ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 474, 2016-11-01 12:10

משה גפני: שלום לכולם.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מתנצל על העובדה ששר הפנים לא התאפשר לו להגיע.

משה גפני: שר החקלאות יגיע מחר, בעזרת-השם.

משה גפני: אני מקווה שהוא לא יאבד את הקול כמו שר הפנים, אבל בעזרת-השם כמובן.

משה גפני: לא שינינו את המתכונת של הוועדה ואנחנו דנים היום על אתגרי החקלאות בישראל.

משה גפני: אאפשר לחברי הכנסת שיזמו את הדיון וגם לחברי כנסת נוספים ולאורחים להעלות את העניין.

משה גפני: אני רק רוצה להגיד שני משפטים קצרים.

משה גפני: מי שמדבר על החקלאות כאיזה מין דבר טכני שאפשר למצוא לו פתרונות אחרים מאשר החקלאות כדי להפעיל את המקומות, את הישובים, את הקרקעות שבהן החקלאות נמצאת פשוט איננו יודע מה הוא סח, הוא לא מכיר את מדינת ישראל, הוא לא מכיר את האתגרים שעומדים בפני מדינת ישראל.

משה גפני: אנחנו שייכים לעם היהודי, האבות שלנו היו חקלאים, גם אברהם אבינו וגם יצחק ויעקב.

באסל גטאס: בכל העמים, אדוני.

באסל גטאס: כל האנושות במשך אלפי שנים עבדה רק בחקלאות.

משה גפני: אני לא יודע אם אתם.

משה גפני: אנחנו מתפללים לקדוש ברוך הוא בגלל החקלאים: "זכור ברית אברהם ועקדת יצחק".

משה גפני: אצלנו החקלאות טבועה בדם, זה חלק מן העניין.

משה גפני: הפכנו להיות עולם מאוד מתירני, מאוד הייטקי.

באסל גטאס: אנחנו היינו קודם.

משה גפני: אני מדבר על כולם.

משה גפני: אגב, מי שאמר שאפשר למצוא פתרונות אחרים לא היה ערבי, דווקא יהודי אמר את זה.

משה גפני: אני בא להפריך את זה.

משה גפני: אני חושב שזה לא נכון.

משה גפני: אני חושב שלחק

משה גפני: לאות יש תרומה בלתי רגילה.

משה גפני: אנחנו נמצאים במצב קשה מאוד מבחינת האיזונים שאנחנו צריכים לעשות.

משה גפני: מצד אחד, משרד האוצר, בצדק, רוצה להוזיל מחירים, והוזלת המחירים הזאת היא על-ידי פתיחת השוק בפטורי מכסים.

משה גפני: המשמעות של העניין היא פגיעה בחקלאות הישראלית.

משה גפני: מצד שני, האתגר של הוזלת המחירים חשוב לכולם והדבר הזה הוא אחד מן הדגלים של שר האוצר, אנחנו מסכימים לזה, אבל צריך לדעת לעשות את האיזונים.

משה גפני: למשל באשר לטונה, שם פתחו את המכסים, מה שקרה הוא שהמחירים לא הוזלו, או הוזלו רק בשוליים, לא פתרו בעיה של הוזלת המחירים אבל הפכו את החברות שמייצרות את הטונה לחברות ייבוא, עדיין לא את כולן אבל זה הכיוון, וברגע שהן יהיו חברות ייבוא אז הן ייבאו והעובדים ילכו הביתה.

משה גפני: כל הוזלת המחירים לא תקרה בסופו של דבר.

משה גפני: זה נדון בעיקר ועדת הכלכלה אבל התפקיד שלנו בנושא המיסוי והמכסים וכל הקשור לחקלאות, התפקיד של ועדת הכספים לעמוד על המשמר.

משה גפני: אני מברך את החקלאים על יום החקלאות בכנסת.

משה גפני: אני מברך אתכם, חברי הכנסת בר-לב וברושי, על היוזמה הזאת.

משה גפני: חבר הכנסת בר-לב נמצא הרבה בוועדת החוץ והביטחון, אבל חבר הכנסת ברושי "נמצא לי פה על האוזן", "חבל לך על הזמן".

משה גפני: אני מדבר על דירה שלישית והוא אומר לי "חקלאות".

משה גפני: כל הכבוד.

איתן ברושי: הכול מתחיל מן האדמה.

משה גפני: נכון.

<קריאה: וגם מסתיים באדמה.

<קריאה: ..

עמר בר-לב: תודה רבה.

עמר בר-לב: התלבטנו, ראשי השדולה ביחד עם יושב-ראש הוועדה, איך הכי נכון לנצל את הזמן כאן במפגש הזה, ויש לנו פחות או יותר שעה נטו.

עמר בר-לב: הגענו למסקנה שהדרך הנכונה, שנתחיל מראשי הארגונים והחקלאים וראשי התנועות החקלאיות.

עמר בר-לב: ההמלצה שלנו – כמובן אתם תחליטו – היא שכל אחד ידבר כמה דקות, ואני מציע שיתמקד ספציפית במה שמטריד אותו בתקציב המדינה שקשור החקלאות כי בסוף זה מגיע הנה.

עמר בר-לב: אחסוך את הדברים שלי.

עמר בר-לב: על חלק גדול, על החקלאות כערך וכן הלאה כולנו מבינים ומסכימים.

עמר בר-לב: אחת הבעיות של החקלאות, שהיא מקבלת אמפתיה מכולם, אבל בסוף ב"תכלס" כשמגיע תקציב המדינה החקלאות נמצאת בשחיקה.

עמר בר-לב: לכן אני חושב שהמקום האחרון והיחיד בו אפשר להשפיע על עתיד החקלאות בשנים 2017-2018 הוא כאן ואצל יושב-ראש הוועדה חברה כנסת גפני.

עמר בר-לב: כאשר זה מגיע לממשלה לכל אחד יש את האינטרסים שלו והם נלחמים ולצערנו החקלאות למרות כל האמירות עדיין לא נתפסת כערך.

עמר בר-לב: אבל לוועדה הזאת ולחבר הכנסת גפני – והוא הוכיח את עצמו בעניין הזה – יש את הראייה הכוללת, ואם הוא מאמין – ואני מאמין שהוא מאמין, מעבר לזה שהוא איש מאמין – שהחקלאות היא ערך ולא רק שורת רווח אז אני מאמין שכאן זה המקום שבאמת אפשר יהיה להשפיע על תקציב 2017-2018.

עמר בר-לב: עד כאן.

עמר בר-לב: אני אקצר.

עמר בר-לב: בואו נתחיל.

משה גפני: רק כדי שלא ייצא שעמר בר-לב דיבר דברים לא נכונים אז איתן ברושי יכול להעיד על זה, עשינו כמה דברים בנושא החקלאות, לא רק דיברנו, למשל ביטול מס מעסיקים.

משה גפני: הוכחתי שאמרת אמת.

משה גפני: יתחיל ניר מאיר ולאחר מכן הדיון ייערך במשולב: אחד מן האורחים ואחד מחברי הכנסת.

<ניר מאיר: שלום לכולם, צהרים טובים.

<ניר מאיר: אני מזכ"ל התנועה הקיבוצית.

<ניר מאיר: אני כלכלן במקצועי והחלטתי להגיד כאן באופן מקצועי את המובן מאליו, את מה שכולם יודעים.

<ניר מאיר: כולנו בחדר הזה יודעים שהחשיבות הכלכלית של החקלאות בישראל היא הרבה מעבר לחלקה בתל"ג.

<ניר מאיר: כולנו יודעים את זה אבל אף פעם לא הגדרנו את זה נכון אז בואו נגדיר את זה.

<ניר מאיר: יש בכלכלה מושג שנקרא "השפעה חיצונית".

<ניר מאיר: השפעה חיצונית בכלכלה היא עלות או תועלת שנגרמת מעסקה כלכלית ומוטלת על אנשים או פירמות שלא מעורבים ישירות בעסקה.

<ניר מאיר: זאת ההגדרה הכלכלית של הדבר המדעי הזה.

<ניר מאיר: העניין הזה, של תועלות חיצוניות, קשור פעמים רבות למושג "מוצר ציבורי".

<ניר מאיר: ישנם הרבה מאוד מוצרים שהמדינה מטפלת בהם כי יש בהם כשל שוק מובנה.

<ניר מאיר: אלה מוצרים שקשה, אם לא בלתי אפשרי, למנוע מאנשים ליהנות מהם.

<ניר מאיר: לייצור "מוצר ציבורי" יש השפעות חיצוניות מועילות לציבור, כולו או כמעט כולו, ואולם קיימת בעיה של תקשורת חברתית ותיאום לשם איזון בין עלויות ותועלות ועל כן אינו ניתן לפתרון אופטימלי על-ידי שווקים תחרותיים.

<ניר מאיר: האמירה שלי שחוזרת על עצמה שוב ושוב, שאי אפשר להגיע לשיווי משקל נכון בחקלאות בעזרת מנגנון היד הנעלמה.

<ניר מאיר: ייתכן ועל הממשלה יהיה להתערב בעזרת פתרון קולקטיבי, כגון סבסוד או דרישה חוקית כזו או אחרת.

<ניר מאיר: אם הממשלה עושה כן, המוצר נחשב למוצר ציבורי.

<ניר מאיר: עד כאן הגדרות בית-הספר.

<ניר מאיר: בעבר ידעו ממשלות ישראל להבחין בתוצרים הללו, שנכנה להלן "המוצרים הציבוריים", הנתרמים על-ידי החקלאות.

<ניר מאיר: ואולם, בעקבות שורת שינויים כבירים, שלא אעסוק בהם כאן, המוצרים הציבוריים הנתרמים על-ידי החקלאות שוב אינם מוכרים ככאלה.

<ניר מאיר: החקלאים אינם מתוגמלים עליהם, וגרוע מכך – אף מותקפים לא פעם, בעיקר מתוך בורות ואי-הכרת התמונה המורכבת.

<ניר מאיר: את הדברים שאגיד עכשיו כולם מכירים אבל אף פעם לא שמעתי אותם ביחד.

משה גפני: אם אפשר בקצרה.

<ניר מאיר: כולם מכירים ואגיד את זה רק בכותרות, אבל אף פעם לא שמעתם את הדברים ביחד.

