ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 454, 2016-09-06 13:00

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מקדם בברכה את שר הבריאות, הרב יעקב ליצמן, ואת מנכ"ל משרד הבריאות, משה בר סימן טוב.

משה גפני: במסגרת תקציב המדינה לשנות התקציב 2017 ו- 2018, המשרד הראשון שביקשנו לקיים את הדיון בתקציבו הוא משרד הבריאות, אני מודה לשר שנענה לכך, נראה בהמשך לאן אנחנו מגיעים עם העניין הזה.

משה גפני: אני מברך את שר הבריאות על הרפורמות שהוא עושה, על השינויים שהוא עושה, על התוכניות שהוא מקדם עבור כלל אזרחי המדינה, יהודים וערבים, ימין ושמאל, דתיים וחילונים, עולים וותיקים, פריפריה ומרכז – כולם.

משה גפני: אני מברך אותך, אדוני שר הבריאות, על הפעילות הענפה שלכם במשרד, אני מברך גם את המנכ"ל כמובן ואת עובדי המשרד.

משה גפני: אדוני השר, הבמה לרשותך, בבקשה.

יעקב ליצמן: תודה רבה.

יעקב ליצמן: אדוני היושב-ראש, אני שמח להגיע לוועדת הכספים, גדלנו כאן, הרבה שנים עברו מאז שהיינו כאן אבל אני שמח לבוא לחברים כאן.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות עושה הרבה שינויים בתקציב שלו ובפעילות שלו, לפני שהמנכ"ל יציג את המצגת אני רוצה לגעת בכמה דברים בכותרות.

יעקב ליצמן: קודם כל, ה"בייבי" זה הסיעוד.

יעקב ליצמן: על אף שעד לרגע זה, לצערי, אין לי בשורה, זה לא ירד מסדר-היום.

יעקב ליצמן: אני בכל זאת מקווה לעשות את זה.

יעקב ליצמן: סיעוד הוא חיוני ומחויב המציאות.

יעקב ליצמן: אני יכול להגיד לכם שבדיון על תקציב משרד הבריאות שהתקיים בממשלה, נגידת בנק ישראל, קרנית פלוג, הציגה את דבריה לגבי התקציב, שאלתי אותה מהי דעתה בנושא הסיעוד, היא אמרה ללא היסוס שהיא תומכת מאוד, היא תומכת להעלות את זה בחצי אחוז ואפילו באחוז.

יעקב ליצמן: זה יגיע, זה מחויב במציאות, כולם צריכים את זה ולכן אין פה ספק.

יעקב ליצמן: ראש הממשלה שאל אם תיאמנו עמדות, אמרתי לו: לא, היא לא דיברה אתי, לא דיברתי אתה – וזו האמת כי היא אפילו דיברה על אחוז אחד.

יעקב ליצמן: בהחלט, היות וזה העלאת מס בריאות, יותר קל לי לגבי התקציב כי זה לא תקציב שבתוכו צריך לעשות מי יודע מה – חלק הוא מהעלאת מסים, מס בריאות, וחלק מתוך התקציב שישנו.

יעקב ליצמן: אני מניח שבתוך תוכו, משרד האוצר, בלי לגלות, מחביא איזה כסף שם ועוד נגיע לזה.

יעקב ליצמן: הסיעוד הוא הדבר הראשון שנצטרך להגיע אליו, ראש הממשלה הבטיח לי דיון בקרוב, אני מקווה שזה יהיה.

משה גפני: אנחנו אבל נתווכח על זה.

יעקב ליצמן: זה לא שייך אלי, אנחנו כפופים לכנסת, לא הכנסת כפופה לשרים, מה שתחליטו יהיה, זה מה שהיה.

יעקב ליצמן: רצינו עוד 50 מיליון שקל לבדיקות גנטיות – עוד חזון, נראה בדיוק איך לעשות את זה; אם אתם רוצים אחר כך הסברים על מה שהיה לגבי היטל או לא היטל – אני גם על זה מוכן לדבר; חדרי מיון – גם זה יהיה בדברים; MRI – פחות או יותר חיסלנו את הבעיה, פה ושם יש אבל אני לא רואה פה בעיה, עד סוף השנה אנחנו נגיע ל-46 MRI.

יעקב ליצמן: יש בתי חולים שקיבלו כסף מאתנו עבור MRI, יש כמה בודדים שעוד לא עשו את זה כי לטענתם צריך לבנות משהו שהוא קבע כדי להכניס בו את ה-MRI, יש לנו סבלנות, נעשה את זה, נחכה עם זה; זיהומים – זו בעיה גדולה, בעיה גדולה, יותר מתאונות דרכים נהרגים מזיהום בבתי חולים, 5,000 עד 6,000 איש בשנה, נורא ואיום; קיצור תורים – זה גם חלק ממה שהיה, גם המנכ"ל ירחיב על זה; בריאות הנפש – גם עשינו הרבה הרבה שינויים ותיקונים במשך השנה, יש עוד מה לתקן.

יעקב ליצמן: עוד מילה אחת ששכחתי להגיד על MRI – כפי שאמרתי, 46 מכשירים, אבל מעבר למכשירים גם הכשרנו טכנאים מיוחדים ל-MRI, מה שהיה חסר, הכשרנו חדשים.

יעקב ליצמן: בתל-השומר עשינו מרכז הדרכה, 46 טכנאים חדשים שנכנסו ל-MRI, זה הדביק קצת את הפערים שהיו לנו בנושא.

יעקב ליצמן: לסיכום – אני אסכם בנוסף אחר כך, יהיו הרבה דברים שאתם תעלו, אני מניח שתפנו אלי הרבה שאלות – תוחלת החיים בארץ טובה, ברוך-השם, היא גבוהה וזה מצוין.

יעקב ליצמן: מערכת הבריאות טובה, זה שעד מערכת הבריאות אנחנו סובלים – לבי לבי על מה שקורה בחדרי מיון, זה באמת כואב לי.

יעקב ליצמן: סיפרתי לכם מה התוכנית שלי – זה עוד לא הגיע לביצוע – שאני רוצה לחבר בכל בית חולים צג אלקטרוני, אפשר יהיה לראות מתי נכנס כל חולה ומתי הוא יוצא.

יעקב ליצמן: אני רוצה לחבר אותם אלי ללשכה.

יעקב ליצמן: היום, בשנייה אחת אתה מתחבר לזה וזה יכול לקרות אונליין בכל בית חולים.

