכירים אותה.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו מגיעים אליה.

<גליה מאיר-אריכא: זו התכנית.

<גליה מאיר-אריכא: כפי שתראו, כל הצעדים בוצעו אפשר לומר באופן מיידי.

<גליה מאיר-אריכא: התכנית אושרה בחודש יוני.

<גליה מאיר-אריכא: בחודש יוני רובם המוחלט של הצעדים כבר בוצעו ואתם תראו את זה.

<גליה מאיר-אריכא: כל הצעדים היו יזומים, אקטיביים ואוטומטיים.

יעל גרמן: באיזו שנה?

קארין אלהרר: 2014.

<גליה מאיר-אריכא: 2014.

<גליה מאיר-אריכא: אתם תיכף תראו.

<גליה מאיר-אריכא: עשינו פה מהלכים באמת-באמת תקדימיים.

<גליה מאיר-אריכא: השוואת זכויות אוטומטית.

<גליה מאיר-אריכא: כבר בחודש יוני 18,500 איש נכנסו למערכת ללא צורך בהגשת בקשה, בלי עמידה בפני ועדות רפואיות.

<גליה מאיר-אריכא: הוכרו אוטומטית כזכאים לתגמול.

<גליה מאיר-אריכא: גם שילמנו להם את זה רטרואקטיבית מאפריל.

יעל גרמן: מה העלות השנתית של התכנית היום?

<גליה מאיר-אריכא: כבר נגיע לזה.

<גליה מאיר-אריכא: העלות השנתית היא מלמעלה ממיליארד שקלים.

<גליה מאיר-אריכא: אני כבר אומרת.

יעל גרמן: מעל מיליארד.

<גליה מאיר-אריכא: מעל מיליארד, כן.

<גליה מאיר-אריכא: בנוסף, במסגרת המהלך האוטומטי, ביצענו העברה אוטומטית ל-6,000 איש מקבלי הבטחת הכנסה, ישירות לקבלת תגמול מוגדל, שזה תגמול שהוא גבוה בהרבה, כמו שראיתם, מהבטחת הכנסה.

<גליה מאיר-אריכא: שוב, ללא צורך בהגשת בקשה, ללא צורך במבחני הכנסה.

<גליה מאיר-אריכא: כנ"ל לגבי המענק השנתי.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו כאן יצאנו במהלך מאד מאד ייחודי, גם מבחינת המהות שלו, גם מבחינת ההיקף שלו.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו איתרנו 85,000 זכאים פוטנציאליים שלא היו במערכת קודם לכן.

<גליה מאיר-אריכא: שוב, התכנית נכנסה לתוקף בחודש יוני, בחודש אוגוסט כבר היה כסף בחשבונותיהם של 85,000 איש שלא היו במערכת קודם לכן.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו שילמנו לאנשים לפני שהם הגישו בקשות, לפני שבדקנו את הזכאות שלהם.

קארין אלהרר: מדהים.

<גליה מאיר-אריכא: מדהים.

<גליה מאיר-אריכא: גם הגדלת הזכויות נעשית באופן אוטומטי.

<גליה מאיר-אריכא: את תגמול המינימום ביצענו באופן אוטומטי כבר בחודש יוני ל-29,000 איש.

<גליה מאיר-אריכא: מענק שנתי לנזקקים, ביצענו את זה ל-9,000 איש כבר בחודש יוני.

<גליה מאיר-אריכא: אותו דבר תגמול בן זוג לכל החיים וכנ"ל לגבי פטור בתרופות מרשם שבסל שירותי הבריאות.

<גליה מאיר-אריכא: כבר בחודש אוגוסט היו לנו ארבעה הסכמים חתומים מארבע קופות.

<גליה מאיר-אריכא: כבר מחודש אוגוסט הפטור ניתן במלואו בכל קופות החולים, לכל ניצולי השואה.

<גליה מאיר-אריכא: פטור שניתן מראש, אוטומטית כבר בבית המרקחת.

<גליה מאיר-אריכא: בכך למעשה אנחנו השלמנו את היישום של כל סעיפי התכנית הלאומית.

<גליה מאיר-אריכא: אין ספק, כשבוחנים את כל סעיפי התקציב, אנחנו מגיעים לסכום של למעלה ממיליארד שקלים.

<גליה מאיר-אריכא: יש פה גם את נציג אגף תקציבים, אם תרצו אנחנו נעבור על כל סעיף וסעיף תקציבי.

<גליה מאיר-אריכא: אין בזה בכלל ספק.

<גליה מאיר-אריכא: חשוב לציין שמאז התכנית הלאומית, ואני שמחה שסגן השר נמצא כאן, התקבלו שורה של החלטות מנהליות, שהביאו להכרה באוכלוסיות נוספות.

<גליה מאיר-אריכא: למעשה הכרה בעשרות אלפי זכאים חדשים, רובם נכנסים למעגל של מקבלי התגמולים, בעלות כוללת של 400 מיליון שקלים חדשים.

<גליה מאיר-אריכא: זה מה שציינתי קודם, שאני לא חושבת שהחלטות כאלה היו מתקבלות כל כך מהר אילולא באמת הנושא היה כל כך חשוב לסגן שר האוצר ולשר האוצר.

<גליה מאיר-אריכא: החלטות שהן לא שגרתיות.

<גליה מאיר-אריכא: בכלל, כל המכשיר הזה של החלטה מנהלית זה מכשיר שפותח במשרד האוצר, קודם כל על ידי סגן שר האוצר, אני מזכירה לכם, בספטמבר 2010.

<גליה מאיר-אריכא: מכשיר שנועד להרחיב אוכלוסיות, נועד לתת סיוע מהיר.

<גליה מאיר-אריכא: מכשיר שזכה גם לעידוד והכרה של בית המשפט העליון ובסופו של דבר גם עוגן בחוק של הכנסת.

<גליה מאיר-אריכא: זה התכניות האחרונות.

<גליה מאיר-אריכא: בנוסף, יש תכנית סיוע כרגע שעומדת על הפרק שעליה הכריז שר האוצר, שמתמקדת באותם ניצולים שעלו לאחר 1 באוקטובר 1953, בפרט בנזקקים מביניהם.

<גליה מאיר-אריכא: היא כוללת גם התייחסות למעגל הראשון וגם למעגל השני.

<גליה מאיר-אריכא: לגבי המעגל הראשון, יש כוונה לבטל את הניקוי של קרן סעיף 2.

<גליה מאיר-אריכא: כרגע לא ניכנס לזה, אבל הם מקבלים קצבה תלת חודשית מגרמניה, כשכרגע היא בעצם מקוזזת - - -

יעל גרמן: ההצעה של לנדבר.

<גליה מאיר-אריכא: נכון.

<גליה מאיר-אריכא: מקוזזת מהתגמול.

יעל גרמן: ושל רזבוזוב.

<גליה מאיר-אריכא: ואנחנו למעשה נבצע להם השלמה.

<גליה מאיר-אריכא: כלומר, המשמעות היא שאנחנו נשלם - - -

קארין אלהרר: זה מה שהצענו אתמול?

קארין אלהרר: זו ההצעה של טלי עכשיו?

יעל גרמן: לא טלי, אבל רזבוזוב.

<גליה מאיר-אריכא: גם טלי פלוסקוב, גם דב חנין.

<גליה מאיר-אריכא: מספר חברי כנסת - - - בנוסף, הגדלת מענק שנתי לכל המעגל השני, והגדלת גמלאות הבטחת הכנסה למעשה לכל הקשישים שמקבלים הבטחת הכנסה, מתוכם 57,000 איש כלולים במעגל השני.

<גליה מאיר-אריכא: זו תכנית שנאמדת בכחצי מיליארד שקלים.

<גליה מאיר-אריכא: כמו שתראו, אם אנחנו מונים את כל צעדי הסיוע האחרונים מאז התכנית הלאומית, אנחנו מגיעים לסכום תוספתי של 2 מיליארד שקלים לפחות.

<גליה מאיר-אריכא: כמה מילים לגבי הפעילויות שלנו בנושא מיצוי זכויות, כי בכל זאת זה נושא הוועדה.

קארין אלהרר: זה חלק מהעניין.

<גליה מאיר-אריכא: זה נושא הוועדה, כן.

<גליה מאיר-אריכא: אז קודם כל בכלליות אני רוצה לומר שנושא מיצוי זכויות זה חלק מ-DNA שלנו, של הרשות לזכויות ניצולי השואה.

<גליה מאיר-אריכא: זה חלק מהפעילות השוטפת שלנו.

<גליה מאיר-אריכא: זה כבר מתחיל בתהליך ההכרה הראשוני.

<גליה מאיר-אריכא: ברגע שניצול מבקש הכרה במחלה מסוימת, אנחנו מנחים את הרופאים לבדוק כל אינדיקציה - - -

קארין אלהרר: סליחה.

קארין אלהרר: מר רות, אני רואה שאתה מאד רוצה לדבר.

קארין אלהרר: אתה מיד אחריה.

<גליה מאיר-אריכא: אני כבר מסיימת, זה שקפים אחרונים.

<גליה מאיר-אריכא: אותו דבר – ניצול פונה למרכז מידע בקשר לעניין מסוים, מרכז המידע מונחה לתת לו תשובה גם לנושאים אחרים ולעשות מיצוי זכויות גם בנושאים אחרים, כך שבאמת זה חלק מה-DNA שלנו.

קארין אלהרר: מי מסייע במיצוי הזכויות ברשויות המקומיות?

<גליה מאיר-אריכא: אז עכשיו אני אסביר את הכל.

<גליה מאיר-אריכא: קודם כל אנחנו מגיעים לפריפריה, מקריית שמונה ועפולה שבצפון ועד באר שבע ואילת שבדרום, באמצעות מרכזי מידע ניידים.

<גליה מאיר-אריכא: כל ניצול תושב הרשות מקבל הודעה אישית עם תאריכים קבועים מראש איפה ניפגש, עם מקום מפגש קבוע, ושם אנחנו נותנים לו את מיצוי הזכויות.

<גליה מאיר-אריכא: בנוסף יש לנו פרויקט יפיפה של מיצוי זכויות עם הרשויות המקומיות, ופה אני אפתח סוגריים.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו פיתחנו כלי מחשובי שפותח רק על ידינו, באמצעות מפתח של ארץ לידה, שנת לידה ושנת עלייה, שאנחנו באמצעותו מאתרים זכאים פוטנציאליים לקבל זכויות כניצולי שואה.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו העברנו רשימות ל-50 רשויות מקומיות, שכוללות גם את הזכאים הפוטנציאליים וגם זכאים שנמצאים אצלנו במערכת.

<גליה מאיר-אריכא: בצד הרשימות אנחנו מעבירים להם את כל הזכויות הפוטנציאליות.

<גליה מאיר-אריכא: כלומר, תפרנו חליפת זכויות לכל זכאי וזכאי, כך שההגעה היא גם אקטיבית עד לבית הניצול וגם הגעה ממוקדמת.

<גליה מאיר-אריכא: ומה שיפה בתהליך הזה, שכל התהליך מסתיים בביקור אחד, בלי לטרטר את הניצול, במינימום בירוקרטיה.

<גליה מאיר-אריכא: מי שמגיש את הטפסים זה לא הניצול, זה נציג הרשות המקומית.

<גליה מאיר-אריכא: יש עבודה מרוכזת בין הרשות המקומית לבין הרשות לזכויות ניצולי השואה.

<גליה מאיר-אריכא: יושבת פה מנהלת מרכז המידע שלנו, אילנית, תותחית.

<גליה מאיר-אריכא: היא יכולה לספר על זה.

<גליה מאיר-אריכא: היא מקבלת רשימות והיא מעבירה רשימות חזרה.

<גליה מאיר-אריכא: באמת, פרויקט יפיפה, כבר ביצענו אותו בכמה רשויות.

<גליה מאיר-אריכא: רק בירושלים אנחנו מיצינו זכויות ל-20,000 איש.

<גליה מאיר-אריכא: חוץ מזה יש לנו שיתופי פעולה עם עובדים סוציאליים, עם בתי חולים, בתי אבות.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו נותנים להם הדרכה, מבצעים מיצוי זכויות יזום.

<גליה מאיר-אריכא: יש לנו את מרכז המידע הלאומי שנותן מידע לא רק בקשר לזכויות שאנחנו נותנים, אלא גם בקשר לזכויות בגופים אחרים.

<גליה מאיר-אריכא: יש לנו אתר אינטרנט שאנחנו הקמנו בשיתוף עם כל זכות, שכולל גם את הזכויות שלנו, גם זכויות מגופים אחרים.

<גליה מאיר-אריכא: מחשבון זכויות, שאת זה גם פיתחנו בתקופתו של שר האוצר הקודם.

יעל גרמן: יאיר לפיד.

<גליה מאיר-אריכא: כן.

<גליה מאיר-אריכא: הסדרנו סיוע משפטי בחינם.

קארין אלהרר: אמרנו בלי פוליטיקה.

יעל גרמן: הכל פוליטי.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו מפעילים שולחן עגול לאומי בשיתוף גופים גם ממשלתיים וגם חוץ ממשלתיים.

<גליה מאיר-אריכא: כיום עומדת על הפרק הקמה של מערך תומך, שנועד לשתי מטרות: גם להפגת הבדידות לניצולים עריריים, וזה יבוצע באמצעות הג'וינט; ומערך נוסף לתיאום טיפול רפואי לערירים, שהם גם מרותקי בית.

<גליה מאיר-אריכא: זה כרגע על הפרק.

<גליה מאיר-אריכא: חוץ מזה יש לנו מבצעים יזומים ואקטיביים לפי תכנית הסיוע הרלבנטית, אם זה ה-85,000 איש שאיתרנו במסגרת התכנית הלאומית, אם זה עכשיו זכאות חדשה שיש ליוצאי בולגריה.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו שולפים את כל יוצאי בולגריה לפי מפתח מסוים ואנחנו פונים אליהם באופן יזום.