<ניר מאיר: הנה הן, איפוא, לפניכם ההשפעות החיצוניות המועילות של החקלאית הישראלית: 1) האתוס המכונן של הציונות.

<ניר מאיר: 2) עיצוב גבולות המדינה והשלטת הריבונות הישראלית על שטחה לאחר מלחמת העצמאות, ושמירתם מאז.

<ניר מאיר: 3) פיזור האוכלוסין.

<ניר מאיר: 4) השכפ"ץ של המדינה.

<ניר מאיר: 5) וסת המים הלאומי.

<ניר מאיר: 6) שימור השטחים הפתוחים.

<ניר מאיר: 7) מחקר ופיתוח מהמובילים בעולם.

<ניר מאיר: 8) תחום מרכזי ביחסי החוץ של ישראל.

<ניר מאיר: ועוד לא אמרנו הכול, לא דיברנו על קשירת פחמן ועל אזורי נופש ורגיעה; לא עסקנו בביטחון התזונתי ובאיכות המזון בישראל; וגם לא הזכרנו במילה את הזן האנושי המשובח הגדל בכפר הישראלי ואת תרומתו הייחודית.

<ניר מאיר: כאן בבית הזה ובחדר הזה תעסקו החל ממחר בעיקר במספרים.

<ניר מאיר: התבוננות במספרים גורמת לעתים לאובדן התמונה הרחבה.

<ניר מאיר: אז תרשו לי לומר לכם – הנחת המוצא שהחקלאים ימשיכו "לחטוף", מחד, וימשיכו לתרום את כל המוצרים הציבוריים האלה על חשבונם, מאידך, היא שגויה.

<ניר מאיר: אבל כאשר תתגלה גודל השגיאה ונזקיה יהיה כבר קשה מאוד-מאוד לתקן.

<ניר מאיר: אל תגידו שלא התרענו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת מיכל רוזין, ואחריה אבו וילן.

מיכל רוזין: תודה רבה.

מיכל רוזין: דווקא לא אדבר בהרחבה אלא בקצרה.

מיכל רוזין: אני מתנצלת שאצטרך לצאת אחרי דבריי.

מיכל רוזין: בדרך כלל אני לא נוהגת לעשות את זה אבל באתי באמת לכבד את הנוכחים ואת הנושא.

מיכל רוזין: נמצאים אתנו פה בני נוער מן הערבה, מהחינוך ההתיישבותי.

מיכל רוזין: חשוב להזכיר את זה.

מיכל רוזין: הם חלק מן העתיד של ההתיישבות בארץ.

מיכל רוזין: התחלתי בנושא החינוך.

מיכל רוזין: מכיוון שהדיון שלנו הוא על חקלאות אבל לא רק אלא בעצם על האתוס של מדינת ישראל אני חושבת שגם הנושא הזה, של תחום החינוך, מוזנח מאוד.

מיכל רוזין: ילדיי שגדלים בעיר, מטעם מערכת החינוך לא רק שאינם מכירים את החקלאות אלא גם לא מכירים את ההתיישבות.

מיכל רוזין: ככל שמתעקשים על טיולים וסיורים לירושלים ולמקומות כאלה, על הכרת ההתיישבות והכרת החקלאות במדינת ישראל אין ולו פסיק במערכת החינוך הציבורית, וכואב לי על כך מאוד.

מיכל רוזין: אני מאמינה מאוד בחקלאות מסובסדת, בהגנה על תוצרת מקומית.

מיכל רוזין: אם בארצות-הברית הקפיטליסטית יכולים להגן על החקלאים ועל החקלאות ובמדינות אירופה יש סובסידיות, כך צריכה לנהוג גם מדינת ישראל.

מיכל רוזין: בשנים האחרונות השתתפתי בהרבה מאוד דיונים, גם בתור יושבת-ראש ועדת עובדים זרים.

מיכל רוזין: חברי חבר הכנסת וקנין השתתף בהרבה מאוד דיונים על החקלאות.

מיכל רוזין: אנחנו מכירים היטב את המצוקה של החקלאים: אין ביטחון תעסוקתי, הדור הבא פשוט לא רוצה להיות חלק, חדוות היצירה, הרצון להיות חלק מן המשפחה הכל-כך חשובה הזאת, שהיא חלק מן האתוס הישראלית, אובד לצערי הרב בחסות ממשלות ישראל לדורותיהן.

מיכל רוזין: שוק חופשי וייבוא לא יביא להורדת יוקר המחיה אלא רק לפגיעה בחקלאות ובתוצרת המקומית.

מיכל רוזין: אתמול בוועדת החוץ והביטחון העליתי בפני שר הביטחון, למרות שאמרתי לו שזה לא התחום שלו לכאורה, אבל כחלק מן הממשלה וכשר הביטחון הוא יודע עד כמה ההתיישבות בדרום ובצפון היא חלק מן הביטחון של העורף האזרחי שלנו, היא חלק מגבולות הביטחון של מדינת ישראל.

מיכל רוזין: דיברתי אתו על התוכנית לצפון, שכרגע עדיין לא מאושרת, וביקשתי ממנו כמובן, גם כשר הביטחון, לנקוט עמדה ברורה לאישור התוכנית, ובכלל לדאוג ליישובי ההתיישבות החקלאית בעיקר ולדאוג באמת שהעובדה שמדינת ישראל הושיבה אתכם על הגבולות על מנת לעזור גם בביטחון שלנו, שגם הנושא הזה יהיה לנגד עיניהם.

מיכל רוזין: תודה רבה לכם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אבו וילן, ואחריו חבר הכנסת יצחק וקנין.

<אבשלום וילן: קודם כול נגיד תודה ליושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת גפני.

<אבשלום וילן: לאורך כל השנים, לא רק ביום החקלאות, הוא באמת מלווה את הנושא ומבין אותו.

<אבשלום וילן: מכיוון שאתה לא נותן לי הרבה זמן אז אקצר.

משה גפני: אני רוצה שידברו כמה שיותר אנשים.

<אבשלום וילן: אני מקצר בתשבחות אבל אנחנו מתכוונים לכל מילה.

<אבשלום וילן: יום החקלאות הוא יום חג.

<אבשלום וילן: בעוונותיי התחלתי את זה לפני כמעט 10 שנים לראשונה.

משה גפני: זה דווקא היה החלק של המצוות שלך.

משה גפני: את החלק של העוונות תשאיר במקום אחר...

<אבשלום וילן: אפשר לקבל את זה בכתב?

<אבשלום וילן: ...

<אבשלום וילן: התחלנו עם מסורת של יום המילואים.

<אבשלום וילן: מה קרה עם יום המילואים לאחר הטיפול?

<אבשלום וילן: חוק המילואים שוּנה, עברנו כברת דרך גדולה מאוד.

<אבשלום וילן: בנושא החקלאות לא השתנה דבר.

<אבשלום וילן: כולם מגיעים בימים החגיגיים, נושאים נאומים חוצבי להבות, הכול בסדר, לתפארת מדינת ישראל, ולמחרת עולם כמנהגו נוהג.

<אבשלום וילן: קודם כול, צר לי.

<אבשלום וילן: הייתי משוכנע ששר החקלאות ומנכ"ל משרד החקלאות ילוו פה את כל הדיונים.

<אבשלום וילן: הם המשרד המייצג.

<אבשלום וילן: לצערי הם החליטו לא להגיע, וחבל.

<אבשלום וילן: למה אני אומר את זה?

<אבשלום וילן: יושבים פה נציגי משרד האוצר.

<אבשלום וילן: אני יכול להגיד דבר אחד.

<אבשלום וילן: שאלת מה לעשות.

<אבשלום וילן: קודם כול, אדוני היושב-ראש, אנחנו שנה וחצי מנסים לדבר עם אגף התקציבים, להכין תוכנית אסטרטגית ל-15 שנים לחקלאות ישראל.

<אבשלום וילן: זה אינטרס של המדינה לא פחות מאינטרס שלנו.

<אבשלום וילן: לצערי אומרים לנו: אנחנו רוצים את הביצים ואת ביטול המכסות בחלב.

<אבשלום וילן: אם את זה לא תיתנו לנו אז אין אסטרטגיה.

<אבשלום וילן: בינתיים לא קורה דבר והנזק נמשך.

<אבשלום וילן: דוגמה שנייה, מדברים על העוסקים בחקלאות.

<אבשלום וילן: במדינת ישראל היום, אדוני היושב-ראש, 0.56%, קצת יותר מחצי אחוז מכלל המועסקים במשק עובדים בחקלאות – השיעור הכי נמוך במערב.

<אבשלום וילן: עוד נתון, מדינות ה-OECD משקיעות כ-18% מסך התפוקה החקלאית השנתית שלהם בעזרה לחקלאות, בתמיכה על-ידי המדינות.

<אבשלום וילן: לנו יש תפוקה של 30 מיליארד שקלים בערך ואילו סך כל התמיכה הממשלתית נע בין 10%-12%.

<אבשלום וילן: כלומר, חסרים פה.

<אבשלום וילן: אתה שואל על תקציב המדינה – אני יודע שאי אפשר להביא עוד 2.5 מיליארד שקל מעכשיו לעכשיו, אבל היינו מתחילים בכמה מאות מיליוני שקלים, היינו פותרים את בעיית המים, פותרים את בעיית פערי התיווך.

<אבשלום וילן: בישראל המהלך היחיד שבעצם מגן על החקלאות הוא ההגנה המכסית.

<אבשלום וילן: מה עושה עכשיו שר האוצר?

<אבשלום וילן: יש לו סמכות יחידה בחוק – הוא לא צריך להגיע לוועדת הכספים – להחליט להוריד מכסים.

<אבשלום וילן: מה קורה?

<אבשלום וילן: היבואנים מתעשרים, לצרכן זה כמעט לא מגיע והחקלאים זועקים.

<אבשלום וילן: ראה מקרה חג הפסח האחרון, שזה לא הגיע לצרכן, וראה את הורדת המכסים על הבשר, ראה את הכנסת הירקות מירדן, שלא היה בזה כל צורך, רק בשביל שיגידו ש"יש, יש, יש", בניגוד להמלצות של הדרגים המקצועיים.

<אבשלום וילן: בקיצור, אם אני מסכם, אין מדיניות.

<אבשלום וילן: יש צעדים, יש גחמות, יש התחנפות לציבור אבל אין מדיניות.