יעקב ליצמן: יכול להיות שאני אעשה את זה, יש בתי חולים שיש להם את זה כבר, "איכילוב" למשל - - -

משה גפני: מה תדע מהצד הזה?

סימן טוב: הוא יידע זמני המתנה בכל בית חולים.

נורית קורן: מתי הוא נכנס ומתי הוא יוצא.

סימן טוב: זמני המתנה, נדע זמני המתנה.

נורית קורן: מאוד חשוב.

סימן טוב: במיוחד לנו כמערכת.

משה גפני: אבל אשפזו אותו, מה זה משנה?

יעקב ליצמן: לא, לא אשפוז – מיון, רק במיון.

יעקב ליצמן: בבתי חולים אני לא צריך את זה.

נורית קורן: הנושא הזה ממש חשוב, ביקרנו לפני שנתיים.

יעקב ליצמן: עוד לא שנתיים.

נורית קורן: יהיה עוד מעט, בקרוב.

יעקב ליצמן: בכל אופן, יש דברים שבהם אנחנו משקיעים כספים רבים, אני אתן קודם כל למנכ"ל להרחיב.

בצלאל סמוטריץ': אני רק חייב להעיר.

משה גפני: באתי להגיד את זה – לגבי חדר מיון קדמי?

בצלאל סמוטריץ': לא, אחר כך יש לי סדרת שאלות לשר, אחרי ההצגה, אבל אני חייב לשאול: הרב ליצמן, אני מוטרד מאוד, שמעתי אתמול אקורדים צורמים מאוד בינך לבין החשבת הכללית, לפני השאלות למשרד זה מטריד אותי מאוד.

יעקב ליצמן: בכדי לא להשאיר במתח אני אגיד לך בדיוק מה היה.

יעקב ליצמן: יש את חברת "שראל", שקונה תרופות לבתי חולים במרוכז, היא מוזילה מאוד.

יעקב ליצמן: במשרד הבריאות אנחנו משתמשים בזה, זה מצוין, יש ביקורת פה ושם על כך שצריכה להיות ביקורת לגבי המחירים והכול ועד כאן אני תומך.

יעקב ליצמן: החשבת האריכה להם ארבעה חודשים ופרסמה מכרז – וזה בניגוד להחלטת הממשלה לפני שבועיים-שלושה, אני אקריא לכם, בדיוק על הנושא הזה, ששר האוצר, בעל הבית שלה, ממונה עליו.

יעקב ליצמן: כתוב כך: להנחות את מנכ"ל משרד הבריאות להקים גוף בקרה ופיקוח מקצועי קבוע למערך הרכש המרכזי של ציוד רפואי ותרופות עבור מערכת הבריאות הממשלתית.

יעקב ליצמן: אנחנו צמודים להחלטת ממשלה.

יעקב ליצמן: כפי שאני צמוד, גם החשבת, עם כל הכבוד, צריכה להיות צמודה.

יעקב ליצמן: אני מקבל את זה, היא לא יכולה לבוא ולהחליט – אני שמח שדיברתי עם שר האוצר, הגעתי אתו למסקנה שזו ההחלטה, אנחנו עומדים בזה וזה גם מחייב את כולם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת נורית קורן, את רוצה לדבר קודם?

נורית קורן: כן, כי אני צריכה לצאת.

משה גפני: אז תדברי בקצרה בגלל שחבר הכנסת דב חנין הוא הראשון שנרשם.

נורית קורן: אני באמת מודה לחבר הכנסת דב חנין שוויתר לי.

נורית קורן: אני אשאר אחר כך לראות את המצגת ככל שאוכל.

נורית קורן: אני מדברת כאן כיושבת-ראש ועדת משנה לבחינת הרפורמה בבריאות הנפש, מהדיונים שנערכו שנה שעברה בנושא הרפורמה הבנו שהכסף שקופות החולים מקבלות לרפורמה בבריאות הנפש הוא כסף שהוא לא צבוע.

נורית קורן: הם אמרו על שולחן הדיונים שנכון שיש להם כסף אבל יש להם גירעונות והם השתמשו בכסף שמיועד לבריאות הנפש לגירעונות.

נורית קורן: מה שאני מבקשת, כבוד השר, הוא לצבוע השנה את הכסף הזה על מנת להביא לכך שהם יתנו מספר רב יותר של "מגעים", שאנשים לא ימתינו בתור, כי היום יש תורים ואנשים ממתינים וזה לא מה שרצינו, רצינו שהרפורמה תהיה נגישה, שהיא תהיה זמינה וזה לא מה שקורה.

נורית קורן: בנושא הזה, אני מאוד אשמח שהשנה הכסף יהיה צבוע.

נורית קורן: זה דבר אחד.

נורית קורן: הדבר החשוב ביותר היום על סדר-היום הוא נושא התמחות הפסיכולוגים – יש לנו בעיה קשה בנושא הזה.

נורית קורן: אני כתבתי מכתב לשר האוצר וביקשתי ממנו להקצות עוד כסף.

נורית קורן: לא ייתכן שלא יהיה לנו כסף למתמחים כי בעוד - - -

בצלאל סמוטריץ': לא צריך להקצות – דיברת על לצבוע – זה לקחת מתוך הכסף שהקופות מקבלות היום.

נורית קורן: לא, זה לא קשור.

בצלאל סמוטריץ': זה זה, בטח שזה זה.

בצלאל סמוטריץ': אם יהיו יותר מתמחים - - -

נורית קורן: לא, זה לא קשור, בצלאל, זה לא קשור, זה כסף נפרד.

משה גפני: בצלאל, אנחנו לא פותחים דיון.

נורית קורן: זה כסף נפרד, תשאל את השר, השר יודע.

נורית קורן: אז אני מבקשת, אנחנו לא רוצים לראות מצב שייקחו מישהו שהוא לא פסיכולוג עד הסוף ולא סיים את ההתמחות שלו כי ההתמחות מורכבת מכמה חלקים.

נורית קורן: אנחנו לא רוצים שיקרה מצב כמו מה שקרה עכשיו – וסליחה על האנלוגיה, היא לא אנלוגיה נכונה אבל אני רואה אותה ככה – שכמו שלקחו אדריכל ולא מהנדס כדי לחסוך בעלויות, יקרה גם פה ואז כל המערכת תקרוס.

נורית קורן: אנחנו גם לא רוצים להביא עובדים מבחוץ, עובדים זרים שיהיו לנו פסיכולוגים.