<גליה מאיר-אריכא: ואם זה זכאות שהייתה ליוצאי רומניה, מקבלי הבטחת הכנסה, שלפנו את כולם והעברנו לוועידת התביעות.

<גליה מאיר-אריכא: עשינו פניה יזומה.

<גליה מאיר-אריכא: ועידת התביעות עשתה את הפניה.

<גליה מאיר-אריכא: מבצעים יזומים שאין ספק שכל הפעילויות האלה הביאו גם להכרה בעשרות אלפי זכאים חדשים וגם להגדלת הזכויות לעשרות אלפי זכאים קיימים, חד משמעית.

<גליה מאיר-אריכא: חלק בלתי נפרד מהפעילויות שלנו בנושא של מיצוי זכויות, זה כמובן העברת רשימות.

<גליה מאיר-אריכא: חשוב לי להראות את זה, שתראו שיש סנכרון מוחלט מול כל הגופים שמעניקים סיוע.

<גליה מאיר-אריכא: העסק כמו שאומרים דופק כמו שעון.

<גליה מאיר-אריכא: כל חודש אנחנו מעבירים רשימות לקופות חולים, לרשות המים, לחברת החשמל, למשרד השיכון שנותן 10% סיוע בשכר דירה.

<גליה מאיר-אריכא: למשרד הקליטה שנותן סיוע לנזקקים בדיור ציבורי.

<גליה מאיר-אריכא: החברה להשבה.

<גליה מאיר-אריכא: יש חלק מהגופים שמקבלים חלק מהרשימה, למשל רק נזקקים.

<גליה מאיר-אריכא: יש גופים שמקבלים את כל הרשימה, כמו המוסד לביטוח לאומי שמקבל מאיתנו את הרשימה.

<גליה מאיר-אריכא: כל 25 בחודש הוא מקבל את כל הרשימה לצורך מיצוי זכויות.

לימור לבנת: איך יכול להיות?

לימור לבנת: השר אמר שהוא לא קיבל רשימה.

<גליה מאיר-אריכא: אין דבר כזה.

<גליה מאיר-אריכא: המוסד לביטוח לאומי קיבל כל 25 בחודש את כל הרשימה.

<גליה מאיר-אריכא: אני אגיד לך גם למה הוא מקבל את כל הרשימה.

<גליה מאיר-אריכא: הרי אני כל חודש - - -

לימור לבנת: אבל השר אמר ששכחתם לתת לו.

לימור לבנת: איך יכול להיות?

<גליה מאיר-אריכא: גברת לבנת, הרי כל חודש אנחנו נותנים פטור בתרופות.

<גליה מאיר-אריכא: מספיק שמתווסף ולו ניצול אחד שצריך לקבל מאיתנו פטור בתרופות, אני צריכה לדעת לאיזו קופה הוא משויך.

<גליה מאיר-אריכא: הרשימה עוברת - - -

לימור לבנת: יש - - - זה לא הגיוני.

<גליה מאיר-אריכא: אז בפעם הבאה אני אביא.

<גליה מאיר-אריכא: את יודעת מה?

<גליה מאיר-אריכא: לדיון הבא אני אביא את נציגי המחשוב.

<קריאה: היא צינית.

<קריאה: היא יודעת.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו מבינות אחת את השנייה.

<גליה מאיר-אריכא: אני רק מציעה שאולי לדיון הבא נביא את נציגי יחידת המחשוב.

לימור לבנת: זה היה בשביל הפרוטוקול.

יעל גרמן: הפרוטוקול לא שומע את הטון.

<גליה מאיר-אריכא: אני כבר מסיימת, עוד שני שקפים.

קארין אלהרר: לא, לא.

<גליה מאיר-אריכא: מסיימת, מסיימת, מסיימת.

לימור לבנת: אני חושבת שהיא מסבירה טוב מאד למה צריך להעביר את הרשות למשרד הרווחה.

<גליה מאיר-אריכא: אני רק רוצה לומר, רק כדי שתתרשמו, באמת, זה רק להתרשמות כללית, שתתרשמו מסדרי הגודל, מההיקפים שבהם הרשות עובדת, כי אנשים לא מודעים לזה.

<גליה מאיר-אריכא: רק לדוגמא, מספר הפניות שמטופלות במרכז מידע ביום עומד על 2,500 פניות.

<גליה מאיר-אריכא: בעוד שאנחנו יושבים פה כבר נכנסו כ-1,000 פניות וטופלו על ידי מרכז המידע.

<גליה מאיר-אריכא: 55,000 פניות בחודש.

<גליה מאיר-אריכא: מספר התביעות שמטופלות במחלקת תביעות – 11,000 תביעות בחודש.

<גליה מאיר-אריכא: בקשות לטיפול רפואי – 7,000 בקשות שטופלו בחודש.

<גליה מאיר-אריכא: מספר הפניות שמטופלות ביחידת הדואר שלנו, 33,000 פניות בחודש.

<גליה מאיר-אריכא: זה היקפים שקשה להבין אותם, קשה לדמיין אותם, עד שלא רואים אותם בעיניים.

<גליה מאיר-אריכא: עד שלא רואים את כל המזוודות האלה, מזוודות שנוסעים איתן לחו"ל, שאלה המזוודות שאיתן מגיעים הנציגים ומביאים לנו כל יום דואר.

<גליה מאיר-אריכא: כל יום.

<גליה מאיר-אריכא: כל יום.

<גליה מאיר-אריכא: לפעמים כמה פעמים ביום.

יעל גרמן: כמה כוח אדם יש לכם?

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו כ-100 עובדים ברשות שמטפלים בכל המערך הזה, ב-212,000 זכאים, וכמו שאמרתי, התביעות ממשיכות להגיע וממשיכות להיבדק.

<גליה מאיר-אריכא: זה פשוט בלתי נתפס.

<גליה מאיר-אריכא: ואני רוצה לציין שאם צריך הם עובדים גם לילות והעובדים שלנו עובדים כרגע גם בימי שישי ונציגי הארגונים יכולים להעיד על כך, שהם מקבלים מיילים בימי שישי.

<גליה מאיר-אריכא: וזה עובדי מדינה, זה בכלל לא שגרתי וזה לא מובן מאליו.

<גליה מאיר-אריכא: שני שקפים אחרונים, כמו שאתם רואים.

קארין אלהרר: לא, היינו בשניים קודם.

<גליה מאיר-אריכא: אוקיי, אני יכולה לדלג על זה.

<גליה מאיר-אריכא: זו התפתחות האוכלוסייה על פני שנים, זה התקציב, וכמו שתראו לעניין המיליארד שקלים, אם בשנת 2013 התקציב שהוקצה לנושא עמד על פחות מ-3.1 מיליארד שקלים, בשנת 2015 התקציב עומד על 4.3 מיליארד.

<גליה מאיר-אריכא: שנית, אין ספק שמדובר בתוספת של למעלה מ-1.2 מיליארד שקלים, תוספת שמבטאת את העלות של התכנית הלאומית.

לימור לבנת: תגידי מאיפה בא המיליארד הנוסף לפחות, בשביל יושבת ראש הוועדה וחברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: מיאיר לפיד.

קארין אלהרר: אמרה את זה חברת הכנסת.

<גליה מאיר-אריכא: את זה יגיד סגן שר האוצר.

<גליה מאיר-אריכא: כמו שאמרתי, מה שחשוב לומר שמאז והעלייה הנוספת בתקציב עוד לא מבוטאת פה, וכמו שאמרנו מאז בעצם הוקצה ומוקצה עוד מיליארד שקלים נוסף לנושא.

<גליה מאיר-אריכא: אולי סגן שר האוצר יעיד על זה גם.

קארין אלהרר: אז אני אבקש, חברת הכנסת גרמן, את תאפשרי לנו לשמוע את הניצול - - -

יעל גרמן: כן, את סגן השר?

יצחק כהן: לא, לא, תדברי לפני.

קארין אלהרר: את מר רות, אפשר לשמוע קודם ברשותכם?

קארין אלהרר: מכובדי?

קארין אלהרר: בבקשה אדוני.

קארין אלהרר: רק בואו נגביל את עצמנו בזמנים, כדי שנוכל לשמוע כמה שיותר.

קארין אלהרר: בבקשה.

<מר רות: אז אני כבר מעיר ליושבת ראש הוועדה, סליחה שאני אומר את זה, שתמיד כשמגיעים לניצולים מבקשים לקצר.

קארין אלהרר: לא, לא, בכלל לא.

קארין אלהרר: תאריך.

<מר רות: אבל גברתי, אני מבקש להחזיר את הדיון להתחלה, מה שאת אמרת.

<מר רות: שאלת על המיליארד שקלים.

<מר רות: אני רוצה לומר במפורש שיש התקדמות עצומה מאז ששר האוצר הקודם התחיל את הטיפול בניצולי השואה, וזה נמשך עם שר האוצר הנוכחי.

<מר רות: יש התקדמות גדולה במשרד המשפטים.

<מר רות: יש התקדמות גדולה במשרד האוצר ואני חושב שיש עוד הרבה מקום גם לנושאים נוספים ועל זה אני רוצה לדבר.

<מר רות: קודם כל הזכירו הגברת קולט אביטל וגם הגברת ליבנת את הנושא של משרד הרווחה.

<מר רות: אני רוצה לומר שאני לא מכיר ניצול אחד שחושב שזה נכון להעביר למשרד הרווחה את הטיפולים בניצולי שואה.

<מר רות: אני שומע יום יום ברדיו ואני יודע שבמשפטים לומדים באקדמיה איך לנהל במשפטים.

<מר רות: אני יודע שבאקדמיה לומדים איך לנהל רואי חשבון, אבל אני לא יודע מי מלמד באקדמיה איך לטפל בביטוח הלאומי, אלא בחברות פרטיות.

<מר רות: מה שהרווחה רוצה כנראה, שאנחנו כל הניצולים נפנה לחברות פרטיות והן תרווחנה והן תטפלנה בנושאים שלנו בביטוח הלאומי או במשרד הרווחה.

<מר רות: אני חושב שזה הזוי.

<מר רות: עכשיו אני מבקש לדבר לגבי החברה להשבה.

<מר רות: הוזכר פה המשפט שמתנהל שנה שלמה.

<מר רות: אני חושב שזה כבר מתנהל שנתיים.

<מר רות: אני רוצה לומר שאני לא שמעתי ממבקר המדינה, שנוכח פה, שהם טיפלו בנושאים האלה.

<מר רות: לגברת קולט מגיעות כל הזכויות שהתחילה את הטיפול בנושא של הרכוש היהודי, רכוש הנספים בכנסת, אבל אני הייתי בין יוזמי הקמת החברה להשבה ואני גם רוצה לומר שאני הודעתי ואני גם אומר את זה כאן, שלפי דעתי המדיניות של החברה להשבה היא מוטעית.

<מר רות: יש קרוב למיליארד שקלים ולא נעשתה שום פעילות בכדי למסור את זה לניצולים וגם לו ליורשים.

<מר רות: ברור כבר כיום שבעוד שנה, כשהחברה תתחסל, או שנה וחצי, יהיו סכומים אגדתיים של 600 מיליון שקלים בקופה, שאיש לא יודע מה קורה איתם, מה ילך איתם ולא מוכנים גם לדון על זה.

<מר רות: לגבי המשרד לשוויון זכויות, אני רואה במסגרת מרכז הארגונים עבודה עצומה שיש להשקיע בשביל לקבל הקצבה ודברים על הקצבות של שנת 2015 ואמצע שנת 2016.

<מר רות: נראה לי שיש מקום שמבקר המדינה יבדוק מה קורה בנושא הקצבות, מדוע זה לא משתנה ומדוע לא להקל על הארגונים של הניצולים לקבל את הכספים.

<מר רות: אני רוצה לומר מילה אישית לגברת לבנת, שאני מכיר אותה, אבל לא יותר מזה, כאשת ציבור.

<מר רות: אני יודע שהיה מאמץ עצום גם לגייס את קולט אבל גם לגייס את הגברת לבנת, לנהל את קרן הרווחה.

<מר רות: אני שיתפתי פעולה בזמנו ורוב האנשים לא מכירים, אבל גם עם ארצי וגם עם זנדבר וגם עם פלוק - - -

<אריאלה: רגע, ממייסדי העמותה הפרלמנטארית.

קארין אלהרר: רגע, הוא יודע לדבר שוטף, לא לעזור לו.

לימור לבנת: מייסדי הקרן.

<מר רות: טוב, בסדר, אני מדבר.

<מר רות: אריאלה, תודה.

<מר רות: הם עסקו גם בהקמת העמותה הפרלמנטארית, אבל גם במרכז הארגונים, גם בקרן הרווחה ואם מקודם הזכרת שאנחנו לא רוצים לבקש סליחה, אני מרגיש להגיד סליחה לגברת לבנת, שהיא בכלל צריכה להגן על נושא שהוא מובן מאליו.

<מר רות: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה רבה אדוני.

קארין אלהרר: חברת הכנסת גרמן, בבקשה.

יעל גרמן: כן, תודה רבה לך, ובאמת גם אני מברכת אותך, חברת הכנסת קארין אלהרר, יושבת ראש הוועדה, על הדיון הזה, שהוא מאד מאד חשוב.

יעל גרמן: אני רוצה לומר לך כמה שבשנה האחרונה אני בכל זאת עוסקת בנושא וזו פעם ראשונה ששמעתי את הסקירה המאלפת של הרשות.

<גליה מאיר-אריכא: תודה.

יעל גרמן: שהיא פשוט בלתי רגילה, וכמו שאמרה השרה וחברת הכנסת לשעבר, לימור לבנת, אני חושבת ששכנעת אותנו מדוע זה לא צריך לעבור לרווחה ולהישאר במקום הזה.