<אבשלום וילן: אני חושב שהקריאה הראשונה של הוועדה צריכה להיות: הגיע הזמן שמדינת ישראל, אופוזיציה וקואליציה, ביחד עם החקלאים, תכין תוכנית אסטרטגית.

<אבשלום וילן: דבר שני, חייבים להגדיל את התמיכה הממשלתית.

<אבשלום וילן: דבר שלישי, מספיק עם הקלישאות.

<אבשלום וילן: משק המים הוא משק סגור על-פי החלטות הכנסת והממשלה.

<אבשלום וילן: הגיע הזמן לפתוח אותו גם בשוליים כדי שאפשר יהיה להגיע למחירי מים הגיוניים, ואנחנו גם נתרום את חלקנו.

<אבשלום וילן: אני רוצה להגיד משפט סיום.

<אבשלום וילן: היום יום חג.

<אבשלום וילן: מחר מבחינת החקלאות אנחנו חולים.

<אבשלום וילן: אני חושב שוועדת הכספים הוכיחה, גם בנושא העובדים הזרים וגם בשורה של נושאים נוספים, שכאשר היא רוצה אז הממשלה מתנהגת בהתאם.

<אבשלום וילן: האתגר הגדול שלכם – זרקתי פה כמה נקודות, אם עד סוף דצמבר תתחילו באחת ותמשיכו בשנייה זה יהיה הישג יפה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין ואחריו מאיר צור.

משה גפני: אגב, זה שהשר יכול להפחית מכסים לבד בלי אישור של הוועדה מקורו בזה שכאשר הוא עושה טובות ולא רעות הוא יכול לעשות את זה לבד.

משה גפני: התברר במהלך השנים, ואנחנו בוחנים עכשיו לשנות את זה, שהפחתת מכסים עושה טוב אולי בצד אחד, עושה טוב לייבוא, אבל עושה רע לחקלאים הישראלים.

משה גפני: לכן אנחנו בוחנים את זה.

משה גפני: אבל מקורו של האישור הבלעדי הזה בכך שזה נקרא דבר שאיננו עושה רע.

משה גפני: מתברר שזה לא מדויק היום.

יצחק וקנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

יצחק וקנין: בחודש יוני פנית אליי ערב אחד ואמרת לי: יש כמה דיונים, אולי תוכל לנהל אותם במקומי?

יצחק וקנין: הסתכלתי על סדר היום וראיתי שנושא הדיון הוא תוצאות הפחתת המכס על הטונה.

יצחק וקנין: אמרתי: אעשה שיעורי בית, בכל זאת אני צריך לדעת מי נגד מי.

יצחק וקנין: הגעתי למסקנה, ב-2013 יאיר לפיד החליט להוריד את המדרגה הראשונה בהורדת המכס על הטונה.

יצחק וקנין: מתברר שבמשקל של טונות, אם היבואנים הביאו את הטונה במחיר 100 שקל, בחוץ לארץ זה כבר ירד בשנתיים האחרונות כמעט ב-100 אחוז.

יצחק וקנין: כלומר, בלי הורדת המכס היינו צריכים לראות פה תוצאה של פחות 100 אחוזים.

יצחק וקנין: באתי לפה לאחר שעשיתי שיעורי בית.

יצחק וקנין: היבואנים ישבו פה כולם והצגתי את הנתונים והם לא ידעו מה לעשות עם עצמם.

יצחק וקנין: אמרתי ליבואנים: הורידו לכם את המכס, אנחנו צריכים לקבל איזו תוצאה.

יצחק וקנין: זאת אומרת, אחרי הורדת המכסים ואחרי שהמחיר שם ירד, פה לא ראינו כלום.

יצחק וקנין: דרך אגב, אותו דבר בבקר.

יצחק וקנין: אתה יודע אילו כמויות של עגלים נכנסים לפה?

יצחק וקנין: כמעט חיסלנו את קונוס רעיית הבקר בישראל, שלא נדבר על החשיבות הרבה של הדברים.

יצחק וקנין: שום תוצאה אין.

יצחק וקנין: כלומר, הצרכן הישראלי משלם אותו מחיר.

יצחק וקנין: אלה גחמות של מישהו פה, כאילו אנחנו יוצאים נשכרים.

יצחק וקנין: אמרתי את זה בישיבה הקודמת ואני אומר את זה שוב.

יצחק וקנין: לצערי הרב, בשנים האחרונות – אני לא פוחד לומר את זה – אין שרי חקלאות במדינת ישראל.

יצחק וקנין: ב-10 השנים האחרונות כל מי שהיה פה יודע שאין שרי חקלאות שמקדישים מאה אחוז מזמנם כדי לטפל בחקלאות.

יצחק וקנין: יש פה חקלאים שמתים ונגמרים מן העולם, מתאדים, דור הולך ואין דור בא כי הכול מזדקן והכול נגמר.

יצחק וקנין: אני אומר את זה כחקלאי.

יצחק וקנין: אנשים מקדישים את הזמן המינימלי שלהם למשרד וסוגרים "דילים" איך להוריד מכסים על חשבון החקלאי המסכן שמגדל עגבנייה.

יצחק וקנין: אציג לך עוד דוגמה שהצגתי היום בוועדת הכלכלה.

יצחק וקנין: בחודש יולי הגענו לחקלאים ממושב מגדים ומושב צרופה שהם מגדלי פטם.

יצחק וקנין: יכול להעיד על זה ידידי ממשרד האוצר, עלי בינג, הראיתי לו את החשבוניות.

יצחק וקנין: תשאל אותו אם לא אמרתי.

יצחק וקנין: כשהם הביאו את הרפורמה של הפטם אמרתי להם איך אני חושב צריך לפתור אותה.

יצחק וקנין: זה לא חוכמה גדולה: אם לחקלאי עולה לגדל את זה בשקל, תן לו 1.10 שקל, הוא מברך אותך אלף פעמים.

יצחק וקנין: צודק ידידי ניר מאיר מזכ"ל התנועה הקיבוצית שאמר שיום אחד אנחנו נקום וכל העסק הזה יתאדה וכבר אי אפשר יהיה לעשות כלום, לא נוכל לתקן את זה.

יצחק וקנין: אני מסיים, אני לא רוצה "למרוח" יותר מדי.

יצחק וקנין: חבר'ה, הביאו לי חשבוניות, שעלות גידול קילוגרם פטם, כידוע לכולם פה, נעה בין 4.

יצחק וקנין: 80 ו-5.80 שקל, תלוי בתקופות השנה, תלוי אם זה בחורף או בקיץ.

יצחק וקנין: באותה תקופה החקלאי קיבל על זה 2.90 שקל, 2.80 שקל, 3.70 שקל.

יצחק וקנין: האם זה השפיע על הצרכן?

יצחק וקנין: תשאל אותו מה אמרתי לו.

יצחק וקנין: הנה, קח את החשבונית של היהודי המסכן מצרופה שהחיים שלו נגמרים, יהודי זקן שבא אליי למשרד.

יצחק וקנין: אני רואה אותו.

יצחק וקנין: מה אני יכול לומר לו? הוא הפסיד את הנשמה שלו, רק תיקחו את העופות, כבר אי אפשר להוציא אותם, אחרי 60 ימים זה כבר הופך להיות איזה בלון נפוח שאי אפשר להוציא אותו.

יצחק וקנין: חבר'ה, זאת מציאות שהחקלאים מתמודדים איתה יום-יום ושעה-שעה.

יצחק וקנין: שלא נגיד שיש גם דברים שהם מעל היכולת שלנו, דברים שבאים מן השמים, נזקי טבע וכל מיני דברים אחרים, כשמתרוממת לך כל החממה ואין לך דין ואין דיין וזה לא מוכר לך ואתה לא ביטחת ומה שאתה לא רוצה.

יצחק וקנין: בשורה התחתונה, חברים, הצרכן משלם את כל המחיר.

יצחק וקנין: החקלאי המסכן נמק ונגמר מן העולם הזה.

יצחק וקנין: מ-80,000 חקלאים הגענו ל-7,000.

יצחק וקנין: בואו ניקח את הדבר הזה פעם אחת ולתמיד ונבין שזה מלח הארץ שמחזיק את כל הגבולות.

יצחק וקנין: שלא נדבר על כך שאין גני ילדים ואין מעונות יום באותם מושבים, גם על זה דיברתי אתמול בערב עם שר האוצר.

יצחק וקנין: אמרתי לו: המושבים נגמרים אז אתם מכבידים עליהם בתשתיות, חצי מיליון שקל.

יצחק וקנין: מי יבוא לגור בג'בלאות בזרעית?

יצחק וקנין: מי יבוא לגור בדובב ואביבים?

יצחק וקנין: מי יבוא לגור שם?

יצחק וקנין: מי יבוא לגור שם?

יצחק וקנין: חבר'ה, מה אתם חושבים?

יצחק וקנין: זה שק החבטות של המדינה.

יצחק וקנין: מספיק עם המציאות הזאת.

יצחק וקנין: אני מטפל במחירי המים כבר 10 שנים.

יצחק וקנין: אנחנו מורידים את מחיר המים משמעותית, אבל גם פה נעשים הסדרים שהם בלתי אפשריים.

יצחק וקנין: זאת בעיה קשה לאורך ולרוחב כי השרים במשך כל השנים קיבלו החלטות, שרי החקלאות ולא אף אחד אחר.

משה גפני: מחר יהיה פה שר החקלאות.

משה גפני: אני מציע להעלות את זה בפניו.

יצחק וקנין: תשלח אותו לעמונה וכנראה שזה יהיה מספיק...

זהבה גלאון: תאר לך שאני הייתי אומרת את זה.

זהבה גלאון: ..

יצחק וקנין: אני לא פוחד לומר, את יודעת את זה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מאיר צור, ואחריו חבר הכנסת באסל גטאס.

<מאיר צור: תודה רבה, כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת.

<מאיר צור: אני לא רוצה לחזור על דברים שנאמרו כאן אבל אני חושב שאם אנחנו מסתכלים על האתגרים של החקלאות, ובלי להיכנס כאן לכל הבעיות שכולנו יודעים אותן, בסוף צריך יותר מהכול להחזיר את חדוות היצירה ואת הכבוד לחקלאי, שהחקלאי שקם בבוקר ייהנה מזה שהוא מתעורר ומגיע לעבוד במשק שלו, בשדה, בפרדס, ברפת.