נורית קורן: אז, אדוני השר, אני מבקשת, זאת האנלוגיה שלי, אני רוצה שתיקח את זה בחשבון, אני יודעת שאתה קשוב לכל הדברים האלה וזה מאוד חשוב.

נורית קורן: תדונו בבקשה במדד הבריאות לכל בתי החולים, הדיון הזה היה בוועדת העבודה והרווחה.

יעקב ליצמן: עשינו כבר.

נורית קורן: עוד נושא אחד שהוא ממש חשוב – אחיות לבתי הספר בחינוך המיוחד.

נורית קורן: הייתי השבוע באשדוד וראיתי עמותה שעושה עבודה נהדרת, הם אמרו שהם לא יכולים להעסיק אחות שהיא לא מוסמכת.

נורית קורן: הבנתי שיש שם אחיות מוסמכות וכן אפשר להעסיק, יש שם מחלקות קשות שמחזיקים ילדים מונשמים וזה מאוד קשה, משרד הבריאות דורש מהם את התקן והם לא יכולים לעמוד בכך וגם אין אחיות.

נורית קורן: אני אעלה את זה על הכתב.

נורית קורן: עוד דבר אחד אחרון – כל הנושא של העולים, והעולים מצרפת בעיקר כיושבת-ראש השדולה לנושא הזה של הצרפתים.

נורית קורן: אנחנו דיברנו על זה שאנחנו לא מצליחים לשנות את התקנות על מנת שאחים, אחיות ורופאים יתקבלו לעבודה פה.

נורית קורן: חייבים להתכנס, כמו שעשינו עם רופאי השיניים, על מנת שנוכל להכשיר.

יעקב ליצמן: שינינו את הקריטריונים.

נורית קורן: עכשיו זה יהיה?

נורית קורן: בקרוב?

יעקב ליצמן: כן, כן, שינינו את הקריטריונים.

סימן טוב: גם לאחיות וגם לרופאים.

נורית קורן: יופי, אני שמחה מאוד.

נורית קורן: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני המנכ"ל, בבקשה.

סימן טוב: אנחנו נתחיל, נשתדל להיות קצרים ויעילים, נדבר אתכם על מה שהיה בשנה האחרונה, 15-16, ומה הדגשים שלנו ל-17-18.

סימן טוב: זה חזון משרד הבריאות – הוא מוכר – אנחנו רוצים לממש את הזכות של כל אזרח וכל תושב במדינת ישראל לרפואה טובה ולמערכת בריאות שוויונית, תוך כיבוד ערכי כבוד האדם והחברה.

סימן טוב: הדבר הקונקרטי שיוצא מזה, מה שמכוון אותנו כמשרד, כמערכת, אלה בעצם הדגשים המרכזיים – אנחנו קוראים לזה "עמודי האש" – הנושאים המרכזיים שסביבם אנחנו מארגנים את תוכניות העבודה שלנו: חיזוק היסודות הכלליים והמשאבים של המערכת – לראות שהם ניתנים במידה המספקת לאורך זמן ושאפשר לתכנן; דרך התמודדות עם אתגרי העתיד – בעיקר הזדקנות האוכלוסייה, שעל זה דיבר השר, על הסיעוד, אבל גם השינויים הטכנולוגיים המאוד משמעותיים שקורים; אורח חיים בריא – אתם גם ערים לפעילות שלנו בנושא; חיזוק מערכת הבריאות הציבורית – יש לנו פעילות של קיצור תורים, זיהומים, חדרי מיון, דברים אחרים, נגע בכול בהמשך; איכות ושקיפות – היתה מהפכה במשרד הבריאות בשנים האחרונות ואנחנו מפרסמים באופן שקוף לציבור מדדי איכות על בתי החולים במגוון גדול מאוד של פרמטרים, זה מנוע אדיר לשיפור וכל הדבר הזה נעשה בסוף עבור המטופלים ולכן בכל דבר המטופל נמצא במרכז המערכת וסביבו אנחנו מארגנים את המערכת.

סימן טוב: בשנים 15-16, הדגשים המרכזיים שהשר שם למשרד וסביבם עבדנו הם: חיזוק המלר"דים, חדרי המיון; מה שנקרא מניעת זיהומים; רפורמת ה-MRI; בתי חולים ציבוריים – לראשונה ב-2015 התחלנו לתקצב באופן ישיר בתי חולים ציבוריים שאינם ממשלתיים, תולדה, בין היתר, של משבר "הדסה"; תוכנית הפגיות שהמשיכה; וכמובן, המשך תמריצים לקהילה לפתח שירותים, חוסן מערכת בריאות כחוסן השירותים הקהילתיים.

סימן טוב: אם נעשה קצת ,drill downכל אחת מהבעיות האלה היא בעיה מורכבת מאוד, אלה הן בעיות היסוד של מערכת הבריאות.

סימן טוב: אי אפשר רק לומר שאנחנו רוצים לטפל, הכול דורש איזשהו טיפול מערכתי.

סימן טוב: למשל: אם ניקח את הזיהומים אז צריך לעשות הכשרות והדרכות לכוח אדם, צריך שתהיה יחידה חזקה שעושה את הניטור בבתי חולים ובודקת איפה יש בעיות, צריך שיהיה מנגנון דיווח ואנחנו גם נפרסם לציבור מדדי זיהום על בתי חולים, בנינו גם מודל תמרוץ לבתי החולים; אם זה הפגיות, שאליהן נגיע בהמשך, אז גם תוספת כוח אדם מצד אחד, תמרוץ מצד שני.

סימן טוב: הפגיות מורידות בסוף במדד התוצאה, שזה מדד גם של זיהומים, רצינו לראות שבזיהומים אנחנו יורדים.

סימן טוב: בחדרי המיון אנחנו גם נגע מיד בהמשך.

סימן טוב: רפורמת ה-MRI, לכאורה בעיה שלפחות בפעם הראשונה כשהשר ליצמן אמר לי שצריך לטפל בזה אמרנו: טוב, בעיה פשוטה, נוסיף עוד מכשירים, ניתן עוד קצת כסף – צריך להכשיר טכנאים, צריך להכשיר רופאים, צריך להוסיף מכשירים, צריך לראות שבבתי החולים יש מקום להוסיף את זה ושיש כוח אדם שעשה את זה.

סימן טוב: בקיצור, נורא נורא מורכב אבל גם פה השתלטנו ואנחנו כבר מתחילים לראות בהחלט את התוצאות ואת הפירות של המאמץ.