<גליה מאיר-אריכא: תודה.

יעל גרמן: אבל יתרה מזו, הסיבה שבשנה האחרונה אנחנו עוסקים בנושא, זה בעיקר בגלל החברה להשבה.

יעל גרמן: החברה להשבה, כמו שקולט אביטל אמרה לנו כאן, נוסדה כדי להשיב את הנכסים של ניצולי השואה, אבל מטרתה הייתה גם ברגע שמגלים וחושפים את הנכסים, לתת אותם ליורשים ומה שנשאר לחלק לניצולים.

יעל גרמן: ולא רק זה, אלא שבתוך החוק שהכנסת חוקקה, בכלל כל החברה הוקמה על ידי הכנסת, החברה הייתה מחויבת להעביר 150 מיליון שקלים בשנת 2015 ו-135 מיליון שקלים השנה והיא לא העבירה.

יעל גרמן: מזל שבאמת הרשות הוציאה את הכסף מכיסה כל פעם לפני החג.

יעל גרמן: פעם זה היה ממש בסמוך לראש השנה.

<גליה מאיר-אריכא: וסגן שר האוצר ושר האוצר.

<גליה מאיר-אריכא: זו החלטה שלהם - - -

יעל גרמן: כן, לסגן שר האוצר חבר הכנסת איציק כהן מגיע באמת יישר כוח גדול מאד על המחויבות וגם על המהירות והיעילות - - -

קארין אלהרר: לגמרי.

יעל גרמן: על כך שהוא באמת פתר את כל הבעיות הבירוקרטיות שאפשר היה להערים ולא לתת.

יעל גרמן: פעם אחת זה היה באמת בספטמבר - - -

<גליה מאיר-אריכא: בערב חג הפסח.

יעל גרמן: נכון, וכנראה שצריך יהיה שוב, לקראת ראש השנה הקרוב.

יצחק כהן: ושר האוצר.

יעל גרמן: ושר האוצר, ללא ספק.

יעל גרמן: אתה יודע, לסגן שר הסמכויות שאובות מן השר, אז ברור שגם הוא.

יעל גרמן: אם לסגן השר, אז זה גם השר, ללא ספק.

יעל גרמן: אני בכל זאת רוצה לבוא ולומר כאן שבעיני התפקוד של החברה להשבה הוא שערורייתי.

יעל גרמן: אני חושבת שהיא סיימה את תפקידה.

יעל גרמן: היא בעצמה מודה שהיא לא מוצאת יותר את הנכסים.

קולט אביטל: את הנכסים כן, את היורשים לא.

יעל גרמן: את היורשים, נכון, נכון.

יעל גרמן: תודה רבה על התיקון, נכון.

יעל גרמן: נכון קולט, את צודקת, בוודאי, היא לא מוצאת יותר את היורשים, ברור.

<קריאה: ובינתיים מקבלים משכורות שם.

יעל גרמן: ובינתיים מקבלים משכורות, ובינתיים הכספים, וזה נכון, יש לה רכוש של מיליארד שקלים ובינתיים הניצולים לא מקבלים, ולכן אם ניתן בעזרת מבקר המדינה או בעזרת הוועדה, או בכל עזרה אחרת.

יעל גרמן: אני יודעת שגם יושב ראש ועדת הכספים, גפני, מחויב לנושא – לפרק את החברה כמה שיותר מהר ומכיוון שממילא 100% מהמניות שלה שייכות למדינה, הרי שממילא כל הרכוש שיעבור למדינה, וזה באופן אוטומטי, יעבור למקום שבו אני רואה שיש גם יעילות וגם הוא מגיע לניצולים ובזה לדעתי צריך לטפל.

קארין אלהרר: תודה, תודה רבה.

קארין אלהרר: אדוני סגן השר.

יצחק כהן: כן, תודה רבה.

יצחק כהן: אני קודם כל רוצה להודות לך על הדיון הנפלא הזה.

יצחק כהן: אני מצטער שאיחרתי.

יצחק כהן: את יודעת למה איחרתי?

יצחק כהן: כי הלכנו מפה לא מזמן.

קארין אלהרר: זה נכון, לא הספקנו הרבה.

יצחק כהן: אז באמת יישר כוח, סביב שולחן אחד לקבל סקירה מרתקת מגליה מהרשות לזכויות ניצולי השואה.

יצחק כהן: אני יודע מה הם עושים.

יצחק כהן: אני חושב שזה דוגמא ומודל לכל יחידה ממשלתית אחרת.

יצחק כהן: אם רוצים לעשות בנצ'מארק בין יחידות ממשלתיות, אני תמיד שולח אותם לרשות, שיראו איך עובדים.

יצחק כהן: איך יחידה ממשלתית צריכה לעבוד.

יצחק כהן: זה מעל ומעבר, במסירות ובאחריות וברגישות, ואני חושב שהמדד הכי בולט זה שמתוך תקציב של 4.3 מיליארד שקלים, שקל אחד לא חוזר לאגף התקציבים, נכון?

<גליה מאיר-אריכא: זה נכון.

<גליה מאיר-אריכא: הניצול הוא מעל 100%.

יצחק כהן: הניצול הוא 100%.

<קריאה: חסר להם עוד.

<גליה מאיר-אריכא: נכון.

יצחק כהן: על כל פנים, אני רוצה גם לברך את השרה לימור לבנת ואת השרה גרמן ואת קולט אביטל על לילות כימים שהן עושות למען זכויות ניצולי השואה והעבודה הנפלאה שהן עושות.

יצחק כהן: בשאלה לגבי החברה להשבה, אז אני נחשפתי אליה והזדעזעתי.

יצחק כהן: חברה עם בורד, כאילו שמדובר באיזו חברה שנסחרת בוול-סטריט, עם יחצנים ועם לוביסטים ויועצים משפטיים חיצוניים.

יצחק כהן: משהו מזעזע.

יצחק כהן: על מה ולמה?

יצחק כהן: לקחת משרד יחצנות?

יצחק כהן: את מה אתם רוצים ליחצן?

יעל גרמן: את זכות קיומם.

יצחק כהן: לא ייאמן.

יצחק כהן: והויכוחים סביב התשלומים לניצולי השואה הנזקקים, שאנחנו מיד ביקשנו לשלם, תגמרו את הסכסוך שלכם עם אוה"ה – אוה"ה זה אוצר התיישבות היהודים, שגם זה אגף גוף שצריך לבדוק את התהליך ולבדוק את כל הגופים הסמי ממלכתיים האלה, צריכים לבדוק מה עוד הם צריכים לעשות.

יצחק כהן: גם את זה צריכים לבדוק.

יצחק כהן: אני כבר התחלתי להתייעץ עם היועץ המשפטי של המשרד, להקדים מנהל מורשה בחברה להשבה, לפזר את הבורד ואת המנכ"ל ואת היועצים המשפטיים ואת כל יועצי התקשורת.

יצחק כהן: זה פשוט לא ייאמן.

יעל גרמן: ויפה שעה קודם.

יצחק כהן: הוא בודק את זה, אנחנו נבדוק את זה.

לימור לבנת: היועץ בודק.

יצחק כהן: ואני מאד מקווה שנצליח לעשות את זה במהירות, כי לא נראה לי שהם מתכוננים להתפוגג בתאריך החוקי של התפוגה.

יצחק כהן: נראה לי ואני גם שומע מהם שהם רוצים למכור את המניות לקרן קיימת.

יצחק כהן: עוד סיבוב על סיבוב על סיבוב.

יצחק כהן: אז אנא, תהיו רגישים לכך, תעכבו אחרי הדברים האלה, שזה לא יקרה.

יצחק כהן: אנחנו לא ניתן שזה יקרה.

יצחק כהן: זה לא יקרה.

לימור לבנת: מחכים למועד הסופי של הפירוק.

יצחק כהן: על כל פנים תודה, תודה לכולם, לכל העוסקים במלאכה.

יצחק כהן: תודה לעופרה וליושבת הראש.

יצחק כהן: גם יושבת הראש אגב הלכה לפנות בוקר.

יצחק כהן: כן, בבקשה אדוני.

יצחק כהן: רק שם.

<ראובן מוזר: שמי ראובן מוזר, ניצול שואה, חבר בעמותה הפרלמנטארית למען ניצולי השואה.

<ראובן מוזר: כדי להקל על הוועדה, אני מבקש להפנות אותה לפרוטוקול של הוועדה בממשלה הקודמת, שאמנון כהן ניהל.

<ראובן מוזר: בוועדה הזו השר לשעבר מאיר כהן, ביקש גם כן להעביר את כל נושא ניצולי השואה למשרדו.

<ראובן מוזר: לקרוא את הפרוטוקול.

<ראובן מוזר: בפרוטוקול יש טיעונים רבי משקל למה לא ולמה בסופו של דבר הדבר הזה נדחה, על אף שגם השר לשעבר יאיר לפיד ישב ליד השר לשעבר מאיר כהן, והדבר הזה נדחה ונדחה על סמך אותם טיעונים רבי משקל.

<ראובן מוזר: אז אבקש שפשוט ייגשו לפרוטוקול ויראו את הפרטים.

<ראובן מוזר: זה מאד מאד חשוב.

<ראובן מוזר: דבר נוסף הייתי מבקש להיות ממש פרקטי למען ניצולי השואה, למעננו.

<ראובן מוזר: אחד הדברים שמאד מאד מעיקים עלינו, זה הנושא של הוועדות הרפואיות.

<ראובן מוזר: אנחנו ניצולי השואה לא הופכים להיות יותר צעירים ולא הופכים להיות יותר בריאים.

<ראובן מוזר: אי לכך, נראה לי שהטרטור הזה ולפעמים לבוא בצורה מבישה מול ועדה רפואית, ולא תמיד אנשים מסוגלים להגיע בכלל לוועדה רפואית.

<ראובן מוזר: הוועדות הרפואיות האלה מתוקצבות, עולות כסף, הן מיותרות לחלוטין.

<ראובן מוזר: ניתן לעשות מהן טייס אוטומטי ולהעלות באופן אוטומטי לניצולי השואה את אחוזי הנכות בין 5% ל-7% לשנה, עד סוף ימיהם וכך - - -

קארין אלהרר: אלה ועדות רפואיות שמתקיימות איפה?

<ראובן מוזר: ברשות לניצולי השואה.

<ראובן מוזר: לדעתנו כניצולי שואה הן מיותרות.

<ראובן מוזר: אדם שמצבו החמיר בצורה קיצונית יוכל לקבל אחוזי נכות גבוהים יותר, אבך כך שלרוב ניצולי השואה יהיה טייס אוטומטי כזה, שבאופן אוטומטי בכל שנה יעלה את אחוזי הנכות וכך יקלו עלינו, ניצולי השואה.

<ראובן מוזר: דבר נוסף, לאור התנגשויות כאלה ואחרות ואי קבלת רמות ההחמרה או אחוזי ההחמרה, לשמחתנו נוצר המצב הזה שנקרא סיוע משפטי חינמי מטעם משרד המשפטים והם עושים עבודה נפלאה.

קארין אלהרר: לצערכם?

<ראובן מוזר: לשמחתנו.

<ראובן מוזר: לשמחתנו הרבה.

קארין אלהרר: זה נשמע לי מדהים, כן.

<ראובן מוזר: לשמחתנו הרבה זה מאד מאד מקל ומאד מאד עוזר.

קארין אלהרר: אחרי 3 שנות שינה, אי אפשר לצפות ממני שאני - - -

<ראובן מוזר: אנחנו רק היינו מבקשים, הרי כרגע זה מוגבל לפעילות מול ביטוח לאומי ומול הרשות.

<ראובן מוזר: אנחנו חושבים שהדבר הזה צריך להיות מורחב לגבי בכלל ניצול שואה שבא לפני הרשויות הממשלתיות, אפילו מנהל מקרקעי ישראל.

<ראובן מוזר: אנשים מתלבטים ולא יודעים איך לפנות ואיך לעשות.

<ראובן מוזר: להרחיב את הזכאות של ניצולי השואה כלפי רשויות ממשלתיות אחרות.

<ראובן מוזר: דבר נוסף שרציתי להגיד.

<ראובן מוזר: תראו, יש את נושא הארנונה.

<ראובן מוזר: לאחרונה דובר שכל מיני אנשים באים לפני האוצר ומבקשים פטורים כאלה ואחרים מהארנונה.

<ראובן מוזר: אנחנו ניצולי השואה מקבלים הנחה של 60% על ה-50 מטרים הראשונים.

<ראובן מוזר: חברה, הדבר הזה הפך להיות פארסה, למה?

<ראובן מוזר: רשויות מקומיות הולכות וממציאות כל מיני שטחים נוספים כדי להגדיל את ההכנסות שלהן.

<ראובן מוזר: אז יש חדרי אשפה ויש לובי של מבנה וכיוצא באלה - - -

קארין אלהרר: השטחים הציבוריים, כן.

<ראובן מוזר: כך שההנחה בארנונה הלכה ונשחקה עד דק.

קארין אלהרר: אני אתפרץ לעניין הזה ואני רק אעדכן אותך, אדוני, ואני לא יודעת אם זה בעקבות פנייתי, אבל מתקיים אצל סגן שר הפנים דיון רוחבי בנושא הנחות ופטורים מארנונה.

קארין אלהרר: הדיון הזה מתקיים על בסיס ועדת ברזילי.

קארין אלהרר: ועדה ישנה לצערי, שדנה כל כך הרבה שעות, אבל לא ראינו עוד תוצאות בעניין הזה.

קארין אלהרר: הובטח לי שמסקנות השר, באישורו, יהיו ממש בשבועות הקרובים ואני מקווה שתהיה התייחסות גם לעניין ניצולי השואה.

<ראובן מוזר: יופי, נהדר.

<ראובן מוזר: דבר אחרון שהייתי מבקש, תראו, יש את הנושא הזה שנקרא כפל קצבאות.