<מאיר צור: היום חקלאי קם בבוקר, הוא לא רוצה להתעורר, הוא קם בבוקר להרבה מאוד בעיות.

<מאיר צור: הוא אומר לעצמו: חבל שאני מתחיל להתעסק עם זה.

<מאיר צור: זה הדבר המשמעותי הראשון.

<מאיר צור: כמובן שלזה צריך להוסיף שאפשר יהיה להתפרנס מזה.

<מאיר צור: אדוני היושב-ראש, מדברים פה על המון דברים.

<מאיר צור: ציינתי את זה גם בוועדת החוץ והביטחון ואני אומר את זה גם כאן.

<מאיר צור: מעבר לכל התועלות של החקלאות, הדבר המשמעותי ביותר זה הערכים, והערך של החקלאות שמשפיע על הנוער ועל החברה הישראלית, מה זה עבודת האדמה ומה זה לגעת באדמה שלנו בארץ ישראל.

<מאיר צור: מכל התועלות לפעמים את זה אנחנו שוכחים.

<מאיר צור: את זה אפשר לעשות רק אם תהיה חקלאות ואת זה אפשר לעשות רק בארץ ישראל.

<מאיר צור: אני חושב שהדבר הזה משמעותי ובאמת צריך לעשות את כל המאמץ כדי שנהיה שם.

<מאיר צור: אם בסוף החקלאי יהיה גאה במה שהוא עושה וגם יתפרנס בכבוד – אף אחד לא בא לחקלאות כדי להיות עשיר, אבל להתפרנס בכבוד – אז הדור הבא יבוא, וכולם יבואו, והכול יהיה בסדר.

<מאיר צור: כך צריך להיות.

<מאיר צור: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת באסל גטאס ואחריו דובי אמיתי.

באסל גטאס: אתחיל בכך שחשוב מאוד לציין את נושא החקלאות.

באסל גטאס: אני שמח על ההזדמנות, אבל העניין הזה קשור גם לאידיאולוגיה.

באסל גטאס: לא במקרה אמרו: חקלאות והתיישבות.

באסל גטאס: לא במקרה אין פה חקלאים או נציגים של חקלאים ערבים, כי אתם לא יודעים כלום על המצב של החקלאות הערבית, אם בכלל, אתם לא יודעים שהיא כמעט לא קיימת, אין.

באסל גטאס: המושג הזה של חקלאי שמתפרנס מחקלאות אצלנו לא קיים.

באסל גטאס: אני רוצה לסייג את עצמי, פרט לכמה מקומות במשולש שעדיין יש להם חממות לירקות ומשקיעים, שם עובדים בצורה מקצועית מאוד, וגם בבקעת אעיבלין וטמרה שעדיין מחזיקים את עצמם עם קצת חממות.

באסל גטאס: בענף הזית – וביקשתי מדוקטור עדי נעלי להתקרב לשולחן, קיוויתי שהוא ידבר – אתם יודעים את המצב, איך המדינה התייחסה לענף.

באסל גטאס: פעם היה מוסד סטטוטורי שנקרא "מועצת הזית", היום הוא איננו, הוא הפך להיות מחלקה בתוך מועצת הצמחים.

באסל גטאס: פעם הייתה מועצת הזית, היא הייתה משהו אדיר, משהו שיש לו השפעה, שיש לו "שיניים".

יצחק וקנין: פעם הייתה מועצת ההדרים ועכשיו הכול ביחד.

<ניר מאיר: עכשיו רוצים לפרק את הכול ביחד.

באסל גטאס: פעם המקור המרכזי של שמן הזית, שהוא המשובח בעולם, היה החקלאות הערבית.

באסל גטאס: היום, למרות שלדעתי המטעים בבעלות ערבית גדלו, שיעור הייצור של שמן הזית מהחקלאות הערבית קטן, לעומת זה גדלו שטחי המטע של הקיבוצים ויכולות ההפקה, הייצור, שהן הרבה יותר טובות בחקלאות הקיבוצית הממוכנת והיעילה יותר.

באסל גטאס: לצערי המדינה – וזה כבר פוגע בשני הסקטורים, גם הערבי וגם היהודי – נותנת היתרים לייבוא, כפי שקרה לפני כמה חודשים.

באסל גטאס: כפי שראיתי, זה הביא לירידה של שקל במחיר קילו שמן.

איתן ברושי: וגם מערבבים ייבוא עם תוצרת מקומית.

באסל גטאס: באיכות ירודה מאוד.

באסל גטאס: ראינו את הדברים בתוכנית בערוץ 10 על השמן המיובא.

באסל גטאס: אני רוצה להגיד לכם, אתם החקלאים שימו בצד את העניין האידיאולוגי: ציונות, ולא ציונות.

באסל גטאס: יש חקלאות.

באסל גטאס: אתה אוהב את האדמה שלך, אתה רוצה להיות קשור לאדמה שלך, אתה רוצה להתפרנס מן האדמה שלך.

באסל גטאס: מה זה קשור לציונות ולא ציונות ולשימור קרקע?

באסל גטאס: כאילו באים הערבים לגנוב את הקרקע מן החקלאים והם הסכר האחרון.

באסל גטאס: עזבו את זה.

באסל גטאס: יש שיח אחר, צריך להיות שיח מה התפקיד של החקלאות.

באסל גטאס: כפי שאמרה מיכל רוזין, יש לחקלאות תפקידים הרבה מעבר לשורה התחתונה של עלות-תועלת.

באסל גטאס: לפני כמה שנים ביקרתי בכרתים.

באסל גטאס: אני מכפר ראמה שהוא הלב של הגליל בעצי הזית ובית הבד הממוכן הראשון בפלשתינה היה בראמה משנת 1880 ומשהו.

באסל גטאס: היה סימן מסחרי של שמן הזית של ראמה בלונדון בסוף המאה התשע-עשרה.

באסל גטאס: לצערי הרב אין בתי בד כאלה היום, כולם נסגרו, השכירו אותם לבנקים ולמרכזי מסחר.

באסל גטאס: הסתובבתי בכרתים וראיתי אילו מטעים יש שם.

באסל גטאס: נפגשתי עם חקלאים ושאלתי אותם – זה מעבר לקריאה במסמכים – איך הם מתפרנסים מזה, איך הם מטפלים בזה.

באסל גטאס: התברר לי שיש להם סובסידיות בשלוש רמות: רמה של האזור, רמה של המדינה ורמה של האיחוד האירופאי.

באסל גטאס: כולם עוזרים להם בסובסידיות, לא בהוזלת מחירי מים, ממש סובסידיות.

באסל גטאס: נותנים להם תמיכות כספיות כדי שיוכלו להתפרנס כי יודעים שזה הרבה מעבר לחקלאות עצמה.

משה גפני: תמיד כשאתה מדבר זה מעניין אבל צריך להתקדם.

מיקי רוזנטל: יש 170 ומשהו מדינות בעולם.

מיקי רוזנטל: מספר המדינות שנותנות סובסידיות לחקלאים הוא 110 מתוך 170.

באסל גטאס: רובן המדינות הקפיטליסטיות.

זהבה גלאון: באסל גטאס, אתה האדם היחיד שאני מכירה שנסע לכרתים ולא הלך לים אלא הלך לראות חקלאים.

זהבה גלאון: אני מודה שדבר כזה עוד לא שמעתי.

<קריאה: אבל כשהוא שט בים זה למטרות אחרות.

<קריאה: ..

<קריאה: נעזוב את הדיון הזה עכשיו.

משה גפני: באסל גטאס, אני מציע שתלך לראות חקלאים, זה חשוב.

משה גפני: עזוב את הים...

יצחק וקנין: מילא אם היה עולה על איזו ספינה נורמלית.

יצחק וקנין: ..

משה גפני: דובי אמיתי, ואחריו חבר הכנסת איתן ברושי.

משה גפני: בבקשה.

<דובי אמיתי: אדוני היושב-ראש, קודם כול, תודה על הדיון.

<דובי אמיתי: מבחינתנו יום דיונים בכנסת בכל הוועדות הוא יום חג.

<דובי אמיתי: אבל אני מסתכל כבר על מחר בבוקר.

<דובי אמיתי: אנחנו נמשיך בזעקה העמוקה שלנו.

<דובי אמיתי: אני שואל את ועדת הכספים, אותך אדוני היושב-ראש, שאתה מלווה אותנו כבר שנים, וזו ההזדמנות גם לומר תודה.

<דובי אמיתי: אנחנו מחפשים ושואלים את עצמנו האם יש מדיניות לחקלאות.

<דובי אמיתי: כבר כמה שנים אנחנו מנסים לשאול את השאלה הפשוטה, אנחנו רוצים לדעת מה ממשלת ישראל רוצה מאתנו, לאן אתם רוצים לקחת אותנו.

<דובי אמיתי: אנחנו מופיעים בוועדות בראשותך, מופיעים בשאר הוועדות, כולם מסכימים אתנו, כולם מקבלים אותנו בחום, כולם מנסים לעזור לנו.

<דובי אמיתי: תגידו לנו בבקשה פעם אחת, שנדע מה אתם רוצים מענף החקלאות ומן החקלאים במדינת ישראל.

<דובי אמיתי: תציגו את המדיניות.

<דובי אמיתי: במדינות השכנות לנו, שהן פחות מפותחות מאתנו, קבעו מדיניות.

<דובי אמיתי: מה הדבר הראשון שצריך להיות במדיניות?

<דובי אמיתי: ביטחון מזון.

<דובי אמיתי: חזרנו מדיון בוועדת החוץ והביטחון, שם דיברו על כך שהחקלאות היא אבן-יסוד בביטחון המדינה, והיו שם פרשנים הרבה יותר טובים ממני.

<דובי אמיתי: שמעתי את כל חברי הכנסת, חלקם עם עבר קרבי עשיר, עם ניסיון אדיר, כולם אומרים את זה.

<דובי אמיתי: אבל מה יקרה לנו מחר בבוקר?

<דובי אמיתי: לאן אנחנו הולכים?

<דובי אמיתי: לאן אני הולך?

<דובי אמיתי: איך אני יכול להסתכל על החבורה הזאת שיושבת פה, עם ראשי המועצות שהגיעו לתמוך?

<דובי אמיתי: אנחנו לא נזרוק פה נייר טואלט, אני מבטיח לך.