סימן טוב: על התקצוב השוטף בבתי חולים ציבוריים דיברנו.

יצחק וקנין: אתה עובר מהר על ה- MRI

יצחק וקנין: אבל אני אומר לך, זאת אחת הבעיות הקשות ביותר שיש היום במערכת.

יעקב ליצמן: קודם כל, יש עוד בעיות אבל הן כמעט משניות.

יעקב ליצמן: אני אגיד לכם איפה בכל זאת יש בעיה – קופות חולים לא ששות לאשר MRI, למה?

יעקב ליצמן: כי MRI עולה פי ארבעה מ-CT.

יעקב ליצמן: MRI עולה, נדמה לי 1,600 ו- CT 400, משהו כזה.

יעקב ליצמן: זו הבעיה אבל לאט לאט זה יורד.

יעקב ליצמן: צריך להבין ש- MRIזה פחות קרינה, זה פחות מסוכן.

נורית קורן: כבוד השר, סליחה שאני מפריעה לך, קופות החולים במכוון – הן יודעות שזה יותר מסוכן והן נותנות את זה.

נורית קורן: אני חושבת שצריכה להיות פה הוראה רצינית.

יעקב ליצמן: אמרתי, אנחנו יודעים את זה.

יעקב ליצמן: לפי הפניות שאני מקבל – זה מבחן לא רע – זה ירד דרסטית.

סימן טוב: יש לנו אינדיקציות, מעבר לפניות לשר, על זמני המתנה.

סימן טוב: אנחנו מנטרים את זה מול בתי חולים.

סימן טוב: אנחנו רואים שבפריפריה הגענו כבר לימים ספורים, בחלק מבתי החולים במרכז גם יש ירידה משמעותית.

סימן טוב: ב"כללית" עדיין יש לנו בעיה ואנחנו עכשיו מעבירים להם כסף ייעודי לנושא הזה, שאני מקווה שיפתור את הבעיה שם גם מול בתי חולים אחרים.

סימן טוב: אבל, גם הכשרנו כוח אדם אז לוקח זמן להכשיר כוח אדם, שלחנו רופאים מהארץ לעשות fellowship במדינות אחרות כדי ללמוד לפענח – לא מספיק לעשות את הבדיקה, צריך שיהיה מישהו שיפענח אותה בסוף – הדברים האלה לוקחים את הזמן שלהם אבל אנחנו כבר רואים שיפור.

סימן טוב: אני נותן פה את הפגיות, תוכנית רב-שנתית שכבר היום הוקצו 60 מיליון שקל לנושא.

סימן טוב: אנחנו רואים בסוף במדד התוצאה שיש ירידה של 43% בשיעור הזיהומים הנרכשים בקרב פגים.

סימן טוב: זו תוצאה פנומנלית ביחסית מעט מאוד כסף – ב-60 מיליון שקלים הבאנו לשיפור מאוד מאוד גדול.

סימן טוב: יש לנו תחרות בין בתי החולים ויש כל שנה טקס אצל השר שמחלק את התעודות לבתי החולים המצטיינים, וכמו שאתם רואים, בתי החולים המצטיינים הם לאו דווקא הגדולים יותר או דווקא במרכז, אנחנו רואים שם בתי חולים כמו פוריה, כמו "העמק" ו"מאיר" וכו'.

סימן טוב: הדבר הזה, שאנחנו מצד אחד מתמרצים בכסף, מצד שני מפרסמים לציבור, מצד שלישי נותנים משאבים ומכווינים איך לעשות, יוצר תכונה גדולה מאוד במערכת ובסוף, במבחן התוצאה, יש ירידה בזיהומים אצל פגים, אנחנו רואים שיפור.

דב חנין: חסרים פה בתי חולים, אגב, בטבלה חסרים בתי חולים.

סימן טוב: לא, לא חסרים, יש פה הכול.

נורית קורן: אנחנו מדברים רק על פגיות?

סימן טוב: פגיות, כן.

סימן טוב: אתה רואה פה לדעתי את כל בתי החולים, אולי אני טועה.

<קריאה: "סורוקה"?

משה גפני: "סורוקה" פה.

סימן טוב: "סורוקה" פה, הוא בבסיס, בקומה השנייה בשורה התחתונה, כולם פה.

סימן טוב: חדרי מיון – גם בעיה מאוד מורכבת.

סימן טוב: כדי להוריד עומסים בחדרי מיון צריך שמצד אחד תהיה מערכת קהילתית חזקה ושיהיו מוקדים בקהילה שימנעו מאנשים שלא צריכים להגיע לבתי חולים מלהגיע.

סימן טוב: השר התחיל את זה בקדנציה הקודמת, תגברנו את זה עכשיו.

סימן טוב: מצד שני, אתה צריך לראות שיש לחולים אחר כך לאן להגיע כי אם אין מיטות אשפוז והמסדרונות מלאים אז זה גם לא עובד.

סימן טוב: בשנה שעברה התחלנו בתוכנית ייעודית לחדרי מיון והקצינו רופאים, הכנסנו מקצוע חדש במערכת הבריאות – עוזרי רופא, מורידים לחץ מהרופאים ומאפשרים לרופאים להיות יותר ממוקדים בעבודה שלהם.

משה גפני: מה זה?

סימן טוב: עוזר רופא?

משה גפני: כן.

סימן טוב: זה פרמדיק שעובר קורס on the job training, תוך כדי עבודה בבית החולים, הוא מקבל סמכויות רפואיות, הוא יכול לעשות פעולות רפואיות פשוטות וכך להקל על הרופא להיות ממוקד בדברים החשובים.

משה גפני: יותר מאח ואחות ופחות מרופא?

רחל עזריה: זה סוג אחר.

סימן טוב: זה שונה, אל תגיד "יותר".

רחל עזריה: זה קצת אחר, זה אחר.

נורית קורן: אדוני השר, גם הרופאים שהגיעו וצריכים לעבור את המבחנים – אתם מאפשרים גם להם להיות עוזרי רופא, נכון?

סימן טוב: נכון, זה נכון מאוד, זה פרמדיקים ואנשים שלמדו רפואה בחו"ל.

נורית קורן: מאפשרים גם לרופא שלמד בחו"ל ועדיין ממתין למבחן וזה נהדר, כל הכבוד.

סימן טוב: צודקת חברת הכנסת קורן, זה נותן מענה גם לדבר הזה.

משה גפני: יפה, הלאה.