<ראובן מוזר: מה אומר כפל הקצבאות?

<ראובן מוזר: בזמנו האנשים שקיבלו רנטה מגרמניה, הרנטה הזאת נחשבה כלפי הביטוח הלאומי כהכנסה.

<ראובן מוזר: באמת השר כץ ומי שהייתה חברת כנסת, רחל אדטו, הצליחו לשנות את זה בוועדה שלהם, ואז כל הכספים שמגיעים מחו"ל לא נחשבים כהכנסה כלפי הביטוח הלאומי, אבל נוצר מצב אחר, שקצבת הזקנה שאני מקבל מהביטוח הלאומי, נחשבת כהכנסה ברשות לזכויות ניצולי השואה ומפחיתים לי אותה מהגמלה.

<ראובן מוזר: למה?

<ראובן מוזר: מפני שישנה איזו שהיא תקרה ואסור להם לעבור את התקרה.

<ראובן מוזר: תבטלו את התקרות האלה.

<ראובן מוזר: למה שיורידו לי את הגמלה שאני מקבל כקצבת זקנה מהגמלה שלי?

קארין אלהרר: אוקיי, הנקודה הובהרה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

<ראובן מוזר: אז זו נקודה שלישית.

<ראובן מוזר: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אני מבקשת את ההתייחסות של הרשות לניצולי שואה, גם לעניין הבירוקרטיה של הוועדות הרפואיות והאם אפשר, או אם נבחנת אפשרות להקל בעניין הזה.

קארין אלהרר: תראו, זה לא סוד וזה יהיה מיוחד, דרך אגב לרשות לניצולי השואה, כל מקום שמקיים ועדות רפואיות, זה דבר שמאד מקשה.

קארין אלהרר: כשמדובר באוכלוסייה המתבגרת והזקנה זה קשה שבעתיים.

קארין אלהרר: זה דבר אחד שאני אשמח להתייחסות.

קארין אלהרר: הדבר השני זה לעניין כפל הקצבאות.

קארין אלהרר: אני יודעת לומר שגם בביטוח הלאומי לבדו אין כפל קצבאות וזה דבר שאני מאד נאבקת בו, שאם אדם הוא גם זקן וגם נכה, לא עלינו, אז הוא צריך גם וגם ולא אחד במקום השני ולצערי יש עיקרון כזה שאין קצבה כפולה מהמדינה, ובאמת צריך לבחור מה הוא יותר.

לימור לבנת: יותר זקן או יותר נכה.

קארין אלהרר: מה הוא מעדיף היום?

קארין אלהרר: האם אתה יותר זקן או יותר נכה.

קארין אלהרר: זה נורא ואיום, אבל זו המציאות במדינת ישראל.

קארין אלהרר: ואני שואלת האם בנסיבות המיוחדות הללו, כשבאמת מדובר באוכלוסייה יחסית מצומצמת, שלצערנו הולכת ומתמעטת, ובהינתן העובדה שזה לתקופה מוגבלת, כי כולנו כאן לתקופה מוגבלת, האם נשקלת האפשרות בעניין הזה לראות חריג.

קארין אלהרר: רגע, והערה של חברת הכנסת לשעבר.

קולט אביטל: אני רוצה להוסיף עוד בעיה אחת.

קולט אביטל: אנחנו דיברנו כאן וקיבלנו סקירות מאד ממצות על כל הנושא של שעות הסיעוד שחלק מגיעות מהביטוח הלאומי, חלק מהקרן לרווחה.

קולט אביטל: מהרגע שאדם עוזב את ביתו ונכנס לבית אבות סיעודי, כל הקצבאות האלה מתבטלות וזה אומר בעצם שאדם שהוא זכאי לאותה עזרה, נכנס למוסד סיעודי שבדרך כלל הוא גם צריך לשלם.

קולט אביטל: לא לכל המוסדות יש את הניקוד של משרד הבריאות.

קולט אביטל: חלק מהמוסדות האלה – ואני ביקרתי בהם – הם באמת בתת רמה מבחינת הטיפול.

קולט אביטל: אדם שנכנס למוסד כזה, זקוק להמשיך לקבל את העזרה מעובד כלשהו.

קולט אביטל: כל הזכויות האלה מתבטלות ולכן חייבים לתת את הדעת גם לדבר הזה.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: בבקשה.

<גליה מאיר-אריכא: אוקיי, אז אני אתייחס לכל הנקודות.

<גליה מאיר-אריכא: קודם כל בנושא הוועדות הרפואיות, חשוב לומר שיש לנו רגישות מאד מיוחדת ומאד מוגברת לנושא הזה.

<גליה מאיר-אריכא: נמצאת פה גם מנהלת השירות הרפואי, היא יכולה להעיד על זה בעצמה.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו מנחים את כל הרופאים לנקוט בגישה מיטיבה, בגישה רחבה, בדיוק כדי שיתיאמו את עצמם לגישה שלנו.

<גליה מאיר-אריכא: כמובן זה ועדות סוברניות ומקצועיות.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו לא יכולים להתערב בהחלטות שלהם.

קארין אלהרר: ולא רוצים.

<גליה מאיר-אריכא: אבל כשאנחנו בודקים את הנתונים, אנחנו רואים באופן חד משמעי שמתוך כלל הוועדות, 70% מהוועדות שמתבצעות, קובעות העלאה, שזה נתון מדהים, בטח בשים לב לקחת שאנחנו מבצעים 2,000 ועדות רפואיות בחודש.

<גליה מאיר-אריכא: 70% קובעות העלאה, וגם בשיעור משמעותי.

<גליה מאיר-אריכא: חשוב לי גם לומר שמתוך אותה רגישות, אנחנו באמת הקצנו קומה מיוחדת.

<גליה מאיר-אריכא: אני אפילו מזמינה את מי שמעוניין להגיע.

<גליה מאיר-אריכא: הקצנו קומה מיוחדת לחדרי ועדה, חדרים מאד מרווחים.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו יצרנו עבור הניצול סביבה שתהיה עד כמה שניתן מרגיעה ונינוחה לפני הוועדה.

<גליה מאיר-אריכא: הוא יכול כמובן להגיע עם מלווה.

<גליה מאיר-אריכא: הוא יכול לשלוח נציג במקומו.

<גליה מאיר-אריכא: הוא יכול גם לא להגיע, ולפעמים במקרים מיוחדים אנחנו עושים את הוועדה גם בבית הניצול.

<גליה מאיר-אריכא: גם את זה אנחנו עושים.

<גליה מאיר-אריכא: כמובן שאנחנו לא נתנגד אם בנוסף למנגנון הזה או במקומו, כל מה שתחליט כמובן הכנסת, הרי בסופו של דבר צריך תיקון חקיקה לנושא הזה, אם יחליטו במקום זה לבצע איזה שהוא טייס אוטומטי.

<גליה מאיר-אריכא: כאן רק צריך לקחת בחשבון, וזה תפקידנו להביא בפניכם את הנושא הזה, שלא תהיה פה פגיעה בנכים הקשים מבין הניצולים או במי שנגרמת לו החמרת מצב מיוחדת, ואז לא יהיה ביטוי לשיעור העלייה; וכמובן גם המנגנון שייקבע, אני מניחה, יהיה מנגנון שנתי, בעוד שהיום יש ביטוי מידי להחמרה במצב.

<גליה מאיר-אריכא: צריך גם לקחת בחשבון את הנזקקים מבין הנכים הקשים, שהרי אנחנו ראינו שתגמול נזקק עולה ככל שעולה דרגת הנכות.

<גליה מאיר-אריכא: צריך לקחת את כל הנתונים האלה בחשבון.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו כרשות לא נתנגד לכל החלטה, מבחינתו שיהיה טייס אוטומטי.

<גליה מאיר-אריכא: אין לנו איזה עניין לשמר את המנגנון של הוועדות הרפואיות.

<גליה מאיר-אריכא: אני רק יכולה להגיד שהמנגנון הזה הוא באמת ייחודי, ואם יורשה לי, הוא לא דומה לשום מנגנון אחר בשום מסגרת אחרת, לא ביטוח לאומי, לא קצין תגמולים ולא אף מקום אחר.

<גליה מאיר-אריכא: זה לגבי הוועדות הרפואיות.

<גליה מאיר-אריכא: הבנו שהנושא הזה גם נבדק, אנחנו גם מסרנו עלויות תקציביות, כמה זה עולה.

<גליה מאיר-אריכא: מבחינתנו אין לנו התנגדות ועמדה בנושא הזה.

<גליה מאיר-אריכא: צריך לקחת את כל השיקולים ואת כל ההיבטים בחשבון.

<גליה מאיר-אריכא: זה לגבי הוועדות הרפואיות.

<גליה מאיר-אריכא: בנושא של כפל קצבאות, כמו שהראיתי בהתחלה, הקצבה היא קצבה קודם כל אוניברסאלית, היא קצבה שלא קשורה למצב הכנסותיו של הניצול.

<גליה מאיר-אריכא: אמרנו, אנחנו לא משלמים להם כי הם נזקקים, אנחנו משלמים להם בגלל הנרדפות.

<גליה מאיר-אריכא: לכן בלי קשר למצב ההכנסות, אנחנו נשלם בין 2,200 שקלים ל-5,750 שקלים ובהקשר הזה אנחנו בקרוב גם נעלה את גובה הקצבאות, כך שהסכומים אפילו יהיו יותר גבוהים.

<גליה מאיר-אריכא: כן בקצבה שהיא קצבה שמשולמת בתגמול המוגדל, שכולל גם רובד אוניברסאלי נוסף, פה כבר לוקחים בחשבון את ההכנסות הנוספות של הניצול.

קארין אלהרר: הבסיס לא מתחשב בקצבת הזקנה?

<גליה מאיר-אריכא: לא מתחשב בשום הכנסה של הניצול.

<קריאה: הוא אפילו מוריד אותו - - -

<גליה מאיר-אריכא: עוד פעם, כשזה תגמול מוגדל אז זה כהשלמה לכל ההכנסות האחרות.

<גליה מאיר-אריכא: יש רובד אוניברסאלי שלא מתחשב.

קארין אלהרר: הבנתי.

קארין אלהרר: אוקיי, מאה אחוז.

<גליה מאיר-אריכא: שוב פעם, אנחנו כרשות, אם יחליטו לבטל גם זה ולהוסיף, אנחנו נשמח לבצע.

קארין אלהרר: אתם תשמחו, אוקיי.

<גליה מאיר-אריכא: זה ברור.

<גליה מאיר-אריכא: בקשר לנקודה שהעלתה הגברת קולט אביטל, למעשה יש הוראת חוק, סעיף 5 לחוק נכי רדיפות הנאצים, שקובעת שברגע שניצול שואה שמקבל תגמול, מאושפז במוסד שהוא ממומן כולו, מאושפז באופן מלא במוסד שממומן כולו על חשבון המדינה, התגמול יפחת ל-25%.

<גליה מאיר-אריכא: יחד עם זאת, אני מציעה באמת אולי לעשות - - -

קולט אביטל: אבל זה לא נכון.

<גליה מאיר-אריכא: אוקיי.

<גליה מאיר-אריכא: אני מציעה לעשות בדיקה בנושא.

<גליה מאיר-אריכא: כמה מוסדות כאלה שממומנים על ידי המדינה יש?

<גליה מאיר-אריכא: בסדר גמור.

<גליה מאיר-אריכא: אני בהחלט מציעה שתעשה בדיקה בנושא.

<גליה מאיר-אריכא: נבדוק בדיוק את הנתונים.

<גליה מאיר-אריכא: האמת שמעולם לא קיבלנו פניה בנושא הזה ובאמת טוב שאת מעלה את זה.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו נעשה בדיקה בנושא ואנחנו בהחלט מוכנים - - -

קארין אלהרר: זו נקודה חשובה מאד.

<גליה מאיר-אריכא: כן, אם צריך בנושא הזה לשנות ולקבל איזו שהיא החלטה מיטיבה.

קארין אלהרר: תודה.

לימור לבנת: אני רוצה עוד נקודה ששייכת בעקיפין או במישרין לעניין הזה.

לימור לבנת: יש פה מישהו מהביטוח הלאומי?

לימור לבנת: אני לא יודעת.

לימור לבנת: אולי תמי מרוז יודעת לענות לנו לגבי מבחני התלות של הביטוח הלאומי.

לימור לבנת: הייתה הצהרה של שר הרווחה בנובמבר, בשנה שעברה, שהוא ידאג להפסקת מבחני התלות, אותו מבחן ריץ רץ', מה שנקרא בלשון העם.

קארין אלהרר: זה קרה?

<קריאה: כנראה שלא.

לימור לבנת: האם זה קרה?

לימור לבנת: מישהו יודע לענות?

<קריאה: לא, לא, ממש לא.

קולט אביטל: לא, זה לא קרה.

לימור לבנת: כן, אני חושבת שאני יודעת את התשובה, אבל אני שואלת.

<תמי מרוז: לא, אני לא נציגת הביטוח הלאומי, אני רק חולקת איתם את השר ואת ההורים שלי.

קארין אלהרר: אם את לא יודעת אז לא.

<תמי מרוז: אבל אני יודעת כעובדת סוציאלית שיש מבחנים.

<תמי מרוז: הייתה הקלה, אבל זה עוד מלפני זמנו של השר הזה.

<תמי מרוז: דווקא השר כחלון - - -

<קריאה: השר כחלון עשה.

<תמי מרוז: שבני 90 ומעלה, לא רק ניצולי שואה, כל הקשישים יכולים לקבל את הסיעוד על סמך דו"ח גריאטר ולא בדיקה.

לימור לבנת: אבל אין הקלה.

לימור לבנת: זו סוגיה ש - - -

קארין אלהרר: אני כבר אומרת, השר כץ ביקש לקיים דיון נוסף גם בהשתתפותו.