<דובי אמיתי: אנחנו רוצים לדעת- - -

משה גפני: זה לא היה אירוע כל-כך נורא.

<דובי אמיתי: אנחנו לא נזרוק.

<דובי אמיתי: התכוונתי שנביא דברים יותר משמעותיים.

<דובי אמיתי: ..

משה גפני: תזרקו עגבניות, משהו שאפשר לקחת הביתה.

משה גפני: ..

זהבה גלאון: גללים של פרות.

<דובי אמיתי: אנחנו רוצים לדעת מה היא המדיניות, ואחרי שנדע מה היא המדיניות, או שהייתה או שתהיה, מה התוצר בשטח, האם מישהו עומד אל מול המדיניות הזאת.

<דובי אמיתי: אני אומר לך, אדוני, אני רואה כבר מחקרים שמחכים לנו בוועדת הכלכלה שמנסים להראות שיוקר המחיה ירד בשנת 2016 אל מול שנת 2015.

<דובי אמיתי: זה מי שרוצה להתהדר בנוצות לא לו, ואכן הייתה ירידה.

<דובי אמיתי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להיות פרקטי.

<דובי אמיתי: אני רוצה להודות בהזדמנות הזאת לשר החקלאות ולשר האוצר שעשו מבחינתי דבר אחד מצוין, הם גרמו לי כנשיא התאחדות האיכרים, לניר מאיר מזכ"ל התנועה הקיבוצית ולמאיר צור יושב-ראש התאחדות חקלאי ישראל ומזכיר תנועת המושבים להתאחד.

<דובי אמיתי: העברנו להם אתמול מכתב עם נקודות בסיסיות מאוד שאנחנו רוצים לראות בתקציב לשנים 2017-2018.

<דובי אמיתי: אני מבקש ממך ומחברי הוועדה שתאפשר לנו להופיע בפניך אישית, מנהלי התנועות, להראות לך את הנקודות ושאתה תעמוד לצדנו, כי הכוח של הוועדה בראשותך, וכבר הוכחת לנו, הוא שלא נעביר את התקציב אם לא יהיו הדברים הבסיסיים שמחויבים, לא רק לנו החקלאים אלא גם לכם הצרכנים בשביל לחיות כפי שצריך.

משה גפני: דיברתי אתמול עם שר החקלאות.

משה גפני: אגב, רציתי שהוא יבוא היום ליום החקלאות אך הייתה לו בעיה אישית, אני גם מאמין לזה, לא קשורה בכלל לעניין.

משה גפני: אבל לא ויתרנו ואמרנו שהוא יבוא מחר.

משה גפני: הוא אמר שהוא יבוא מחר עם מדיניות, הוא דיבר אתי עליה.

משה גפני: נראה מה הוא יגיד כאן.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי ואחריו גיורא זלץ.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חבריי מן ההתיישבות.

איתן ברושי: אקצר בדבריי, יש פה רבים שבאו מרחוק.

איתן ברושי: רק אומר שהמציאות שאנו עדים לה היום היא תוצאה של מדיניות שגויה בשנים האחרונות.

איתן ברושי: לפי דעתי המכנה המשותף להערות של החברים, גם בוועדות האחרות, אדוני היושב-ראש, הוא שהמצב הקיים לא יכול יותר להימשך.

איתן ברושי: הגיעו מים עד נפש, תרתי משמע.

איתן ברושי: אני אומר את זה גם לחברים מן ההתיישבות.

איתן ברושי: אם תסתפקו במילים – זה לא טוב.

איתן ברושי: אני אומר את זה בעדינות עכשיו ואגיד את זה במליאת הכנסת באופן חריף יותר.

איתן ברושי: צריך להפוך את המילים למעשים.

איתן ברושי: אם לא יהיה שינוי – והשינוי ייבחן מחר.

איתן ברושי: אין לנו טוב מגפני.

איתן ברושי: גפני צריך להגיד לשר אורי אריאל: תחזור למשרד החקלאות ותבוא לכאן בעוד שבועיים ותציג מדיניות ותקציב אחרים.

איתן ברושי: אי אפשר יהיה לאשר מחר את תקציב משרד החקלאות וגפני יכול למנוע הנחת תקציב על שולחן הכנסת, כולל פיצולים בחוק ההסדרים.

איתן ברושי: מה שיעבור מחר בקריאה הראשונה לא יכול להגיע לקריאה השנייה והשלישית, בוודאי לא בתקציב משרד החקלאות ופיתוח הכפר.

איתן ברושי: אנחנו מגיעים עכשיו מישיבה בראשות דודי אמסלם, יושב-ראש ועדת הפנים והגנת הסביבה, שהתחייב להוביל מהלך להחזיר את התקציב לשיקום התשתיות ביישובים הוותיקים.

איתן ברושי: לא נסבול יותר תקציב מדינה שמקפח אותנו.

איתן ברושי: אם אין ברירה, אדוני היושב-ראש, ולמדנו את זה, גם אתה בא מסיעות שהשיגו הישגים במאבקים, לא נוכל יותר להסתפק רק בכינוסים של דיבורים.

איתן ברושי: אני אומר גם לחברים וגם לחברי הכנסת, אל תבחנו אותנו, אבל אם צריך נדע להילחם כי היינו בכל החזיתות ובכל המלחמות ונדע להגן גם על עצמנו ועל החקלאות שבלעדינו לא תתקיים פה.

איתן ברושי: אם זה כל-כך חשוב ואם כולם משבחים חייבים למצוא חיבור בין הדיבורים לתקציבים, בין התמיכה במילים ובין הביטוי במספרים, אחרת הכול אוויר והכול דיבורים ואנחנו לא רוצים יותר להיות שם.

איתן ברושי: זה יבוא לידי ביטוי במחיר המים, זה יבוא לידי ביטוי בפערי התיווך, זה בא לידי ביטוי, כפי שאתמול אמר פה השר כחלון בצורה צינית, בייבוא חסר אחריות, זה יבוא לידי ביטוי בעובדים וקודם כול בתקציב משרד החקלאות, שמחר לא צריך לאשר אותו.

איתן ברושי: אני לא מעריך שתהיה פה איזו הפתעה.

איתן ברושי: לכן אני קורא לכם חברי הכנסת ולכם אנשי ההתיישבות לומר לממשלה: עד כאן.

איתן ברושי: ראש הממשלה שעושה כל מאמץ להיות בשעה 2 באודיטוריום – אני מבקש שתגיעו בזמן – יודע שהוא חייב לקיים דיון בממשלה.

איתן ברושי: אי אפשר יותר להשאיר לפקידי האוצר את המדיניות של הממשלה בחקלאות.

איתן ברושי: באמת, הם לא בשלים ולא אחראים על מדיניות כזאת.

איתן ברושי: אני מסיים ואומר לחברי גפני- - -

משה גפני: אל תטיל את הכול עליי.

משה גפני: אנחנו חברים, זה נכון אך לא הכול תלוי בי, זה גם נכון.

איתן ברושי: משפט אחרון.

איתן ברושי: יש כאן הזדמנות לבחון האם זה רציני או סתם דיבורים.

איתן ברושי: החברים מן ההתיישבות לא יכולים יותר להסתפק במילים.

איתן ברושי: אין מכס על מילים, אפילו שר האוצר לא יכול להוריד מכס כי אין מכס על מילים, אבל צריך להפוך את המילים למעשים.

איתן ברושי: תודה.

באסל גטאס: יש פה גם אנשים מן הקואליציה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גיורא זלץ ואחריו חברת הכנסת זהבה גלאון.

משה גפני: אני מבקש לומר, שלא תהיה טעות, אני לא רוצה שיטפחו פה אשליות.

משה גפני: אנחנו חברים, ובאמת החקלאות אצלי היא נושא שאני גם דן בו וגם מנסה לעשות הכול, וגם יצחק וקנין בעניין הזה מדבר מעומק לבו.

משה גפני: תדעו, אנחנו לא מאשרים מחר את תקציב משרד החקלאות.

משה גפני: אנחנו מאשרים את תקציב המדינה ב-31 בדצמבר או כמה ימים לאחר מכן, כי 31 בדצמבר יוצא בחנוכה.

מיקי רוזנטל: או שהממשלה תיפול, אמן...

משה גפני: חשוב מאוד שאתה מתקרב ליהדות.

משה גפני: ..

משה גפני: על כל פנים, יש לנו עכשיו חודשיים וכדי לשנות את תקציב משרד החקלאות צריך לעשות עבודה, לא מספיקה הישיבה הזאת.

משה גפני: אני אתרום את חלקי בכל כוחי בעניין הזה.

משה גפני: גם אתם צריכים לעשות את זה.

משה גפני: לכל אחד מכם יש אנשים, יש חברי כנסת, יש שרים.

משה גפני: צריך להגיע לראש הממשלה, להגיע לשר האוצר על מנת שנגיע בסופו של דבר לאישור התקציב כאשר תקציב החקלאות יהיה שונה, אם אכן הוא לא טוב.

משה גפני: זה תמונת המצב, שלא נחיה באשליות.

משה גפני: תדעו שעם כל הכבוד לחקלאות, על סדר היום הציבורי עומדים דברים אחרים.

משה גפני: יש את השידור הציבורי ויש את עמונה ויש עוד דברים, שאם יסתדרו בזה בסוף הכול ירוץ פתאום מהר.

זהבה גלאון: אז צריך לפעול כדי שזה יהיה בסדר היום.

משה גפני: קחו את זה בחשבון.

משה גפני: אתם לא יכולים להסתפק בכך שהגעתם ליום החקלאות בכנסת, ומחר יהיה גם דיון עם שר החקלאות, בכך שאמרנו את הדברים.

משה גפני: צריך עכשיו חודשיים לעבוד.

משה גפני: המשמעות היא שהולכים לתקציב דו-שנתי.

משה גפני: קחו את זה בחשבון.

משה גפני: אני מבטיח שאני בעזרת-השם אתרום את חלקי כיושב-ראש ועדת הכספים.

משה גפני: לבי עם החקלאות, אעשה כל מה שאפשר, אבל כולם צריכים לעשות את זה ביחד.

משה גפני: גיורא זלץ, בבקשה, ואחריו חברת הכנסת זהבה גלאון.

<גיורא זלץ: תודה רבה.