סימן טוב: אחיות טריאז', אחיות שעושות את המיון הראשוני, וכמובן גם אנשי אדמיניסטרציה.

סימן טוב: השר דיבר על כך שיש מערכת לניהול תורים – 7 בתי חולים כבר התחברו לזה.

סימן טוב: המשמעות של הדבר הזה היא שמצד אחד אנחנו במשרד, השר ואנחנו, נוכל לראות בכל בית חולים מה זמן ההמתנה שיש, מצד שני, למבוטח תהיה אפליקציה בה גם הוא יוכל לראות, כשהוא נמצא בבית, מהו זמן המתנה שיש בבית החולים, וכשהוא בתוך התהליך הוא יוכל לראות מה השלב הבא שלו ומה זמן ההמתנה הצפוי לו.

בצלאל סמוטריץ': כמה רופאים יש סך הכול בחדרי מיון?

בצלאל סמוטריץ': הוספת 60 – זה מעט או הרבה יחסית למה שיש היום?

בצלאל סמוטריץ': כמה אחוזים זה?

סימן טוב: זה משמעותי.

סימן טוב: חלק מרופאי חדרי מיון הם רופאים ברפואה דחופה, הרבה מהם הם רופאים שמגיעים מהמחלקות.

בצלאל סמוטריץ': אני שואל בכמה אחוזים זה הגדיל את המצבת.

סימן טוב: אני לא רוצה לשלוף לך מספר, זה משמעותי.

יעקב ליצמן: אל תסתכל רק על זה, זה גם 60 רופאים, גם 60 עוזרי רופאים, גם 70 אחיות, תעשה את זה ביחד – זה מאוד מאוד משמעותי.

בצלאל סמוטריץ': באחוזים?

יעקב ליצמן: אני לא יודע אבל זה מאוד משמעותי.

סימן טוב: זה משמעותי, זה משמעותי.

נורית קורן: יש אבל בעיה אחת, שלפעמים קורה שנניח בא מישהו עם בעיה של אף אוזן גרון ובאותו רגע הרופא עצמו נמצא בחדר ניתוח ולפעמים אנשים ממתינים ארבע וחמש שעות, זה ממש חשוב.

סימן טוב: אחד הדברים בתוכנית הוא להגדיל את מספר הרופאים שמומחים ברפואה דחופה.

סימן טוב: רופא ברפואה דחופה זה כמובן לוקח ארבע-חמש שנים כי זו התמחות, ואז הוא יכול לתת מענה ל-80%-90% מהבעיות במקום בלי לקרוא לרופא שיגיע ממחלקה אחרת.

סימן טוב: במקביל גם הוספנו כוח אדם בכלל במערכת – נוספו 1,000 רופאים בשנים האחרונות, בהסכם הקרוב יתווספו עוד 150 מתמחים, הוספנו עוד כ-300 רופאים כדי לאפשר תנומות של מתמחים, עכשיו אנחנו מוסיפים מיטות.

סימן טוב: כל הדברים האלה בסוף - - -

יעקב ליצמן: אל תשכחי גם כן שפתחנו הרבה חדרי מיון קדמיים באזורים וזה מוריד לחץ.

יעקב ליצמן: היום פתחתי עוד שניים באשקלון, היום, "טרם" ו"ביקור רופא".

משה גפני: זה נכון מה שהתפרסם בשמך, שדווקא איפה שצריך לחלל שבת לא מחללים?

יעקב ליצמן: אני לא אמרתי את זה, אמרתי שלצערי איפה שצריך לחלל שבת לא מחללים – רופאים בשבת אני רוצה שיחללו שבת, אבל ברכבת לא צריך שיחללו שבת.

משה גפני: זה לא חילול שבת, זה מה שהם צריכים לעשות.

בצלאל סמוטריץ': אם אנחנו כבר עוסקים בחדרי מיון – רכבת עוד אין לקריית שמונה, אבל מה עם חדר מיון?

נורית קורן: כן, מה באמת, אדוני, קורה עם זה?

משה גפני: חבר הכנסת סמוטריץ ואחרים מעלים את זה כל הזמן.

נורית קורן: מתחילת הקדנציה, נכון.

משה גפני: של חדר מיון קדמי?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: שליש המועצה, העיר, איפה שהוא נמצא, ושליש זה המפעיל, זה בעצם ההכנסות, מה שאנשים משלמים השתתפות מקופות חולים.

יעקב ליצמן: זו הדרך שזה מחזיק.

יעקב ליצמן: את זה עשיתי אצל הערבים, עשיתי את זה ביהודה ושומרון, עשיתי את זה ברמת הגולן, יש לנו כ-20 מקומות.

יעקב ליצמן: בקריית שמונה היה פעם הסכם עם "זיו", עלה הרבה כסף, בלי להיכנס לפרטים, ארבעה מיליון שקל, לי זה עלה מיליון וחצי.

יעקב ליצמן: אז, ביטלתי את זה, הביאו לי כסף מכל מיני מקומות, האוצר נתן לי במיוחד – אני לא מסתכל מאיפה אני מקבל כסף, אני לא יכול לבטל לאף רשות, אף רשות, את ההשתתפות שלה, כי ברגע שאני מבטל לאחת מחר יבואו הערבים, מחר יבואו יהודה ושומרון, מחר יבוא אופקים ויגיד לי: אין לי כסף, תבטל את שלי.

יעקב ליצמן: התקציב בנוי שליש-שליש-שליש, זה יסוד-העל.

יעקב ליצמן: היסוד השני הוא – וזה ללא פשרות – שזה חייב להיות 7 בלילה עד 7 בבוקר.

יעקב ליצמן: אני לא מוכן לפשרות – מ-7 בלילה עד 23 – אני רוצה כל הלילה.

יעקב ליצמן: זה היסוד, בלי זה לא עושים.

יעקב ליצמן: עם שתי היסודות האלה, מי שרוצה להיכנס – אם אתם, ועדת כספים, תביאו לי כסף על השתתפות של כל הרשויות - - -

בצלאל סמוטריץ': רגע, אז מה קורה בקריית שמונה, שראש הרשות לא משלם?

יעקב ליצמן: רגע, אדוני.

יעקב ליצמן: אם אתם תביאו לי כסף, לא משנה מאיפה, משר האוצר, מאיפה שאתם רוצים, תביאו לי כסף לכל מקום, אני אגיד תודה רבה, אבל אני לא יכול לוותר לאף מקום.