קארין אלהרר: הוא רצה להאיר את עיני הוועדה לנקודות מסוימות ובאמת הוא רצה להגיע וביקש- - -

לימור לבנת: נבצר ממנו.

קארין אלהרר: נבצר ממנו להגיע.

קארין אלהרר: אני אבקש מאחרון ה - - -

<מלכה פרגר: אני יכולה להגיב לאשפוז הסיעודי?

<מלכה פרגר: אני ממשרד הבריאות.

קארין אלהרר: מי גברתי?

<מלכה פרגר: מלכה פרגר ממשרד הבריאות.

לימור לבנת: סליחה, גברתי יושבת הראש, רק כדאי אולי שהוא יחזור בו מנבצרות, להעלות את הסוגיה הזאת גם כן, כי היא נוגעת לא רק לניצולי שואה, אלא בכלל לקשישים והיא סוגיה חשובה.

לימור לבנת: הייתה התחייבות כזאת.

לימור לבנת: היא לא מולאה, אולי כדאי באמת לבדוק אותה.

לימור לבנת: היא מאד חשובה.

<מלכה פרגר: סליחה, אני ביקשתי את רשות הדיבור עוד בהתחלה.

קארין אלהרר: כן, כן, גברתי, רק שנייה, אנחנו עוד לא סיימנו.

קארין אלהרר: עוד חזון למועד.

קארין אלהרר: רק מי גברתי?

<מלכה פרגר: מלכה פרגר ממשרד הבריאות.

<מלכה פרגר: אני רוצה להתייחס לאשפוז הסיעודי.

<מלכה פרגר: אנחנו מובילים היום מהלך בדיקה למתן הקלות במימון האשפוז הסיעודי לניצולי שואה.

<מלכה פרגר: במהלך הזכאות, בחישוב הזכאות, אנחנו לוקחים את הגמלאות שמקבל ניצול השואה, אבל הגמלאות שמתקבלות מתוקף חוק ההטבות לא נלקחות בחשבון.

<מלכה פרגר: גמלאות שמתקבלות במהלך האשפוז, והיה אם אדם מאושפז במוסד סיעודי וערכו לו מיצוי זכויות והוא קיבל גמלאות, אנחנו מייתרים לו את הגמלאות האלה ולא לוקחים והיום אנחנו בוחנים אפשרות למתן הקלות נוספות מהגמלאות שהוא מקבל באופן שוטף.

<מלכה פרגר: אז אני מקווה שנצליח להגיע למשהו וזה גם יהיה הקלה, כך שנוכל לייתר לניצולי השואה, חלק מהגמלאות יוכלו להשתמש בזה לצרכים אישיים שלהם.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: עורכת הדין יפעת סולל, כן לזקן.

<יפעת סולל: טוב, אני שמחה שהיה פה דיון כל כך אופטימי ונחמד והכל עובד נהדר ודופק כמו שעון, אבל 82,000 ניצולי שואה עדיין מופקרים על ידי מדינת ישראל ולא מקבלים שום דבר כמעט.

<יפעת סולל: ואני חושבת שאי אפשר לנהל דיון שלם על ניצולי שואה בלי להזכיר את זה.

<יפעת סולל: אנחנו בהליך של בג"ץ כבר שנה וחצי - - -

קארין אלהרר: מה זאת אומרת 82,000 שלא מקבלים?

<יפעת סולל: 82,000 ניצולי שואה שעלו לישראל אחרי אוקטובר 1953 לא מקבלים קצבה חודשית מאף אחד.

קולט אביטל: מקבלים את הקצבה - - -

<יפעת סולל: לא מקבלים קצבה חודשית מאף אחד.

קארין אלהרר: הם מקבלים את המינימום, רק לא את התוספתי.

<יפעת סולל: הם לא מקבלים קצבה חודשית מאף אחד.

קארין אלהרר: מאיזה מעגל?

<יפעת סולל: הם מקבלים מענק שנתי וזהו.

<יפעת סולל: מדובר ב - - -

קארין אלהרר: רגע, יפעת, שנייה.

קארין אלהרר: אני מנסה רק לברר מה הם כן מקבלים.

<יפעת סולל: הם מקבלים מענק שנתי.

קארין אלהרר: בגובה?

<יפעת סולל: 3,600 שקלים.

קארין אלהרר: והם מקבלים פטור מתרופות?

<יפעת סולל: ופטור מתרופות.

<יפעת סולל: הם לא מקבלים שום - - -

קארין אלהרר: ותוספת של ציוד?

יצחק כהן: כן, כן.

<יפעת סולל: הם לא מקבלים קצבה חודשית, למרות שכל מי ש - - -

קארין אלהרר: את יכולה לתת לי איזה שהוא זיקוק – מי האוכלוסייה הזאת, מה המאפיינים שלה?

<יפעת סולל: מדובר, עוד פעם, 82,000 איש, מתוכם רבים שעלו אחרי שנות ה-90, אנשים שלא יכלו לעלות קודם וחלקם אנשים שעלו כבר במהלך שנות ה-60, במהלך שנות ה-70.

<יפעת סולל: אנשים שלא הייתה להם אפשרות לעלות קודם למדינת ישראל.

<יפעת סולל: ההסכם ההיסטורי שבגינו יצרו את האפליה הזאת בחוק, הסתמך על כך שניתן היה עד שנת 1968, מי שעלה אחרי 1953 לתבוע ישירות את ממשלת גרמניה.

<יפעת סולל: הסיפור הזה נגמר בסוף שנות ה-60 ומאז יש פשוט אפליה מובהקת, חדה, בלתי נסבלת.

קארין אלהרר: רגע, זה נמצא בבג"ץ?

קארין אלהרר: לא הבנתי.

<יפעת סולל: בסיפור הזה אנחנו בהליך משפטי מזה שנה וחצי בבג"ץ, כשבג"ץ כל פעם חוזר ומבקש מהמדינה התייחסות, מבקש מהמדינה להגדיר האם יש בכוונתה להכיר בניצולי שואה נוספים.

<יפעת סולל: הוכרו עוד 2,500 ניצולי שואה בעקבות העתירה והוא מסרב, שופטי בית המשפט העליון מסרבים לסגור את הדיון הזה ומנסים - - -

קארין אלהרר: יפעת, יפעת, יפעת - - -

יצחק כהן: איזה מעגל?

קארין אלהרר: יפעת, אני מנסה לעזור, שנייה.

קארין אלהרר: מה המיוחד ל-2,500 שהוכרו?

<יפעת סולל: הוכרו מי שהיו בעבודת כפייה שנוספו בעקבות ההליך.

קארין אלהרר: מתי זה קרה?

קולט אביטל: זה לא בעקבות הבג"ץ.

<יפעת סולל: זאת התשובה שהמדינה נתנה לבג"ץ.

<יפעת סולל: אני יודעת רק לצטט את מה שהמדינה אומרת לבג"ץ.

קארין אלהרר: ב-2015?

<יפעת סולל: בסוף שנת 2015.

<יפעת סולל: המדינה ענתה באפריל האחרון שוב לבית המשפט העליון, עם איזו שהיא הצהרה מאד מאד פומפוזית, שמדברת על תוספת לניצולי השואה שלא היה בה שקל אחד שהוא תוספת לניצולי השואה.

<יפעת סולל: לא היה שם ניצול שואה אחד שנוסף, הייתה שם תוספת לכלל מקבלי השלמת ההכנסה בישראל.

<יפעת סולל: אנחנו מדברים על אנשים שחלק מהם היו בדיוק באותו מצב כמו אחרים, היו באותו מקום, באותה עיר, באותה שכונה, לפעמים באותה משפחה וכל עוונם שהם עלו לישראל במועד מאוחר יותר.

<יפעת סולל: אין היום חולק, אצל אף אחד, שמדובר באפליה שהיא לא סבירה.

<יפעת סולל: שהסיבה היחידה שממשיכים בה, היא משום שיש בסיס חוקי לעשות את זה.

<יפעת סולל: יש לנו חוק מפלה, חוק שמפלה בצורה קשה ובלתי נסבלת והסיבה היחידה - - -

קארין אלהרר: אבל יפעת, זה בדיוק המקום של בג"ץ.

<קריאה: אני אחד מהם.

קארין אלהרר: רגע, יפעת, שנייה, תיקחי אוויר.

קארין אלהרר: קודם כל עתירה לבג"ץ, אם יש טענה כזאת, היא במקומה.

קארין אלהרר: בג"ץ אמור לבדוק האם חקיקה היא חקיקה מפלה ולהחזיר את - - -

<יפעת סולל: החקיקה היא משנת 1956.

קארין אלהרר: בסדר, טעויות אפשר ללמוד עליהן גם באיחור.

קארין אלהרר: הכל בסדר.

קארין אלהרר: אנחנו פה להישאר, מסתבר, אם ראש הממשלה לא ישנה את התכניות.

קארין אלהרר: אני רק אומרת, בסופו של דבר אנחנו צריכים לדעת האם בג"ץ דן בעניין הזה.

קארין אלהרר: התקיימו דיונים.

קארין אלהרר: מה קורה שם?

<יפעת סולל: אז אני אסביר.

קארין אלהרר: כי אני לא מחליפה את בג"ץ.

<יפעת סולל: לא, לא, נהפוך הוא.

<יפעת סולל: בג"ץ מחזיר כל הזמן, שוב ושוב, את הכדור אל ממשלת ישראל ואל כנסת ישראל.

<יפעת סולל: מדוע?

<יפעת סולל: משום שאנחנו מדברים על כך שהאפליה הזאת היא אפליה שמקורה בחוק ישן, בחוק שהוא קודם לחוקי היסוד - - -

קארין אלהרר: יפעת, הכל בסדר, אבל אני לא ערכת ערעור על בית משפט עליון.

יצחק כהן: היא לא מחליפה את בג"ץ, בדיוק.

<יפעת סולל: נהפוך הוא.

<יפעת סולל: בית המשפט העליון שב ומפנה את הפנייה לממשלת ישראל ומבקש ממנה לערוך תיקון ולא מוכן לסגור את תיק הזה, למרות שהוא – אני מודה – אני הגשתי את העתירה, התיק הוא בעייתי מבחינה משפטית.

<יפעת סולל: הוא לא מוכן לסגור את זה משום שברור לכל שיש פה אפליה - - -

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות של סגן שר האוצר לעניין הזה.

<יפעת סולל: תודה.

יצחק כהן: קודם כל את שאלת אותה פעמיים באיזה מעגל מדובר והיא לא ענתה.

יצחק כהן: המעגל הראשון, לא משנה איזו שנת עלייה, מקבל הכל.

יצחק כהן: מעגל ראשון זה יוצאי הגטאות והמחנות, הם מקבלים הכל.

לימור לבנת: גם אלה שעלו אחרי 1953.

יצחק כהן: גם אלה שעלו אחרי 1953, לא משנה שנת העלייה.

יצחק כהן: גם נוספו - - -

<גליה מאיר-אריכא: אוכלוסיות נוספות, גם מי שלא - - -

יצחק כהן: כן, עובדי כפייה והילדים שלו עובדי כפייה.

יצחק כהן: לגבי התכנית מה אנחנו כן עושים, מה שכן השבנו לבג"ץ, אולי תפרטי קצת.

<גליה מאיר-אריכא: צריך לומר שבהחלט אנחנו ערים לנושא הזה ואנחנו מסתכלים על האוכלוסייה הזאת, אנחנו רואים אותה ואנחנו מכירים אותה ודווקא בגלל זה אנחנו ביקשנו שהתכנית של שר האוצר תתמקד באוכלוסייה הזאת ואנחנו הודענו לבית המשפט העליון על התכנית הנוכחית של שר האוצר, שמתמקדת באוכלוסייה שעלתה אחרי 1 באוקטובר 1953.

יצחק כהן: במעגל השני.

<גליה מאיר-אריכא: במעגל השני, כאשר התכנית אומרת קודם כל הגדלת המענק השנתי ושר האוצר ביקש להגדיל את כל גמלאות הבטחת ההכנסה, לא רק למעגל השני.

<גליה מאיר-אריכא: הוא מסתכל על כל הקשישים העניים, על 180,000 קשישים מקבלי הבטחת הכנסה במדינה, כאשר 57,000 איש מתוכם כלולים במעגל השני וכל קצבאות הבטחת ההכנסה יועלו להם.

<גליה מאיר-אריכא: זה יהיה במסגרת דיוני התקציב הנוכחיים, כאשר התכנית הזאת, אנחנו עדכנו לגביה את בית המשפט העליון, ובית המשפט העליון ביקש לקבל עדכון ברגע שיושלמו הליכי החקיקה.

<גליה מאיר-אריכא: אז זה כרגע המצב.

<גליה מאיר-אריכא: אנחנו כמובן נקיים כל החלטה שתתקבל על ידי בית המשפט העליון.

קארין אלהרר: א' זו בשורה מאד - - -

<יפעת סולל: זו לא בשורה.

<יפעת סולל: אנחנו מדברים על תוספת של מקסימום 200 שקלים במקום קצבה חודשית שמתחילה מ-2,200 שקלים לחודש ועשויה להגיע גם ל-10,000 שקלים.

<יפעת סולל: אז בואו רק נשים את המספרים על השולחן.

קארין אלהרר: יפעת, אבל זה יותר טוב מהאפס שהיה קודם.

קארין אלהרר: שנייה.

קארין אלהרר: כמה זה יוצא?

קארין אלהרר: 600?

<גליה מאיר-אריכא: כן, כרגע זה הסכום.

<גליה מאיר-אריכא: עוד אין סכום סופי.

קולט אביטל: 400, לא?

קארין אלהרר: יפעת, אני רוצה לומר בעניין הזה, זה מגיע לדיון – מתי אתם מביאים את התקציב?

קארין אלהרר: שאלה טובה, אדוני, סגן השר.

יצחק כהן: ב-11 באוגוסט זה מאושר בממשלה.