<גיורא זלץ: אני שמח על הדיון הזה וגם על האווירה המחויכת, שהיא חשובה, אבל חשוב שנזכור שאותם 6,000 חקלאים שחבר הכנסת וקנין דיבר עליהם קמו ב-4:30 הבוקר לחלוב פרות, לאסוף ביצים, לקטוף תפוחים, אבוקדו גם מתחילים לקטוף עכשיו.

<גיורא זלץ: הציפייה של אותם חקלאים, שאנחנו, ואתם במיוחד, גם נעלה את השמש מאחורי העננים.

<גיורא זלץ: אני אומר את זה כי אני זוכר את עצמי, הייתי 1.54 מטר בכיתה ט ', קטנצ'יק, סוחב צינורות של 3 צול להשקיה מעל התירס, שהיה גבוה יותר ממני, ואת יורם קרין שהיה בתחתונים בברכת הדגים ועוד ועוד דוגמאות שאפשר להציג פה.

<גיורא זלץ: אני רוצה לומר את זה כי ההוויה שלנו יצרה תודעה מסוימת.

<גיורא זלץ: כבני נוער אנחנו רצינו לעבוד בחקלאות, הרבה חבר'ה רצו ללמוד חקלאות, ראינו בחזרה מן הצבא ובהשתלבות בענפי חקלאות משהו גם ערכי, גם אידיאלי וגם מפרנס.

<גיורא זלץ: היום אנחנו במקום אחר לגמרי.

<גיורא זלץ: אני רוצה להוסיף לדיון הזה ולכל הקשיים שישנם, ויש הרבה מאוד קשיים, אדוני היושב-ראש, עוד נדבך אחד נורא חשוב, והוא החקלאות כמנוע צמיחה, החקלאות שעושה שימוש במחקר ופיתוח.

<גיורא זלץ: במדינת ישראל פיתחנו עגבניות ותפוחים ותפוזים שהיו גאווה עולמית.

<גיורא זלץ: כל מערכת הטפטוף החדשה שהיום עובדים איתה בעולם פותחה כאן במדינת ישראל כשעברו מצינורות שאותם סחבתי לטפטפות, ועכשיו הולכים להתקדם עוד צעד אחד קדימה.

<גיורא זלץ: יש לנו בצפון, ואני מניח שגם במקומות אחרים, חוות מחקר חקלאי, שהיום עובדות על זנים חדשים, ומכון "מיגל" שמוביל ברמה העולמית במחקר יישומי של מזון, שמשלב ביוטכנולוגיה וביוכימיה ועוד.

<גיורא זלץ: אני אומר לכולנו, ועדת הכספים צריכה לזכור, החקלאות בנוסף לכל מה שנאמר פה היא גם מנוע צמיחה לאומי.

<גיורא זלץ: אנחנו צריכים להחזיר את המחקר והפיתוח ואת ההדרכות ואת ההשכלה הגבוהה בחקלאות, שמדינת ישראל תחזור להיות בקדמת הבמה של המחקר והפיתוח החקלאי.

<גיורא זלץ: אנחנו לא שם היום.

<גיורא זלץ: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת זהבה גלאון ואחריה דודו קוכמן.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להעיר הערה מקדימה.

זהבה גלאון: אני מודה שממש לא נוח לי בדיון הזה, שבכלל היום במדינת ישראל של 2016 אנחנו יושבים כאן ומדברים על האתוס של החקלאות וכמה חשוב לשמור על החקלאים.

זהבה גלאון: זה מובן מאליו, בכלל כבר לא צריך להיות הדיון הזה.

זהבה גלאון: אני בכלל לא מבינה את הדבר הזה.

זהבה גלאון: אני מודה שאני ממש במבוכה.

זהבה גלאון: הדברים המרגשים והנוקבים של חבר הכנסת וקנין ושל אחרים צריכים להדיר שינה מעינינו.

זהבה גלאון: אני רוצה להגיד שתי הערות, האחת פוליטית לגבי דרכי פעולה והשנייה שמתייחסת לדברים שאמר גם דובי אמיתי על היעדר מדיניות.

זהבה גלאון: היעדר מדיניות זה סוג של מדיניות.

זהבה גלאון: חייבים להבין את זה.

זהבה גלאון: בזה ממשלת ישראל מצטיינת.

זהבה גלאון: ברגע שהיא לא קבעה מדיניות – היא קבעה מדיניות.

זהבה גלאון: זו ההערה הראשונה.

זהבה גלאון: ההערה השנייה, אמר חברי הטוב אבו וילן שצריך לעשות תוכנית אסטרטגית ל-15 שנים לגבי החקלאים והחקלאות, איך מתייעלים.

זהבה גלאון: אני מסכימה אתך שצריך לעשות תוכנית אסטרטגית כזאת אבל- - -

<אבשלום וילן: עשינו, הגשנו אותה.

זהבה גלאון: ממשלת ישראל הנוכחית מקבלת תוכניות אסטרטגיות – אתם הגשתם, הצפון הגיש תוכנית אסטרטגית שהם עבדו עליה, תוכנית חומש לחמש שנים, הממשלה הקצתה לה סכום של 18 מיליארד שקלים וזרקה את זה לפח באותו ערב של גיבוש התקציב.

זהבה גלאון: אז כל התוכניות האלה הן על הנייר.

זהבה גלאון: יש את התחושה שנותנים לשר האוצר כוח רב מדי.

זהבה גלאון: אדוני יושב-ראש הוועדה, אני חושבת שהסוגיה הזו, ששר אוצר יכול על דעת עצמו להחליט החלטה שהיא כל-כך קריטית בעיניי של הפחתת מכסים – נכון, אנחנו רוצים להוריד מחירים לצרכן אבל זה לא משחק סכום אפס, זה לא הצרכן מול החקלאי, זה בכלל לא צריך לעמוד כך.

אורלי לוי אבקסיס: כשיורידו את המכסים השאלה אם זה יגיע לצרכן הסופי.

משה גפני: יש לנו חוק בעניין הזה.

<אבשלום וילן: זה מגיע ליבואן בסוף.

זהבה גלאון: כל הסוגיה הזאת של הפחתת המכסים צריכה להיות בהידברות ובשיתוף פעולה ולא ב"הנחתות" כפי שזה נעשה עד עכשיו, וכבר אחרים התייחסו לזה.

זהבה גלאון: אמר חבר הכנסת וקנין, וגם חבר הכנסת גפני רמז לזה, אמרתי את זה חצי בצחוק, שר החקלאות היה צריך להיות פה היום.

זהבה גלאון: אני מאמינה שהוא לא יכול היה להגיע, אבל שר החקלאות, בואו נגיד את זה בצורה ברורה, לא מחויב לסוגיית החקלאים והחקלאות במדינת ישראל.

זהבה גלאון: יש לו מגזר, יש לו קבוצת לחץ, יש לו לובי, הם יודעים איך לפעול, וכאשר רוצים לפנות בתים בעמונה הם מפרקים ממשלה.

זהבה גלאון: אם לא תהיו קבוצת לחץ ולא תטילו ניירות טואלט, גללים או דברים אחרים אז זה לא יקרה.

זהבה גלאון: בואו נגיד את זה בצורה ברורה.

זהבה גלאון: גפני, אנחנו יכולים לבוא לפה לאלף ישיבות – זה חסר חשיבות.

זהבה גלאון: אני אומרת בצורה ברורה, זה קריאה לפעולה.

זהבה גלאון: אם לא תהיו קבוצת לחץ אפקטיבית ורעשנית כפי שאתם יודעים, ועשיתם כבר כמה דברים כאלה, הדבר הזה לא יקרה.

זהבה גלאון: יש פה קבוצות לחץ אחרות.

זהבה גלאון: אמר גפני ביושר, לא שמעתי עוד יושב-ראש ועדת כספים אומר את זה כך, יש היום סוגיות חשובות יותר על סדר היום: תאגיד השידור הציבורי, עמונה ומס על דירה שלישית.

אלי אלאלוף: אבל זה יסתיים בעוד כמה ימים ואז יהיה משעמם.

זהבה גלאון: אבל אם סוגיית החקלאים והחקלאות תהפוך לסוגיה בסדר הגודל הזה אז הדברים ישתנו.

זהבה גלאון: אז בואו נקרא לילד הזה בשמו.

זהבה גלאון: תודה רבה.

משה גפני: תודה לך.

משה גפני: דודו קוכמן ואחריו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

משה גפני: אם אפשר בקצרה, אנחנו חייבים לסיים.

משה גפני: יש תלמידה שאני רוצה לתת לה לדבר.

משה גפני: בבקשה.

<דודו קוכמן: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת, אנחנו נמצאים במצב אבסורדי.

<דודו קוכמן: אני שומע עכשיו את חברת הכנסת זהבה גלאון ואני מכיר חברי כנסת אחרים, כולם מדברים באהדה.

<דודו קוכמן: כמעט ולא שמעתי חברי כנסת שמדברים נגד החקלאות או נגד החקלאים.

משה גפני: היה מישהו שהוא לא חבר כנסת שדיבר נגד החקלאות אבל היות ולפני כן הוא דיבר גם נגד הילדים אז לא נורא.

<קריאה: פרופ' אבי שמחון, היועץ הכלכלי.

<דודו קוכמן: אני מדבר על אותם חברי כנסת שנמצאים כאן.

משה גפני: לא משנה.

משה גפני: רבותי, עם כל הכבוד, אנחנו לא הולכים לדבר לשון הרע בחודש מרחשוון.

<דודו קוכמן: כבוד היושב-ראש, אני מוסיף לדברי חבריי על מעשיך הרבים במהלך השנים.

<דודו קוכמן: באמת אם הייתה נקודת הגנה זה באמת הוועדה שאתה עומד בראשה, ככל שאתה יכול לעשות.

<דודו קוכמן: אנחנו נמצאים במצב אבסורדי, בעצם בכל הדיונים שאנחנו מקיימים אני מרגיש שאנחנו צריכים להצדיק את הקיום שלנו ואת היכולת שלנו להתפרנס בכבוד ולהצדיק את היכולת שלנו לייצר תוצרת חקלאית מצטיינת, להיות מובילים בעולם, להיות מצוינים במזון בריא, מזון טרי.

<דודו קוכמן: מדינת ישראל במקום שתיתן לנו תשבחות עסוקה כל הזמן בלשבח את החקלאות הישראלית בעולם, אבל החקלאים הולכים ונכחדים.