יעקב ליצמן: אתם צריכים להבין, יש לי שני קריטריונים שהם ברזל, אחרת אני נופל בכל מקום: א', שליש-שליש-שליש; ב', 12 שעות – 7 עד 7.

משה גפני: למה שם יש בעיה?

יעקב ליצמן: כי אומר לי - - -

נורית קורן: הרשות לא רוצה לשלם.

יעקב ליצמן: לרשות אין כסף.

בצלאל סמוטריץ': כמה כסף זה?

בצלאל סמוטריץ': כמה הרשות צריכה לתת?

<יאיר אסרף: 600,000 בשנה.

נורית קורן: זה כדי שיהיה פתוח מ-7 עד 7?

יעקב ליצמן: כן, ההשתתפות שלו.

נורית קורן: כן, הרי על זה אנחנו מדברים כל הזמן.

יעקב ליצמן: אז אם אתם תביאו לי כסף לכל רשות אני אפתור, אבל בלי כסף אני לא אתן.

בצלאל סמוטריץ': אז כל הסיפור הוא 600,000 שקל שצריך לסגור מול הרשות שם?

נורית קורן: כן.

סימן טוב: שהרשות צריכה לתת.

יעקב ליצמן: את המכרז הוא מוציא.

יעקב ליצמן: פעם אחת סידרתי את זה דרך דרעי, פעם אחת הבאתי דרך דרעי.

נורית קורן: נכון, שהבאנו 400,000 שקל.

יעקב ליצמן: דרך נגב גליל.

יעקב ליצמן: רבותי, מה שאתם תביאו לי אני עושה אבל אם אני מוותר לאחד קחו בחשבון שאני סוגר את העסק.

נורית קורן: כרגע זה מופעל על ידי "מגן דוד אדום" מ-7 עד 7?

יעקב ליצמן: לא, זה כבר בוטל, הוא כרגע לפני מכרז חדש.

נורית קורן: כי שנה שעברה אני דאגתי ל-400,000 שקל האלה.

סימן טוב: הדבר האחרון רק שנאמר הוא שיש בינוי של חדרי מיון חדשים, יש תהליך גם ב"איכילוב", גם ב"שיבא", גם ב"לניאדו".

יעקב ליצמן: בבתי החולים הגדולים חדרי המיון היו זוועה, אני חייב להגיד לכם.

יעקב ליצמן: ביקרתי כמה וכמה פעמים ביקורי פתע – נורא ואיום, כולל "איכילוב", כולל "שיבא".

יעקב ליצמן: אני שמח שאנחנו משקיעים הרבה הרבה כסף שם – לא רק שם, לא רק שם, גם בפריפריה, אבל שם זה מסיבי, זה הרבה אנשים.

יעקב ליצמן: זה ייקח עוד קצת זמן, כבר בונים, יש איזושהי עבודה כבר.

נורית קורן: תודה וסליחה שאני הולכת.

סימן טוב: דיברנו על MRI, יש עלייה במספר המכשירים.

משה גפני: תנסה להתמקד בנושאים המרכזיים.

סימן טוב: אני אשתדל לרוץ.

סימן טוב: דיברנו כבר מספיק על MRI ועל מרכז ההכשרה, בואו נדבר על הדגשים לשנים 17-18 כי לא באנו לספר לכם רק מה עשינו אלא מה אנחנו רוצים לעשות.

סימן טוב: הדבר החשוב הוא ההחלטה הלא טריוויאלית בכלל של השר להתמודד עם הבעיות האמיתיות של המערכת והבעיות האמיתיות הן מאוד מאוד מורכבות ואין להן פתרון קסם של לעשות איזשהו פרויקט, הכול קשור בכול וצריך לטפל בכול.

סימן טוב: לצד זה, שיפור איכות הרפואה כמובן למטופלים, תוספת משאבים.

סימן טוב: אנחנו תופסים את עצמנו כרגולטור גם בהיבט שאנחנו אחראיים על כל המערכת וגם בהיבט שאנחנו אחראיים שאם אנחנו נותנים מסגרת תקציבית לקופת חולים או לבית חולים הם יעמדו בזה – ואתם שומעים עכשיו את הדיונים שיש בין השר לבין בתי חולים מסוימים, בסוף כולם יתיישרו למסגרת שאנחנו נקבע להם.

סימן טוב: אנחנו גם אמרנו למשרד האוצר: אנחנו רוצים את הכסף לבתי החולים מראש, את הסובסידיה אנחנו רוצים לתת להם מראש, אנחנו מתחייבים שמול זה תהיה עמידה במסגרת התקציבית.

יעקב ליצמן: שלושה בתי חולים קיבלו הודעה מאתנו שהם עדיין לא עומדים ביעד.

סימן טוב: שעושים קולות של לא לעמוד.

יעקב ליצמן: והודעתי ללא היסוס שאני לא אתן להם שום תקציב פיתוח אם הם לא יעמדו ביעדים.

יעל גרמן: מה התקציב המיועד לבתי החולים, לכלל בתי החולים הממשלתיים?

סימן טוב: אני אומר, יש סובסידיה שניתנת לבתי החולים, מה שהיה קורה במהלך השנים הוא שהיא היתה מתוקצבת 700 מיליון בתחילת השנה ואז מגיע למיליארד ומשהו בסוף השנה.

יעל גרמן: מה התקציב המיועד מראש?

יעל גרמן: וזה קיים בתקציב – 1.350 מיליארד?

סימן טוב: זה בבסיס התקציב וזה בבסיס תוכניות העבודה.

סימן טוב: הם עובדים לפי זה, הם מתוקצבים לפי זה ואין משחקים.

סימן טוב: אנחנו לא רוצים שכל אחד יתחיל להראות כמה הוא מסכן ויתחילו להיות כמו קיביצרים ונרוץ אחרי משרד האוצר; מאידך, אנחנו נעמוד בתקציב.

יעקב ליצמן: אגב, עשינו עוד שיפור – שהוא בהסדרים בממשלה – שאם למשל אם יש ויכוח בין קופת חולים לבית חולים - - -

סימן טוב: זה יגיע לפה.

יעקב ליצמן: כן, אבל אני כבר מודיע על זה כאן.

יעל גרמן: זה חלק מהתוכנית הכלכלית.

יעקב ליצמן: שאין מצב שעד שיגיעו להסכמה היא לא תשלם כסף, קופת חולים צריכה לתת לו את כל הכסף, אחר כך יהיה הדיון ביניהם.