קארין אלהרר: ב-11 באוגוסט בממשלה, אם ירצה השם.

יצחק כהן: בעזרת השם.

קארין אלהרר: ואם ירצה השם בלי נדר.

קארין אלהרר: זה יגיע לכנסת מתי?

יצחק כהן: מיד אחרי זה.

קארין אלהרר: אז תראי, זה כנראה תיקון שיגיע בחוק ההסדרים.

קארין אלהרר: זה מגיע - - -

<יפעת סולל: שלא נותן שום פתרון.

קארין אלהרר: זה מגיע לדיון בבית הזה ואנחנו נקיים את הדיון העקרוני – האם מה שמציע משרד האוצר הוא מספיק או לא.

קארין אלהרר: ויש בשביל זה ועדות, יש דיון ציבורי וזאת הזדמנות מצוינת.

יצחק כהן: ויש בג"ץ.

קארין אלהרר: הבג"ץ תמיד נשאר שם.

<יפעת סולל: אז אני קוראת לוועדה הזאת להקים ועדת חקירה ממלכתית נוספת, מאחר שהדבר היחיד שיצא מה - - -

קארין אלהרר: עד שיהיו תוצאות של ועדת חקירה ממלכתית, חלקנו לא נהיה פה בכלל.

<יפעת סולל: למה?

<יפעת סולל: הם עשו את זה בפחות מחצי שנה מאד יפה.

<יפעת סולל: הגיע הזמן שנסת

<יפעת סולל: כל גם על הניצולים שעלו אחרי 1953.

קארין אלהרר: את יודעת מה קרה בחצי שנה בקדנציה הקודמת?

יצחק כהן: במעגל השני.

<יפעת סולל: גם מי שהיה בבריחה וגם מי שהיה במקומות הכי הכי בעייתיים - - -

יצחק כהן: שנייה, תתייחסי גם למי שעלה אחרי שנת 1953 - - -

<יפעת סולל: מי שהגרמנים הכירו בו, הכרתם בו גם אתם.

יצחק כהן: כן.

יצחק כהן: מי שעלה אחרי 1953 מתייחסים אליו והוא שווה זכויות.

יצחק כהן: במעגל השני, כפי שאמרה - - -

<יפעת סולל: אין דבר כזה מעגל שני.

<יפעת סולל: בתי המשפט של מדינת ישראל הכירו בו כניצול- - -

קארין אלהרר: יפעת, תודה רבה.

קארין אלהרר: גברתי, בבקשה.

<מרים גרייבר: השם לי הוא מרים גרייבר ואני חברה בעמותה הפרלמנטארית ואני יושבת ראש של עמותת יש, שיש לנו בערך 3,000 ניצולים.

<מרים גרייבר: הם כולם היו ילדים בשואה.

<מרים גרייבר: אני תומכת בגברת קולט אביטל על כל מה שהיא אמרה, אבל אני רוצה להוסיף קצת.

<מרים גרייבר: אנחנו לא רוצים לבוא לרווחה, מפני שלרווחה יש את ה - - - של מסכנים ואנחנו לא מסכנים.

<מרים גרייבר: אנחנו בנינו את המדינה אם באופן פיזי, באופן אינטלקטואלי ובכספים שמדינת ישראל קיבלה מהגרמנים.

<מרים גרייבר: הרשות לניצולי השואה כבר מכירה אותנו.

<מרים גרייבר: היא נותנת לנו עזרה פרטנית והיא נותנת לנו עזרה כללית, וכפי שראיתם במצגת שהיא הציגה, זה מדבר בפני עצמו.

<מרים גרייבר: אנחנו אנשים שנעלמים.

<מרים גרייבר: אנחנו לא אנשים שיוצאים לפנסיה ויבואו אחרינו עוד אנשים בפנסיה.

<מרים גרייבר: אנחנו פשוט נעלמים.

<מרים גרייבר: ולכן אנחנו רוצים שלתקופה שנשאר לנו, אנחנו רוצים לחיות ברווח ובנוחיות ואנחנו רוצים שכל זה יקרה מהממשלה.

<מרים גרייבר: אני הייתי בכנס של ילדי שואה באירופה ואני הסברתי להם את מה שאנחנו מקבלים מהממשלה, אבל גם הסברתי להם ששנים ושנים אנחנו ביקשנו את אותו הדבר ולא קיבלנו, ואני חושבת שההיסטוריה, לצערנו, ההיסטוריה לא תכבד את ממשלת ישראל לדורותיה, מזמן של בן גוריון, מפני שזה ממש לא נכון שאנחנו עדיין יושבים כאן ויש לנו כל כך הרבה בעיות.

<מרים גרייבר: מדוע אי אפשר לפתור אותן?

<מרים גרייבר: אפשר לפתור אותן בכמה מיליונים וגמרנו.

<מרים גרייבר: תתנו את הכסף לאנשים.

<מרים גרייבר: אנחנו אנשים שאנחנו יודעים מה אנחנו רוצים.

<מרים גרייבר: תנו לנו את הכסף ותנו לנו לחיות איך שאנחנו רוצים.

<מרים גרייבר: אם אנחנו רוצים לקחת את הכסף הזה ולתת לנכדים שלנו, זה מה שאנחנו רוצים לעשות.

<מרים גרייבר: באמת הגיע הזמן שממשלת ישראל תדע שאנחנו עומדים להיגמר מהעולם הזה ולא יבואו עוד ניצולי שואה להחליף אותנו.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אריאלה, בבקשה.

<מרים גרייבר: רגע, יש לי עוד.

קארין אלהרר: סליחה, סליחה, אני מתנצלת.

קארין אלהרר: בבקשה.

<מרים גרייבר: יש לי עוד שתי נקודות.

<מרים גרייבר: נקודה אחת זה למשרד שקוראים לו עכשיו שוויון חברתי.

לימור לבנת: סליחה, הנציגים של המשרד פה?

קארין אלהרר: כן.

<מרים גרייבר: אפי גלעד היה כאן.

קולט אביטל: ומי עוד נמצא פה?

<מרים גרייבר: עירית פה מהמשרד.

לימור לבנת: לא, כי היו כאן כמה שאלות, גם של קולט אביטל, גם שלי.

לימור לבנת: אולי בסוף כדאי שישיבו גם.

קארין אלהרר: כן.

<מרים גרייבר: אנחנו עמותה שמשנת 1998 ומשנת 2012 עד היום הזה לא קיבלנו מהם פרוטה.

<מרים גרייבר: אין לי מושג לאן נעלם הכסף הזה.

<מרים גרייבר: הם נתנו לנו תמיד כספים.

<מרים גרייבר: פתאום משנים כל רגע ושואלים שאלות אחרות ורוצים את אותם המסמכים עוד פעם ועוד פעם.

<מרים גרייבר: הם מטרטרים אותנו עד דמעות.

<מרים גרייבר: אני חושבת שהגיע הזמן שהם יעשו מזה – ואני מבינה מה שהם רוצים – שיעשו מזה פשוט טופס רגיל ונורמאלי שאנחנו יכולים למלא ואנחנו לא צריכים עזרה מרואה חשבון ומכל המקומות ועורכי דין.

<מרים גרייבר: הם גם צריכים לשנות את הדיסקט שלהם.

<מרים גרייבר: הדיסקט שלהם הוא שהם נותנים בשביל הנצחה.

<מרים גרייבר: אנחנו חיים.

<מרים גרייבר: להנצחה יש לנו את יד ושם, יש לנו כל מיני פינות, יש לנו כל מיני דברים.

<מרים גרייבר: אנחנו חיים.

<מרים גרייבר: אנחנו רוצים את הכסף ואנחנו רוצים אותו בצורה שאנחנו חושבים לתת אותו לניצולים שלנו.

<מרים גרייבר: ולכן הם צריכים להפוך את הדיסקט שלהם.

<מרים גרייבר: מה שחשוב לניצולים שלנו עכשיו זה בריאות.

<מרים גרייבר: אנחנו מלמדים אותם איך לשמור על עצמם בגיל השלישי והרביעי.

קארין אלהרר: מאה אחוז.

<מרים גרייבר: והם צריכים להפוך את הדיסקט שלהם, לא רק לתת בשביל הנצחה.

<מרים גרייבר: הדבר השלישי שאני רוצה להגיד, זה בנוגע לביטוח הלאומי.

<מרים גרייבר: ביולי 2014 תוקן חוק הביטוח הלאומי, כך שכל קצבה המשולמת בגין רדיפות הנאצים מישראל, מגרמניה ומכל מדינה אחרת, לא נחשבת במבחן ההכנסות לצורך גמלת סיעוד.

<מרים גרייבר: עכשיו, אני כתבתי למר מור יוסף מכתב, וביקשתי ממנו שיסביר לי, מפני שאני מקבלת טענות מהניצולים שלי, שזה לא מיושם.

<מרים גרייבר: אז אני מבקשת ממנו ואני מבקשת מכם, שעל סמך חופש המידע, שהוא יידע אותנו מה הוא עושה בכיוון הזה.

<מרים גרייבר: למה אנחנו - - -

קארין אלהרר: את עדיין מכירה מקרים שבהם הכספים מקוזזים?

<מרים גרייבר: נכון, נכון.

קארין אלהרר: אני מבקשת להעביר לוועדה את המקרים.

קארין אלהרר: זה ממש לא בסדר.

קולט אביטל: ועכשיו הולך להיות דבר דומה עם כסף שאנשים מקבלים מפולין.

קארין אלהרר: החוק הוא לא המלצה במדינת ישראל, ככל שאני מכירה.

קארין אלהרר: כן.

<מרים גרייבר: אז אנחנו מבקשים מתוך חופש המידע, שיידע אותנו מה קורה במשרד הזה ואיך הם מתקנים אותו והאם הם מיישמים את החוק.

<מרים גרייבר: אני מודה לך.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: המשרד לשוויון חברתי, למה אתם לא רוצים לתת לקרן לרווחת ניצולי השואה כסף?

<עירית גוטמן: היי, שמי עירית גוטמן, אני מרכזת פניות ציבור במשרד לשוויון חברתי ואחראית על מוקד כוכבית 8840.

<עירית גוטמן: בהקשר של התמיכות, האמת שכל הדיון ישב פה אפי גלעד, מנהל תחום התמיכות, קראתי לו לחזור.

<עירית גוטמן: אני מקווה שהוא - - -

קארין אלהרר: מה, שעממם לו, הוא הלך?

<עירית גוטמן: בכל מקרה, אני אפרט.

<מייקל לב: יש להם 40 מיליון שקלים, מה הבעיה?

<עירית גוטמן: אני אפרט את עיקרי הדברים לגבי מיצוי זכויות.

<עירית גוטמן: אנחנו מפעילים את מוקד כוכבית 8840 לפניות אזרחים - - -

קולט אביטל: זאת לא השאלה.

קארין אלהרר: לא, לא, לא - - -

<מרים גרייבר: זה לא שייך.

קארין אלהרר: גברתי, למרות הכל אני יודעת לדבר בעברית שוטפת והיא גם מבינה אותי.

קארין אלהרר: אני מאד מעריכה את העבודה שאתם עושים בעניין המוקד ואני מברכת על כך.

קארין אלהרר: אני פשוט חושבת שנוכח הדברים שנאמרו כאן, אני אשמח לקבל תשובה למה הכסף לא מועבר.

קארין אלהרר: לבקש בקשת מצ'ינג זה אומר אל תבואו אלינו בדרישה תקציבית.

<עירית גוטמן: תראי, במסגרת תפקידי אני - - -

קארין אלהרר: לא, אני מבינה שזה לא בתחום - - -

<עירית גוטמן: אני לא מכירה את זה.

קארין אלהרר: בסדר גמור.

<גליה מאיר-אריכא: היא לא קשורה לוועידת תמיכות של המשרד.

<עירית גוטמן: אני קראתי לאפי שיבוא - - -

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: אז אני מקווה שאפי אכן - - -

<עירית גוטמן: אבל אני בהחלט אעביר את הדברים למנכ"ל של המשרד שלנו ואבקש - - -

קארין אלהרר: בסדר גמור.

קארין אלהרר: בבקשה, תמשיכי.

קארין אלהרר: אני רק אומרת, הנקודה שבאמת עלתה כאן ונראית לי בלשון מעטה תמוהה – אני אשמח לקבל עליה תשובה.

קארין אלהרר: בבקשה, גברתי.

<עירית גוטמן: אוקיי, אז במוקד כוכבית 8840 שהוקם בשנת 2008, עד היום שרתנו מעל ל-550,000 אזרחים ותיקים, מתוכם 197,000 ניצולי שואה קיבלו סיוע בבירור ובמיצוי הזכויות שמגיעות להם.

<עירית גוטמן: במהלך השנה החולפת טיפלנו ב-25,000 פניות של ניצולי שואה.

<עירית גוטמן: כל ניצול שואה שפונה למוקד שלנו מקבל מידע מקיף על כל הזכויות, השירותים וההטבות שמגיעים לו, הן כניצול שואה והן כאזרח ותיק.

<עירית גוטמן: אנחנו עונים על שאלות ספציפיות, אנחנו מסייעים להם במיצוי הזכויות.

<עירית גוטמן: אנחנו שולחים להם מכתב תשובה שכולל מידע מלא ואת הטפסים הרלבנטיים אליהם באופן אישי, למיצוי הזכויות האישיות שלהם.

קארין אלהרר: כמה אנשים עובדים במוקד הזה?

<עירית גוטמן: המוקד מופעל בעצם במיקור חוץ.

<עירית גוטמן: אני אחראית עליו.

<עירית גוטמן: כ-30 איש.

קארין אלהרר: והאנשים שעובדים במוקד הם אנשים שקיבלו הכשרה מתאימה?

קארין אלהרר: ממי?

<עירית גוטמן: כן.

<עירית גוטמן: המוקד מנוהל ויש לנו צוות ותיק שפועל כבר שמונה שנים, שצבר מומחיות.