<דודו קוכמן: נהיה עוד מעט שמורת אינדיאנים בלי חקלאים.

<דודו קוכמן: אני מבין שזה הכול דיבורים, כי זה נושא הישיבה היום, אבל אני חושב שאם באמת רוצים שיהיה מעשה צריכה להיות תוכנית ארוכת-טווח.

<דודו קוכמן: לא יכולה להיות תוכנית שתהיה חזון של משהו שאנחנו עושים בעוד שנה ופקידי האוצר ישלפו לנו מתוך המגרה השנייה והשלישית עוד איזו מכה כדי להרוס עוד ענף בחקלאות ופקידי רשות מקרקעי ישראל ירמסו עוד סוגיה של הניסיון של החקלאים להתפרנס גם מדברים אחרים כדי לפגוע ביכולת של עוד חקלאים להתפרנס.

<דודו קוכמן: חייבת להיות חשיבה ארוכת-טווח, שבה תגיד המדינה לאזרחים החקלאים שלה: אנחנו רוצים אתכם כחקלאים, או אנחנו לא רוצים אתכם כחקלאים.

<דודו קוכמן: חקלאי לא יכול להיות במצב בלתי אפשרי מבחינת המחשבה ארוכת-הטווח שלו.

<דודו קוכמן: המצב היום הוא בעצם קו אדום מבחינת החקלאים.

<דודו קוכמן: יתרה מכך, ועל זה אף אחד לא דיבר ואני רוצה לומר, המשק המשפחתי בתוך החקלאות נמצא בקריסה מוחלטת.

<דודו קוכמן: זה לא החקלאות עצמה אלא המשק המשפחתי, החקלאי הבודד.

<דודו קוכמן: דרך אגב, זה גם החקלאות הערבית, לא רק המשק המשפחתי במושבים או בכפרים השיתופיים.

<דודו קוכמן: אי אפשר להתפרנס בצורה שבה מחייב אותנו משרד האוצר בדרישה התמידית שלו בשנים האחרונות להתייעל תוך כדי העמסה של אגרות ומיסים, תוך כדי ביטול מכסים, תוך כדי עליית מחיר המים.

<דודו קוכמן: זהו, צריך להפסיק את העניין הזה ולחשוב על תוכנית ארוכת-טווח ולהחליט אם רוצים חקלאות או לא רוצים חקלאות, עם כל המשמעויות של זה.

<דודו קוכמן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הביאו לפה תקנות לפני כמה שבועות, רצו להעלות את מס הרכישה למשק המשפחתי ב-1%.

משה גפני: ביקשתי מהם להוציא את זה, לא נתתי להעלות את זה.

משה גפני: הביאו שם הקלה של פטור ממע"מ.

משה גפני: את זה הם רצו להעלות ולא נתתי.

משה גפני: אז יש דברים שגם ב"שב ואל תעשה" אני משתדל.

משה גפני: עלי בינג, אתה צריך להגיד משהו בעניין הזה, איזו בשורה.

משה גפני: אורלי לוי, בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אשתדל לא לחזור על מה שנאמר כאן.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן אנחנו כבר מכירים את מצב החקלאים והחקלאות במדינת ישראל, אנחנו יודעים שזו הפכה להיות אוכלוסייה במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים שאותו אבוקדו שמוכרים אחרי שנתנו להם את האישור בטלפון בבוקר באיזה מחיר למכור אותו, גם אם הם מקבלים עליו 1.50 או 2 שקלים הוא מגיע בסופו של דבר לצרכן הסופי ביותר מ-10 שקלים בחלק מן המקרים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מסתכלים וחושבים שאולי הם "חתכו" איזה רווח גדול.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבינים שזה פערי התיווך באמצע.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה מדברת על הורדת יוקר המחיה אבל כשאני מסתכלת על מעשים ועל הצהרות אני מבולבלת כי אין קשר בין הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: היום פתחתי עיתון וגיליתי שיש גידולים חדשים במדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, במקום שהמדינה תסבסד אותם היא מסבסדת את המדינה ולכן אולי עדיף למדינה להשקיע שם, או לא להשקיע שם, או "לחתוך משם קופון" מאשר לתת לכם לעבד את הקרקע.

אורלי לוי אבקסיס: אגיד לכם מה, אם כל נושא האנרגיות המתחדשות – וזה תיכף יגיע לכאן, לשולחן של הוועדה – מגיע לכך שהמדינה מספסרת בקרקע ובסופו של דבר זוכה מי שמציע את המחיר הגבוה ביותר פר יחידת שטח בקרקע להפקת אנרגיה, אז העלויות עולות, כי שוכרים ממנה את הקרקע בהמון כסף, וההפקה של החשמל יקרה ואז האוכלוסייה משלמת הרבה יותר כסף פר יחידת חשמל מאשר אילו היו עושים את זה אפילו בדרך הישנה.

אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי.

אורלי לוי אבקסיס: השטחים האלה של החקלאות אולי נוציא מהם פירות ואולי נדאג לכך שבאמת יוקר המחיה ירד כי באיזה אופן המדינה אולי תבין שהיא צריכה להתערב ולעשות מהלכים או להכניס יד לכיס.

אורלי לוי אבקסיס: דיברתם על סבסוד וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: למה שהיא תסבסד את החקלאות אם היא יכולה לעשות "קופון" ענק על אותן קרקעות באנרגיה מתחדשת?

משה גפני: תגידי, החלטת היום לספק להם תירוצים?

אורלי לוי אבקסיס: אני נמצאת בקיבוץ, אני גרה בעמק המעיינות.

אורלי לוי אבקסיס: הייתה תוכנית לקיבוץ שבו אני נמצאת להפוך את השטחים החקלאיים שלו לקולטים לאנרגיה סולארית.

אורלי לוי אבקסיס: המצב הזה הוא ברירת מחדל כי הם לא מתפרנסים מן השטחים הללו בחקלאות.

אורלי לוי אבקסיס: תבין את האבסורד, אנחנו נוסעים בכל העולם, אנחנו משווקים את הטכנולוגיות שלנו בחקלאות: תראו איזה פאר.

אורלי לוי אבקסיס: ולאותם אנשים שבשמם אנחנו מתפארים אנחנו לא רק מורידים את היכולת לספק, אנחנו מורידים להם – לא אגיד את הראש או את הרגליים – את כל ארגז הכלים כך שיוכלו לתת לנו גם להתפאר מול העולם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על קיימוּת, השיח העולמי היום הוא על מזון.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו המון אנשים ופיות להאכיל בעולם.

אורלי לוי אבקסיס: לא סתם ה-OECD מסבסד במדינות מסוימות את החקלאות.

אורלי לוי אבקסיס: הוא מסבסד כי זה צורך עולמי.

אורלי לוי אבקסיס: מי שמפתח את הטכנולוגיה המתקדמת ביותר כדי להפיק את התוצר הגדול ביותר או הרחב ביותר פר יחידת קרקע זה מדינת ישראל.

אורלי לוי אבקסיס: רק שבמקום זה המדינה מעדיפה שיהיו לנו קולטים לחשמל, שלא יוזילו את המחיר לצרכן אבל בהחלט יכניסו עוד כסף לקופת המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: לזה הקרקע טובה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אלי מלכה, בבקשה.

<אליהו מלכה: אגיד שני משפטים, ברשותך, אדוני היושב-ראש.

<אליהו מלכה: הדיון הזה חשוב מאוד ובאתי מהגולן בשל העובדה שאני רואה אותו כחשוב מאוד.

<אליהו מלכה: אני מודה לך ולחברי הכנסת שדיברו כאן וכמובן לחבר הכנסת וקנין שדיבר מדם לבנו, לא רק מדם לבו.

<אליהו מלכה: מה אנחנו החקלאים בעצם מבקשים?

<אליהו מלכה: אנחנו רוצים לעבד את האדמה הטובה הזאת שיש בארץ, אנחנו רוצים ליהנות מפירותיה, רוצים לספק מזון לאזרחי מדינת ישראל ורוצים להבטיח שיהיה ביטחון מזון לאזרחי המדינה הזאת.

<אליהו מלכה: זה מה שאנחנו רוצים.

<אליהו מלכה: כדי לעשות את זה לפי דעתי צריך לחלק את הדיון הזה לשניים, אחד לטווחים הארוכים, תוכנית אסטרטגית וכן הלאה, והשני לייצר תוכנית איך עושים תקופת מעבר כדי להגיע לחקלאות עתירת הידע, לחקלאות הבאה.

<אליהו מלכה: לזה אני מכוון בדברים שלי כלפי ועדת הכספים עכשיו.

<אליהו מלכה: החל מתקציב 2017-2018 אנחנו החקלאים מצפים לראות השקעות הרבה יותר גדולות במו"פ החקלאי, שלא מושקע בו היום, להיפך, מצמצמים בו.

<אליהו מלכה: צריך במינהל המחקר החקלאי לעשות את הרביזיות הנדרשות במכון וולקני כדי שהוא יהיה באמת חדשני ואחר ומתפתח, ואולי שהוא יהיה גם באזורים הראויים כי שם נמצאת החקלאות וצריך להתחיל את התהליך הזה.

<אליהו מלכה: הנושא השלישי הוא להקים חממות טכנולוגיות כדי לייצר את חברות ההזנק שעושות חקלאות עתירת ידע.

<אליהו מלכה: צריך להפגיש את החקלאות עם ההיי-טק, זה מביא את החקלאים הצעירים, אנחנו רואים את זה אצלנו, זה מביא את החקלאות העתידית, זה מביא את הפרנסה ומביא את המוח היהודי למקום שבו הוא צריך להיות.

<אליהו מלכה: צריך להפנות יותר משאבים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יאיר ריינמן.

משה גפני: לא נמצא פה.

משה גפני: לפני משרד האוצר אני רוצה לשמוע את עופרי קטרון, בבקשה.

<עופרי קטרון: תודה רבה.

<עופרי קטרון: חברי ועדה נכבדים, בוקר טוב.

<עופרי קטרון: אני עופרי קטרון ממושב עידן בערבה, תלמידת תיכון "שיטים דרכא" והיום הגעתי לדבר אתכם כבת להורים חקלאים.

<עופרי קטרון: נולדתי בערבה.

<עופרי קטרון: הוריי גרו בקיבוצים והיה להם חשוב להמשיך להיות חקלאים אז הם בחרו לעבור לערבה.