יעקב ליצמן: אגב, אני הייתי בעד לעשות פלוס 30 גם בקופות חולים ובבתי חולים, היתה התנגדות כאן לזה אבל אני עדיין דוגל שכפי שהממשלה חייבת פלוס 30 לכל עסק, שישלם עבור ספק, לדעתי צריך גם פה פלוס 30, שקופות חולים ישלמו לבתי חולים, זו דעתי.

יעקב ליצמן: בינתיים לא הצלחתי בזה, אני אומר שהשאיפה היא להגיע לזה, אני עוד לא מתייאש מזה.

סימן טוב: הדבר האחרון הוא שבאמת יהיה למערכת את המשאבים שהיא צריכה לאורך זמן ושלא הכול יהיה בכל מיני מבחני תמיכה ותוכניות חילוץ תוך כדי – במה זה בא לידי ביטוי?

סימן טוב: הרחבת סל התרופות, ה-500 מיליון שהשר דיבר עליהם, תוכנית הסיעוד שהשר דיבר עליה גם - - -

יעל גרמן: 550?

סימן טוב: 500, בסוף זה נגמר ב-500 בגלל אירוע ההיטל.

יעל גרמן: אז כמה היטל?

סימן טוב: אין היטל.

יעקב ליצמן: אין היטל.

יעל גרמן: בלי היטל, רק תוספת של הממשלה?

סימן טוב: 500 ממשלה, כן.

יעל גרמן: זה יפה מאוד.

יעקב ליצמן: כן, אבל בזה הורידו לי 40 של השיניים.

סימן טוב: השיניים כלול בתוך ה-500.

יעקב ליצמן: אמרתי, הם הורידו לי, שתקתי, גפני אומר שהוא רוצה להשיג את זה, אני אשמח מאוד.

סימן טוב: שתיקה רועמת.

יעל גרמן: רק 40?

יעל גרמן: זה הכול?

יעקב ליצמן: כן.

יעקב ליצמן: לא חלמתם בתחילת השנה שאני אבוא היום עם 500, צריך להגיד מילה טובה על שר האוצר.

יעל גרמן: 500 – אפשר לומר מילה טובה, צריך לומר, זה דבר בלתי רגיל, במיוחד שהממשלה שמה את זה.

משה גפני: בסוף הדיון אני אבקש מאנשי האוצר שיגידו לגבי ה-40 מיליון בגלל שאנחנו נוסיף את זה בתקציב.

יעל גרמן: שיהיה 540?

משה גפני: לא 540, זה לא קשור.

דב חנין: השיניים לא קשור, 500 זה 500 ושיניים זה שיניים.

משה גפני: מי מהאוצר פה?

יעקב ליצמן: רן.

משה גפני: תעשה שיעורי בית עד סוף הדיון.

<רן רידניק: אפשר גם להעלות הצעות, אין בעיה.

משה גפני: מה אפשר?

<רן רידניק: בשמחה.

יעקב ליצמן: אני לא יודע מה ההגדרה אצלך ל"בשמחה".

משה גפני: לי אמרו ששמחה זה דבר יחסי.

בצלאל סמוטריץ': לי אמרו שאנשים שמחים חיים יותר שנים.

סימן טוב: מה עשינו בקופות חולים?

סימן טוב: שינינו את נוסחת מדד יוקר הבריאות, נתנו עוד כסף לקופות בשביל להתמודד עם הזדקנות האוכלוסייה, יש כסף לקיצור תורים שצריך להיות.

סימן טוב: יש משהו מאוד חשוב למרות שהוא לכאורה טכני – אנחנו לוקחים - - -

יעל גרמן: משה, אתה יכול לתת לנו מספרים?

יעל גרמן: פשוט אני רוצה לדעת מה התקציב.

סתיו שפיר: כן, זהו, אנחנו בדיון תקציבי.

סימן טוב: בסדר.

סימן טוב: מדד יוקר הבריאות ישתנה ויעלה בכל שנה ביותר מ-100 מיליון ביחס למדד היום, כלומר, כל שנה 100, 200, 300, תיקנו את מדד יוקר הבריאות.

סימן טוב: זה דבר יסודי שנעשה ועכשיו הוא בהלימה הרבה יותר טובה למבנה ההוצאות של קופות החולים.

יעל גרמן: וזה מתבטא בתקציב בתוספת?

סימן טוב: זה מתבטא בתוספת בתקציב באוטומט, לא צריך יותר לריב על זה.

סימן טוב: שינו את מדד יוקר הבריאות, מעכשיו זה חלק מהטייס האוטומטי של הממשלה.

סימן טוב: נרצה או לא נרצה – זה קורה.

יעל גרמן: כמו הדמוגרפיה.

סימן טוב: כמו הדמוגרפיה, בדיוק, כמו השינוי שהיה בדמוגרפיה.

סימן טוב: נתנו עוד כסף בבסיס לקופות החולים בעלות הסל להזדקנות האוכלוסייה כי יש עכשיו - - -

יעל גרמן: כמה?

סימן טוב: זה כסף שהוא לא צבוע רק להזדקנות האוכלוסייה אבל יש כסף בבסיס בעלות הסל שנתנו אותו למטרה הזאת.

סימן טוב: לקחנו 885 מיליון שניתנו במנגנון של תמיכות והיה עליהם משא ומתן אם כן בהסכם או לא בהסכם ועכשיו הוא בעלות הסל.

סימן טוב: הוא יהיה בעלות הסל, סיכמנו שזה יהיה בעלות הסל.

סימן טוב: יחולו על זה כל המקדמים, גם דמוגרפיה, גם מדד יוקר הבריאות ולא יהיה צריך לריב עליו.

סימן טוב: זה יהפוך את התמיכות להרבה יותר אפקטיביות.

סימן טוב: יש מהלך של קיצור תורים, יש לזה 900 מיליון שקלים, אני מקווה שבאמת כבר בשבוע-שבועיים הקרובים נסיים את עבודת המטה.

יעל גרמן: ותהיה הצמדה לכל בסיס?

סימן טוב: ברור, מה שבבסיס מוצמד, לא צריך לריב עליו.

סימן טוב: ועוד תמיכות לבתי החולים.

סימן טוב: חיזוק מערך האשפוז – ביצענו שתי פעולות יסודיות בתוך המשרד: אחת, הקמנו חטיבת בתי חולים בראשות ד"ר אורלי וינשטיין, שבאמת עושה עבודה טובה, מסתכלת על הרוחב של בתי החולים ורואה איפה אנחנו נותנים ערך מוסף, והקמנו - - -

יעל גרמן: הכסף של ה-1.350 מיליארד, נמצא בידיה והיא זו שמחלקת אותו?