<קריאה: מוקד טוב.

<קריאה: מאד.

<קריאה: מדהים.

קארין אלהרר: בסדר, מותר לי גם להתרשם?

<קריאה: בטח.

קארין אלהרר: תודה.

<עירית גוטמן: הצוות שמנהל אותו הוא בעל ניסיון והמוקד שלנו מכשיר לא רק את הצוות, הוא בעצם מכשיר ומדריך את המתנדבים, שזה סטודנטים, שזה במיזם המשותף שאנחנו מפעילים במשרד האוצר, ברשויות המקומיות.

<עירית גוטמן: אנחנו בעצם גוף שנותן ידע מקצועי והכשרה מקצועית בנושא זכויות של ניצולי שואה, לכל מי שעוסק בתחום הזה.

<עירית גוטמן: אם ניצול שואה צריך סיוע במילוי הטפסים, אנחנו שולחים אליו מתנדב, לרוב זה סטודנט במסגרת המיזם שלנו עם התאחדות הסטודנטים.

<עירית גוטמן: אנחנו נותנים גם סיוע, יש לנו דובר גרמנית במוקד, שצבר גם הרבה מומחיות במהלך השנים והוא עוזר בנושא של קצבאות מגרמניה.

<עירית גוטמן: בהתייחס לתשלומים חד פעמיים, אנחנו יכולים לדווח על סכום של מימוש זכויות מעל ל-3 מיליון יורו במהלך של שלוש וחצי השנים האחרונות.

קארין אלהרר: איך יודעים להגיע אליכם?

קארין אלהרר: איפה זה מפורסם?

קארין אלהרר: מפה לאוזן?

<עירית גוטמן: גם, אבל אנחנו גם עושים עבודה יזומה.

<עירית גוטמן: האמת היא שכל המוקד הוא הפנים של המשרד.

<עירית גוטמן: בכל מיזם של המרד מפורסם מספר הטלפון של המוקד וזה ידוע שמוקד שמטפל בזכויות.

קארין אלהרר: יפה.

קארין אלהרר: יישר כוח.

<עירית גוטמן: מעבר לזה אנחנו מפעילים את יחידי סגולה בבתי החולים, שגם עוסק במיצוי זכויות של אזרחים ותיקים ומן הסתם - - -

קארין אלהרר: זה בשיתוף עם משרד הבריאות?

<עירית גוטמן: כן.

קארין אלהרר: אז זה חזר?

קארין אלהרר: כי הייתה תקופה שזה הופסק.

<עירית גוטמן: לא, לא.

קארין אלהרר: היה דיון כאן בוועדה לביקורת המדינה על דו"ח מיצוי זכויות חברתיות.

קארין אלהרר: בדיון שהיה אז אמרו לי זה הופסק.

<מלכה פרגר: לא זה הופסק.

<מלכה פרגר: החברה להשבה מימנה לנו עובדות סוציאליות ייעודיות בכל מערכת הבריאות, למיצוי זכויות וזה הופסק כי הפסיקו לנו את המימון.

קארין אלהרר: אז החזירו את זה?

קולט אביטל: לא, לא.

<מלכה פרגר: לעובדות הסוציאליות - - - זכויות במסגרת התקציב, אבל זה לא ייעודי כמו שהיה פעם.

קארין אלהרר: הבנתי.

<מלכה פרגר: רק בבריאות הנפש יש לנו היום - - -

קארין אלהרר: הבנתי, מאה אחוז.

קארין אלהרר: אריאלה, בבקשה.

<אריאלה: כן, גברתי.

<אריאלה: ראשית ברכות על קיום הישיבה.

<אריאלה: שנית אני רציתי לציין בנוגע לשני נושאים שהועלו – ועדות רפואיות – יש הצעת חוק - אני לא אנקוב של מי מחברי הכנסת, שהתקדמה מאד, שמוצע להעלות אוטומטית את דרגות הנכות בשיעור של 3%.

<אריאלה: והנושא השני הוא עניין כפל קצבאות בסוף מאי, הצעת חוק שהתקדמה עד לקריאה ראשונה.

<אריאלה: גם, אני לא אנקוב בשמות חברי הכנסת, שמקודמת מאד.

<אריאלה: רוב הנושאים שהועלו פה, אני אומרת, אני מברכת על קיום הישיבה, אבל רוב הנושאים, אם לא כל הנושאים, מטופלים בהיבטים שונים.

<אריאלה: אני אחר כך אסביר לכם.

<אריאלה: אני אחר כך אומר לכם לפרטי פרטים.

<אריאלה: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: בבקשה אדוני.

<יוליוס: קוראים לי יוליוס.

<יוליוס: דובר פה על כפל מבצעים.

<יוליוס: מעניין מה זה כפל מבצעים.

קארין אלהרר: לא, קצבאות.

<יוליוס: קצבאות, אוקי.

<יוליוס: אם אני מקבל 2,200 שקלים מהביטוח הלאומי קצבת זקנה, ועוד 300 יורו שזה 1,270 שקלים, סך הכל זה יוצא לי 3,470 שקלים.

<יוליוס: עכישו, משרד האוצר נותן תלוש שבו מפורט: אתה מקבל 5,460 שקלים, משהו כזה.

<יוליוס: שורה תחתונה – 1,800 שקלים.

<יוליוס: משמע – 3,600 נעלם.

<יוליוס: על מה הם נעלמו?

<יוליוס: הוא מפרט.

<יוליוס: ניכוי רנטה וניכוי קצבת זקנה.

<יוליוס: איפה הכפל פה?

<יוליוס: אני מקבל את ה-3,470 ועוד 1,800 שזה השורה התחתונה.

<יוליוס: איפה הכפל פה?

<יוליוס: למה צריך להוריד ניכוי רנטה וניכוי קצבת זקנה?

<יוליוס: זה בדיוק העניין.

קארין אלהרר: זה נושא שעלה ודרוש שינוי חקיקה.

קארין אלהרר: תראו, בסוף זה עניין של החלטה ומדיניות וזה רוחבי, דרך אגב, לכל הזכאים לקצבאות.

קארין אלהרר: זה לא מיוחד לניצולי שואה, אני חייבת לומר ובצער גדול.

קארין אלהרר: זה עניין רוחבי וצריך לטפל בזה.

קארין אלהרר: מתי שהוא יצטרכו לתת את הדעת על הדבר הזה.

<יוליוס: אני בדקתי.

<יוליוס: זה לא רק אני, זה רוב ניצולי השואה שמקבלים את הדבר הזה.

קארין אלהרר: אדוני, אתה לא צריך לשכנע אותי.

קארין אלהרר: אתה בהחלט מתפרץ לדלת פתוחה בעניין הזה.

קארין אלהרר: אני רק אומרת שיש פה עניין רוחבי שהוא מכל - - -

<יוליוס: הגיע הזמן שמישהו יתקן את זה.

<יוליוס: זה הכל.

קארין אלהרר: האמן לי, אנחנו עובדים בזה, מה שנקרא.

<קריאה: קוראים לזה מדיניות היד הקפוצה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: תראו, אני רוצה - - -

<תמי מרוז: רק לפרוטוקול, יש הצעת חוק בעניין היורו שמקבלים ניצולי השואה ממה שנקרא קרן סעיף 2 של ועידת התביעות, שנכנס בקרוב, אנחנו מאמינים, לדיס ריגרד ולא יופחת.

קארין אלהרר: כן, לדעתי זו ההצעה שאמורים להצביע עליה היום ואולי תהיה בשורה כבר ככה לקראת כנס החורף הבא עלינו לטובה.

<מאיר כחלון: אני רוצה להוסיף משהו.

קארין אלהרר: בבקשה, אדוני, אחרון חביב.

<מאיר כחלון: שמי מאיר כחלון, הארגון העולמי של יהודים יוצאי לוב והפדרציה הספרדית העולמית.

<מאיר כחלון: חבר העמותה הפרלמנטארית.

<מאיר כחלון: אני רוצה להעלות פה נקודה שאני לא הצלחתי לתקן אותה עד היום ואני מקווה שסגן השר, שיושב איתנו כאן וגם נציגות הרשות, שהם המסגרת.

<מאיר כחלון: קודם כל הדו"ח של גליה היה יוצא מהכלל.

<מאיר כחלון: אני עובד בשיתוף פעולה מלא עם הרשות ואני חי את הרשות ויש לציין כל הזמן כל הכבוד, כל הכבוד.

<מאיר כחלון: אבל ישנה נקודה אחת שנעשתה ולא הושלמה.

<מאיר כחלון: ניתן לניצולים תיקון בהקצבה.

<מאיר כחלון: אלה שמקבלים את הבסיס שהיו מקבלים 1,800 שקלים קיבלו תוספת 400 שקלים והיום מקבלים 2,200 שקלים, שהבסיס שלהם זה 25% נכות.

<מאיר כחלון: מה שקרה כאן, כל אלה שיש להם 38% או 39% נכות ומעלה, נשארו באותו סכום הקצבה.

<מאיר כחלון: הם לא קיבלו את התוספת של 400 השקלים.

<מאיר כחלון: אני פניתי לרשות ואמרתי למה.

<מאיר כחלון: אומרים זה מה שבזמנו קיבלנו את הכספים, חילקנו ועשינו את הפעולה.

<מאיר כחלון: נתנו רק לבסיס.

<מאיר כחלון: מה אשם הניצול שאחוז הנכות שלו 42% או 50% או 30%.

<קריאה: או 39.9%.

<מאיר כחלון: תן לי.

<מאיר כחלון: למה הוא לא יקבל את ה-400 שקלים האלה?

<מאיר כחלון: אז אני חושב שזו הזדמנות שיש דיון היום וסגן השר יושב כאן איתנו.

<מאיר כחלון: אני חושב שצריך לתת לנושא הזה את הדעת.

<מאיר כחלון: יש מספרים מוכנים אצל גליה.

<מאיר כחלון: כמה זה בכלל עולה למדינה הסכום הזה?

<מאיר כחלון: אני מציע שהנושא הזה ייפתר ויינתנו לכל הניצולים 400 שקלים, שמגיע להם, או 380 שקלים.

קארין אלהרר: תודה, תודה רבה.

קארין אלהרר: גליה, את רוצה להשיב?

<גליה מאיר-אריכא: כן, כן.

קארין אלהרר: בקצרה.

קארין אלהרר: אני רק מבהירה, סליחה גליה, יתקיים עוד דיון.

קארין אלהרר: שר הרווחה ביקש להגיע, יש לו טענות ואנחנו רוצים לשמוע אותו ולהשמיע.

<יוליוס: להשמיע בעיקר.

קארין אלהרר: בסדר.

קארין אלהרר: אני לא אמרתי רק לשמוע.

קארין אלהרר: אנחנו באנו לפרלמנט כדי לדבר.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, גליה.

<גליה מאיר-אריכא: אני רק אציין שהתכנית הלאומית באמת קבעה – הסכום המינימאלי בעבר, לפני התכנית הלאומית, עמד על 1,825 שקלים לחודש.

<גליה מאיר-אריכא: באה התכנית הלאומית ואמרה – אני רוצה להבטיח שהמינימום לא יפחת מ-2,200 שקלים.

<גליה מאיר-אריכא: לכן החוק קבע וכך אנחנו כמובן ביצענו, שכל מי שקיבל מתחת ל-2,200 שקלים, שזה כל מי שהיה בדרגת נכות שבין 25% ל-39%, אוטומטית מקבל השלמה ל-2,200 שקלים.

<גליה מאיר-אריכא: ובעצם מה שמבקש יושב ראש ארגון יוצאי לוב, זה בעצם לבצע את אותה דלתא, שתינתן לכל הדרגות.

<גליה מאיר-אריכא: אני מציעה שנשב על זה, נביא את זה בפני סגן שר האוצר, נעשה דיון משותף.

קארין אלהרר: מצוין.

<גליה מאיר-אריכא: ונקיים חשיבה.

קארין אלהרר: בבקשה, מר אפרים גיל-עד, מנהל תחום תמיכות, המשרד לשוויון חברתי.

קארין אלהרר: אדוני, אני מניחה שהיית בתחילתו של הדיון, כשדיברה השרה לשעבר לימור לבנת ואמרה – רצינו לעשות עוד משהו ואמרו לנו תביאו מצ'ינג.

קארין אלהרר: מאיפה לגישתכם יגיע הצ'ינג?

<אפרים גיל-עד: אז שוב, לצערי הרב התחום הצר שלי הוא תחום התמיכות והנושא של טיפולי שיניים, כפי שדיברה הגברת לימור לבנת, הוא לא בתחום אחריותי.

<אפרים גיל-עד: אז פשוט אין לי מידע לתת.

קארין אלהרר: תן לי את השם של הבן אדם שזה תחום אחריותו.

<אפרים גיל-עד: אני מבין שדיברתם עם מנכ"ל המשרד - - -

<קריאה: לא, לא, אתה היית בישיבה שהייתה אצלנו.

לימור לבנת: בישיבה, ואתה היית נוכח שם.

<אפרים גיל-עד: של טיפולי השיניים?

<קריאה: של מטה מול מטה, כשזה נאמר.

<אפרים גיל-עד: אני לא זוכר.

לימור לבנת: סליחה, היית בישיבה של מטה מול מטה?

<אפרים גיל-עד: לא.

<קריאה: הוא היה בטיפול שיניים.

<אפרים גיל-עד: לא, אני לא הייתי שותף לישיבה הזאת ולכן אני שוב פעם אומר שזו הפעם הראשונה שאני שומע את הנושא, אבל שום פעם, זה לא תחום אחריותי.

קארין אלהרר: אדוני, אתה יכול רק לומר לי מי אחראי, כדי שהוועדה תוכל לפנות אליו בנחת?

<אפרים גיל-עד: גברתי, אני אוכל לברר.