<עופרי קטרון: הם חקלאים כבר 19 שנים.

<עופרי קטרון: גם בערבה, כמו בכל מקום בארץ, יוקר המחיה מורגש והממשלה צריכה לצמצם ולהקטין את יוקר המחיה.

<עופרי קטרון: דבר זה בא לידי ביטוי בחקלאות.

<עופרי קטרון: לדוגמה, מופעל לחץ על החקלאים להוזיל את מחירי התוצרת.

<עופרי קטרון: למשל עלות גידול של פלפל היום היא 4.5 שקלים לקילו, ושל עגבניות הינה 3 שקלים לקילו.

<עופרי קטרון: כאשר הפדיון שהחקלאי מקבל נמוך או שהוא באותו היקף החקלאי לא יכול להמשיך ולפתח את המשק, דבר שמביא לשחיקה בפרנסה וגורם לעזיבת משקים.

<עופרי קטרון: אז אחרי שדיברנו על יוקר המחיה ופערי התיווך הנה שילוב של שניהם.

<עופרי קטרון: יוקר המחיה סביב המזון הטרי נובע מפערי התיווך ופוגע בחקלאים.

<עופרי קטרון: החקלאים מוכנים מתוך מוסר ציוני ועבודה יצרנית למכור תוצרת טרייה ואיכותית במחירים שלא מסכנים את הצרכן ומאפשרים לחקלאים להתפרנס בכבוד.

<עופרי קטרון: הייתי רוצה, ברשותכם, לשתף אתכם בסיפורי האישי.

<עופרי קטרון: אבא שלי הוא חקלאי ויש לנו משק חקלאי לירקות, בעיקר לפלפלים.

<עופרי קטרון: בשנים האחרונות זה לא פשוט ולכן אבא שלי בודק ובוחן איך אפשר להמשיך להתפרנס גם בחוץ לארץ.

<עופרי קטרון: אני רוצה להמשיך ולגדול בערבה ואולי גם לגדל בה את ילדיי.

<עופרי קטרון: אני לא רוצה לעבור מפה ובהחלט לא בגלל הסיבות הלא נכונות.

<עופרי קטרון: אני רוצה לסיים בזה שאני מזמינה אתכם לבקר אצלנו בערבה, לחוות את מזג האוויר, לבוא לסיור בשדות ולראות את הקסם שקורה אצלנו, לבוא לדבר עם חקלאים, בין היתר עם ההורים שלי, ולהבין את המצוקה שבה אנחנו חיים.

<עופרי קטרון: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: יפה מאוד.

משה גפני: עלי בינג ממשרד האוצר, בבקשה.

<עלי בינג: קודם כול, קשה לדבר אחרי הדברים ששמענו, אבל אני רוצה להגיד כמה דברים.

משה גפני: רבותי, עד עכשיו זה היה תפאורה, עכשיו זה הכסף.

<עלי בינג: דבר ראשון, בנוגע לערבה, אנחנו נמצאים בימים אלה בסיומו של מתווה פלפל שסייע רבות לערבה.

<עלי בינג: אנחנו רואים חשיבות רבה בחקלאות תחרותית ויעילה.

<עלי בינג: שר האוצר חתם ביחד עם שר החקלאות על צו בנוגע לפערי תיווך.

<קריאה: אל תביא ייבוא.

<עלי בינג: אנחנו רוצים להמשיך לפעול.

<עלי בינג: אנחנו כן מאמינים שצריך להוריד את יוקר המחיה.

<עלי בינג: בבשר ובדגים עשינו את זה בהסכמה, תוך תמיכה ישירה במגדלים.

<עלי בינג: אנחנו מאמינים שאפשר לעשות גם חקלאות תחרותית ויעילה וגם הפחתה של המחיר.

אורלי לוי אבקסיס: איך זה בא לידי ביטוי מעשית?

<עלי בינג: אסביר.

<עלי בינג: בתקציב 2017-2018 קודם כול יש תקציב שמיועד לתמיכה במגדלי הדגים, יש תקציב שמיועד לבוקרים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה?

<עלי בינג: אני לא זוכר להגיד עכשיו את הסכום המדויק, אגיד לך סדרי גודל.

<עלי בינג: בברכות הדגים יש גם תקציב של תמיכה ישירה, סדר גודל של 30 מיליון שקל, ובנוסף יש מענקי השקעות חד-פעמיים בשביל הרפורמה הסביבתית של מגדלי הברכות, שצריכים להתאים את הברכות לתקנים הסביבתיים, עוד 70 מיליון שקל חד-פעמי.

אורלי לוי אבקסיס: אומרים להם: תעשו סטנדרט חדש, אנחנו נעזור לכם בזה.

<עלי בינג: זה גם מייעל את הענף.

<עלי בינג: אנחנו במשרד האוצר רואים חשיבות רבה בחקלאות, אנחנו רואים בה תועלות חיצוניות.

<עלי בינג: הגדלנו בתקציב 2017-2018 ביחד עם משרד החקלאות את התקציב לפיתוח החקלאי.

<עלי בינג: כפי שאמרת, בעבר בוטל המיסוי על מס מעסיקים.

<עלי בינג: במקביל אנחנו חושבים איך להפחית מחירים לצרכן.

<עלי בינג: הפחתת המחירים צריכה להיות דרך התחרותיות ודרך הייבוא המקביל.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: אתה רוצה להגיד משהו?

משה גפני: אנחנו חייבים לסיים את הישיבה.

<ראובן מוזר: אני מכפר מעש, דור שני למתיישבים חקלאים.

<ראובן מוזר: ביהדות אומרים: "גן עדן תהיה נחלתם".

<ראובן מוזר: לנו יש כרגע נחלות שאנחנו עדיין צריכים לתחזק ועדיין רוצים להתקיים מהן.

<ראובן מוזר: חלקנו חקלאים מבוגרים שכבר לא יכולים לעסוק בחקלאות, וחלק מהם בגלל שהמדינה מנעה מאתנו לעסוק בחקלאות, הן בגלל מחיר המים והן בגלל ההתנהגות הלא נעימה של המינהל כלפינו.

<ראובן מוזר: מאחר וחקלאות היא פרנסה אנחנו רוצים להתפרנס.

<ראובן מוזר: אנחנו אומרים שכל הנושא הזה של פל"ח (פעילות לא חקלאית) צריך לתת לנו איזו תשובה כי בתוך הפל"ח יש גם פעילויות חקלאיות.

<ראובן מוזר: לכן אנחנו רוצים שתהיה התחשבות ושהמינהל לא ישדוד אותנו בגין שימוש חורג.

<ראובן מוזר: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עמר בר-לב, אתה רוצה להגיד איזה משפט?

משה גפני: רבותי, קודם כול, מחר יתקיים הדיון על תקציב משרד החקלאות, שר החקלאות יהיה כאן והדיון חשוב.

משה גפני: נפגשתי עם שר האוצר ודנו על נושא החקלאות ועל נושא המכסים.

משה גפני: הוא אמר לי: לא אתן לפגוע בחקלאים.

משה גפני: הסברתי לו את הפגיעה שיש בחקלאות בכלל ובחקלאים בפרט.

משה גפני: הוא אמר: לא אתן לזה יד, והוא גילה נכונות בשיחות שהיו לי אתו, לא שיחה אחת, בנושא הספציפי הזה.

משה גפני: נראה כיצד יבוא לידי ביטוי באופן מעשי הסבסוד שעליו מדובר.

משה גפני: צריך לדעת מה שעלי בינג אומר, צריך לראות גם מה הדבר המעשי.

משה גפני: הוא לא דיבר על חתימה על הפחתת המכסים אלא על חתימה על נושא אחר.

משה גפני: אני מבקש שהלשכה המשפטית תבדוק את העניין החוקי, על מה שדיברנו קודם, של הפחתת מכסים.

משה גפני: הפחתת המכסים הפכה להיות נושא ציבורי מן המדרגה הראשונה.

משה גפני: הוא צריך לבוא לידי דיון, הוא צריך לבוא בהחלטה ציבורית רחבה, כפי שכאשר מעלים מכסים וכאשר עושים צווים שקובעים לשלם יותר אי אפשר לעשות את זה רק על-ידי שר או על-ידי ממשלה, זה צריך לבוא גם לאישור ועדת הכספים.

משה גפני: אנחנו צריכים לבדוק את העניין הזה.

משה גפני: כנראה נצטרך לתקן את החוק, אבל אני מבקש להביא את זה לידי מימוש.

משה גפני: שר החקלאות אמר לי שהוא יבוא מחר עם תוכנית.

משה גפני: אנחנו נצטרך לבחון אותה.

משה גפני: יש כמה דברים שנוגעים לחקלאות, לא דבר אחד אלא מכלול שלם של נושאים.

משה גפני: זה גם פערי התיווך, זה גם נושא המים, זה גם נושא הפחתת מכסים, גם נושא סבסוד, בעצם אלף ואחד נושאים שמתייחסים לחקלאות או שלא מתייחסים אליה.

משה גפני: שלא נעמוד חס וחלילה באיזה שלב בפני שוקת שבורה.

משה גפני: מחר נקיים דיון עם שר החקלאות.

משה גפני: אמשיך את הדיונים.

משה גפני: אני מבקש גם מכם, גם מחברי הכנסת, ומכל הלובי החקלאי לנהל את הדיונים האלה במהלך החודשיים הקרובים כדי שנוכל להגיע למצב – לא מצב אידיאלי כפי שצריך שיהיה בחקלאות אבל נגיע למצב טוב יותר מאשר הוא היום.

משה גפני: אני מברך את החקלאים על יום החג שארגנתם.

משה גפני: זה חשוב מאוד.

משה גפני: שאף אחד לא יזלזל במילים ובמשפטים ובתשבחות.

משה גפני: יש דברים שאני יכול להצביע עליהם, וכמובן לא אומר אותם עכשיו, שנגרם נזק לנושאים שונים ולא מדברים על זה בכלל ואף אחד לא יודע בכלל שיש בעיה.

משה גפני: יום החקלאות הוא חשוב מאוד, חשובים מאוד הדיבורים.

משה גפני: צריך להמשיך לדבר.

משה גפני: יכול להיות שנוכל לעשות טוב יותר.

משה גפני: אני מקווה שאכן כך יהיה, בעזרת-השם.

משה גפני: אני מודה לכם על היום הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.