<אפרים גיל-עד: אני מניח שזה מנכ"ל המשרד.

קארין אלהרר: מנכ"ל המשרד, מצוין.

<אפרים גיל-עד: ואני אתן את התשובה.

קארין אלהרר: זו תשובה מצוינת.

לימור לבנת: סליחה, אבל קולט אביטל, למרות שהיא לא מקבלת - - -

<אפרים גיל-עד: עכשיו אנחנו נדון, כי אני מבין שגם הגברת מרים העלתה את נושא התמיכות.

<אפרים גיל-עד: אז אני ממש ממש על קצה המזלג אגע בנושא התמיכות.

<אפרים גיל-עד: כרגע המשרד מקיים שתי תמיכות - - -

לימור לבנת: לא, המשרד כבר הפך למפעל.

לימור לבנת: זה באמת - - -

<אפרים גיל-עד: שתי תמיכות.

<אפרים גיל-עד: הראשונה היא בתחום השגת פיצויים לניצולי שואה.

<אפרים גיל-עד: בתמיכה הזאת כרגע נתמכים שני ארגונים, הארגון הגדול זה מרכז הארגונים שגברת קולט אביטל עומדת בראשו, ועוד ארגון קטן שנקרא ילדות אבודה, שהצטרף בשנה שעברה.

<אפרים גיל-עד: 2.6 מליון שקלים - - -

<קריאה: מה זה - - -

יצחק כהן: תנו לו לדבר.

יצחק כהן: הוא חזר במיוחד לענות.

קארין אלהרר: חברות וחברים יקרים, סליחה.

קארין אלהרר: גברתי, אני מאד מכבדת אותך ושמענו בנחת את דבריך.

קארין אלהרר: אני מבקשת, מדובר באדם שיצא וחזר, רוצה להשמיע ואנחנו נאפשר לו.

קארין אלהרר: בבקשה אדוני.

<אפרים גיל-עד: התחום השני הוא תחום ההנצחה.

<אפרים גיל-עד: גברת קולט אביטל יודעת שבתחילת הדרך פנו למבקר המדינה, לפני כעשור ואמרו יש לנו איזו שהיא בעיה.

<אפרים גיל-עד: הקצו סכומים.

<אפרים גיל-עד: מבקר המדינה נתן - - -

קארין אלהרר: אני קוטעת אותך בעניין הזה, כי ההנצחה פחות – ואני לא מזלזלת בחשיבותה – אבל נושא הדיון כאן היום זה מה שנותנים לניצולים ומיצוי הזכויות שלהם.

קארין אלהרר: זה נושא הדיון.

<אפרים גיל-עד: אוקיי.

לימור לבנת: למה אתם מתעסקים בהנצחה בכלל?

לימור לבנת: אתם משרד ל - - -

<אפרים גיל-עד: אני אסביר, ברשותכם.

<אפרים גיל-עד: גברתי, ברשותכם - - -

לימור לבנת: אף אחד לא מתעסק במדינה בהנצחה בכלל.

לימור לבנת: אתם צריכים להתעסק בניצולים.

לימור לבנת: בחיים.

<אפרים גיל-עד: ברשותכם, אני אתן את התשובה.

<אפרים גיל-עד: בתוך כל התהליך הזה התקבלו החלטות.

<אפרים גיל-עד: הטיפול בניצולים על סמך החלטת הממשלה, ניתן בידי משרד הרווחה והגורמים האחרים.

<אפרים גיל-עד: המשרד לשוויון חברתי בגלגולו הקודם, המשרד לאזרחים ותיקים והמשרד לגמלאים, הוא המשרד האחרון שנכנס ולכן תחום האחריות שלו נכנס לתחומים שהינם בתחום אחר.

<אפרים גיל-עד: הגברת מרים גרייבר, לדוגמא, שהעלתה את הטענות כלפינו, נתמכת מתקנת התמיכה לעניין ההנצחה, ולכן אני רוצה כן להתייחס לזה.

<אפרים גיל-עד: אני כן אגיד שבמהלך השנים האחרונות הצלחנו לתת את אותם כספים שלא הצליחו לפני שהתמיכה הייתה אצלנו.

<אפרים גיל-עד: לדוגמא, אנחנו מעמידים שירות של משרד רואי חשבון שעומד לרשות העמותות ועושה עבורם את עובדת הגשת הבקשות.

<אפרים גיל-עד: אנחנו פנינו לחשב הכללי שנציגיו אינם פה, בבקשה לקבל הקלות בנוהל שר האוצר לעניין תמיכות.

קארין אלהרר: אדוני, באמת לא נעים לי - - -

<מרים גרייבר: ממש לא.

קארין אלהרר: רק שנייה.

קארין אלהרר: לא נעים לי.

קארין אלהרר: אני מבינה שאתה עושה את עבודתך, באמת.

קארין אלהרר: ואני מעריכה ומוקירה את עבודתך והטענה היא לא אליך.

קארין אלהרר: זה אישי נגדך.

<אפרים גיל-עד: אוקיי.

קארין אלהרר: יש נושא מאד ברור לדיון הזה – מה הניצולים מקבלים ואיך אנחנו כמדינה פועלים על מנת שהם יוכלו לממש את הזכויות שלהם בצורה הפשוטה ביותר, נטולת הבירוקרטיה.

יצחק כהן: והנגישה.

קארין אלהרר: והנגישה, תודה רבה אדוני, סגן השר.

קארין אלהרר: עכשיו אני אומרת בכל הכבוד, ויש לי כבוד גדול למה שאתה עושה, הפירוט כאן לגבי ההנצחה, אני מבינה, אמרת תשובה, אני מקבלת אותה.

קארין אלהרר: אני רק אומרת, יושבים כאן אנשים, אומרים שישבו בישיבות עם משרדכם, אמרו שיהיה מצ'ינג, אתה אומר שזה לא בתחום סמכותך לענות על זה - - -

<אפרים גיל-עד: בנושא השיניים, כפי ש - - -

קארין אלהרר: אני מקבלת את זה והוועדה תפנה למנכ"ל המשרד לשוויון חברתי ותדרוש ממנו הסבר.

קארין אלהרר: אני מתה לדעת מאיפה מישהו חשב שיביאו את המצ'ינג.

קארין אלהרר: עמותה.

קארין אלהרר: מאיפה?

קארין אלהרר: מאיפה?

קארין אלהרר: יש הרי מספר גורמים כל כך מצומצם שמקבל מהם כסף והשאר זה מתנדבים.

קארין אלהרר: אז מה?

קארין אלהרר: הם יפנו מחשבון הבנק שלהם לפנות מצ'ינג?

קארין אלהרר: באמת.

<אפרים גיל-עד: שוב, גברתי, אין לי תשובה, אני רק ברשותך - - -

קארין אלהרר: לא, אני מבינה, אני לא באה אליך בטענות.

קארין אלהרר: תרשה לי, הוצאתי קיטור.

קארין אלהרר: זה באמת מרגיז אותי.

<אפרים גיל-עד: זה בסדר גמור.

<אפרים גיל-עד: כולנו רגישים וכולנו עושים את מירב המאמצים, אבל אם דיברנו על התחום הרחב, אז אני יכול להגיד שיש לנו את פרויקט והדרת, שהמשרד מפעיל בני שירות שרבים מתוכם עובדים עם ניצולי שואה.

<אפרים גיל-עד: יש לנו את הפרויקט של סטודנטים למען אזרחים ותיקים, שחלק מהסטודנטים מוקצים לטובת הנושא הזה של מיצוי זכויות, ואם התחלנו במסגרת התמיכה לעשות את השגת הפנסיות מפולין, אז התחלנו בזה בשנה הנוכחית.

<אפרים גיל-עד: זה חלק מהעשייה של המשרד בתחום הרחב.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: קולט, ממש בקצרה, אני רוצה לסיים.

קולט אביטל: כן, בעניין המצ'ינג - - -

<מרים גרייבר: הוא לא ענה על השאלות שלי.

קארין אלהרר: אבל זה לא הוא אחראי, גברתי.

קולט אביטל: בעניין המצ'ינג, אני רוצה שיהיה ברור שכל הארגונים, כולל אנחנו, אם אנחנו לא נביא מצ'ינג של 10% תקציב, לא נקבל את ה-90% שאנחנו אמורים לקבל.

קארין אלהרר: מדהים.

קולט אביטל: אז אני שואלת מאיפה אנחנו יכולים לקבל את המצ'ינג.

<מרים גרייבר: ואם מרכז הארגונים לא יכול, אז איך אנחנו יכולים?

<מרים גרייבר: אנחנו גם צריכים להביא את זה.

קארין אלהרר: חברים, הנקודה ברורה.

<קריאה: זה נוהל שר האוצר.

קארין אלהרר: אז בסדר.

קארין אלהרר: הנקודה ברורה.

יצחק כהן: זה לא נוהל שר האוצר.

קארין אלהרר: זה לא נוהל שר האוצר.

<גליה מאיר-אריכא: לא, לא, זה מבחני תמיכה.

<קריאה: אפשר לשנות מבחני תמיכה.

קארין אלהרר: אני בעד לעשות חשיבה מחודשת על מבחני תמיכה, אני אומרת לכם כאן ולא רק כאן.

<קריאה: ראוי ללחוץ על נציגי החשב הכללי באמת.

קארין אלהרר: בסדר, אדוני, תרשה לי, אני כבר רבע שעה אחרי סוף הדיון.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם ואני מבטיחה לך, אתה תהיה הדובר הראשון בדיון הבא, שלא יקרה עוד הרבה זמן, כי באמת חשוב לי להבין.

קארין אלהרר: אנחנו גם נקיים דיון פגרה.

קארין אלהרר: אנחנו חרוצים, אנחנו עובדים בפגרה.

לימור לבנת: לנו אין פגרה, אז לא איכפת לנו.

קארין אלהרר: השרה לשעבר לבנת, מי כמוך יודעת שפגרה זה שם מהמם למשהו שאין מאחוריו דבר וחצי דבר.

לימור לבנת: וקולט ואני נבקש שעות נוספות.

<גליה מאיר-אריכא: אפשר הערה כללית?

<גליה מאיר-אריכא: קשה לי שלא לחשוב על זה.

<גליה מאיר-אריכא: אני פשוט רואה את הגברת קולט אביטל, שבתור ראש מרכז הארגונים ואת הגברת לימור לבנת, יושבת ראש הקרן לרווחה ואני נזכרת, הן בטח לא זוכרות, בוועדה לענייני ביקורת המדינה, שהתקיימה לפני למעלה מ-8 שנים, בינואר 2008.

<גליה מאיר-אריכא: ועדה שבמסגרתה עלה הנושא בין היתר של מי ישלם את התגמולים במעגל הראשון.

<גליה מאיר-אריכא: כשעלה הנושא, וזה היה חלק מהחלטת הממשלה, לא הרבה יודעים את זה – זה היה חלק מהחלטת ממשלה – עלה הנושא שלא המדינה תבצע את זה ולא יהיה תיקון חקיקה, מי שיבצע את זה יהיה ועידת התביעות.

<גליה מאיר-אריכא: וכשחברי הכנסת שמעו את זה, הם נזעקו ואמרו לא יקום ולא יהיה.

<גליה מאיר-אריכא: המדינה לא תסיר את אחריותה מהניצולים.

<גליה מאיר-אריכא: ומי שהתנגד לה בכל תוקף היו שתי הגברות האלה, אני לא יודעת אם אתן זוכרות את זה, כחברות כנסת.

<גליה מאיר-אריכא: וזו הסיבה בין היתר שכל הנושא הזה באמת נפל ולשמחתנו בוצע תיקון חקיקה.

קארין אלהרר: אז יישר כוח כפול.

<גליה מאיר-אריכא: ומבחינתי זו סגירת מעגל לגמרי.

<גליה מאיר-אריכא: אני אביא לכם את הפרוטוקול.

קארין אלהרר: גברתי, אני פשוט - - -

לימור לבנת: זה מעיד על עקביות.

קארין אלהרר: יפה.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם.

קארין אלהרר: כל יום בדיונים בוועדה אני אומרת שזה דיון בנושא חשוב, אבל אני לא חושבת שיש משהו יותר חשוב.

קארין אלהרר: באמת.

קארין אלהרר: שמענו היום המון על אנשים רבים וטובים שבאמת עוסקים לילות כימים כדי לשפר את מצבם של ניצולי השואה ולא תטעו במה שאני אומרת, זה לא שאני אומרת שהכל מושלם.

קארין אלהרר: זה לא.

קארין אלהרר: אבל אני חושבת שנעשים מאמצים כבדים כן לשפר.

קארין אלהרר: אני באמת מודה לכולם ומעריכה עד מאד את עבודתכם.

קארין אלהרר: אני רוצה לקבל התייחסות של הרשות, שאמרתם שתעשו בדיקה בנוגע לניצולי שואה בבתי אבות ובמסגרות.

קארין אלהרר: משרד הרווחה – אני אבקש לקיים עוד דיון על פי יוזמנו של השר, כדי שנוודא שהוא יכול להגיע, כדי להבין מה בדיוק ואולי מה טענתו פספסנו.

<קריאה: שיחזיר את ה-40 מיליון.

קארין אלהרר: אדוני, אני מציעה למחוק את זה מהפרוטוקול.

קארין אלהרר: הוועדה תפנה למנכ"ל המשרד לשוויון חברתי בנוגע לתמיכות וספציפית לעניין טיפולי השיניים, לקרן לרווחת ניצולי השואה.

קארין אלהרר: אנחנו נקיים דיון המשך ואני באמת חוזרת על אמירתי מתחילת הדיון.

קארין אלהרר: אני לא חושבת שאנחנו חייבים חוב מוסרי גדול יותר למישהו אחר, והדבר הזה צריך להתקיים ובהקדם האפשרי.

קארין אלהרר: תודה רבה לכולם.

קארין אלהרר: הישיבה נעולה.