סימן טוב: כן, כן, היא האחראית.

יעל גרמן: יש לה את הסמכויות?

סימן טוב: היא המנהלת, כן.

יעקב ליצמן: זה המשרד, אני מחלק אבל היא עובדת – שלא תטעו בי.

יעל גרמן: בסדר, זו היתה תשובה שהבהירה את המצב.

יעקב ליצמן: אני מניח שזה מה שרצית לשמוע – קיבלת.

יעל גרמן: לא, דווקא רציתי לשמוע שיש עצמאות לאותה חטיבה.

יעקב ליצמן: אין שום עצמאות, יש בעל בית במשרד הבריאות, קוראים לו ליצמן, תכירו אותו.

יעל גרמן: לפעמים בעל הבית צריך לדעת איפה לוותר, לשחרר קצת.

יעקב ליצמן: זה משהו אחר.

סימן טוב: אחת התוצאות של משבר "הדסה" – גם היה דוח של מבקר המדינה בנושא הזה – היא שצריך פיקוח על מערכת האשפוז הלא ממשלתית כדי לראות שאנחנו מונעים מקרים מהסוג הזה.

סימן טוב: הקמנו אגף במשרד לפיקוח על מערך האשפוז.

סימן טוב: יש תוכנית מיטות לחמש-שש השנים הקרובות, תכף נציג לכם אותה, תוכנית לחיזוק מערך האשפוז הפסיכיאטרי ואת התוכנית לקיצור תורים, גם עליה דיברנו.

סימן טוב: זאת תוכנית המיטות שסיכמנו עליה עם האוצר: 2,400 מיטות, כשזה כולל בתוכו את "אסותא" שצפוי להיכנס, מעבר ל"אסותא" שיש שם 300 מיטות, זה צפוי להיפתח במחצית השנייה של 17, יש 200 מיטות בממוצע במערך האשפוז הכללי בשש השנים הקרובות, עוד 150 מיטות לגריאטריה ושיקום, סך הכול 750 מיטות, ועד 30 מיטות בפסיכיאטריה בכל שנה – סך כל הדבר הזה הוא 2,400 מיטות בשש השנים הקרובות.

יעל גרמן: האם תקציב הולך יחד עם המיטות?

סימן טוב: כולל תקציב פיתוח, לצד הדבר הזה יש 180 מיליון לפיתוח בחלוקה לפי משקים, כללי, גריאטרי.

יעל גרמן: וכוח אדם, ליד המיטה צריך להיות כוח אדם.

סימן טוב: מיטה זה כוח אדם.

יעל גרמן: מה התקציב שיש לכם לזה?

סימן טוב: זה מגולם בתוך המקדם הדמוגרפי של הקאפ.

סימן טוב: יש מקדם דמוגרפי לקופות חולים - - -

יעל גרמן: אז אין תקציב נפרד לזה.

סימן טוב: יש מקדם דמוגרפי לקופות חולים, יש כסף ייעודי נוסף שניתן לקופות חולים להזדקנות האוכלוסייה ולפתיחת מיטות, ועכשיו, כשבחוק הקאפ – שאני מניח יבוא לפה לאישור בהמשך – אנחנו מקצים מקדם דמוגרפי באופן דיפרנציאלי בין בתי החולים השונים, אנחנו עושים את זה לפי איפה נפתחות מיטות נוספות.

סימן טוב: זה המנגנונים של מערכת הבריאות, ככה זה צריך לעבוד.

סימן טוב: בפסיכיאטריה יש לנו תוכנית להגבלת הקשירות, להפחתת הקשירות – "ההגבלות המכאניות" מה שנקרא.

סימן טוב: הקמת קהילה משקמת זה אומר שיש היום - - -

משה גפני: למה הדבר הזה עלה?

משה גפני: למה התפרץ עכשיו הנושא של הקשירות?

בצלאל סמוטריץ': תקשורת, קרן נויבך.

סימן טוב: שאלה טובה.

יעקב ליצמן: היו פה ושם בעיות, אני לא חושב שתוכנית רדיו צריכה להיכנס - - -

משה גפני: אבל לפי מה שמתואר ברדיו – נשמעו דברים - - -

יעל גרמן: ברדיו ובעיתון "ישראל היום", רן רזניק וקרן נויבך.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד משהו על זה – יש בתי בריאות הנפש, זה לא איזה בית מלון שם, זה ברור שיש הרבה בעיות, בעיות קשות גם.

יעקב ליצמן: צריך לשמוע גם את הרופאים, איך הם מתמודדים, זה לא סתם שמתמודדים ובאים לקשור בגלל שהוא בוכה בלילה, יש אלימות לפעמים, יש כל מיני דברים.

יעקב ליצמן: עכשיו אנחנו הקמנו ועדה שבודקת כרגע את כל נושא הקשירות, הבדידודים, הכול.

סימן טוב: ועדה מקצועית.

יעקב ליצמן: ועדה מקצועית, לא שייך לפוליטיקה, אנשים מקצועיים.

יעקב ליצמן: צריך לחכות, אי אפשר לעשות תוכנית רדיו ולהגיד כל הזמן: לא טוב, לא טוב – בסדר, גם אני לא אוהב את הקשירות, אז מה?

משה גפני: תדעו שזה נשמע רע .

<עדית סרגוסטי: זה רע, זה לא רק נשמע רע.

סימן טוב: יש בעיה במערכת שצריך לטפל בה, הבעיה הזאת היא תולדה של שלושה דברים: אחד, מחסור במשאבים ולכן בסיכום התקציבי יש תוספת כוח אדם, תוספת לפיתוח ובינוי חדרי בידוד ושיפור מצבם של חדרי הקשירות, זה א'; הדבר השני הוא כלים מקצועיים, לא תמיד הצוות המקצועי יודע איך להתמודד עם מטופל סוער, זה האלמנט השני; האלמנט השלישי הוא התודעה של המטפלים, אנחנו רואים לדוגמה בבית החולים לבריאות הנפש בבאר-שבע, המנהל שם החליט שאצלו לא יהיו קשירות – אין קשירות.

סימן טוב: אז בסוף זו תוצאה של שלושה דברים ועכשיו אנחנו עושים את התהליך הזה בתוך המערכת, עם המערכת, אנחנו מבודדים את רעשי הרקע כמובן - - -

משה גפני: תדעו אבל שזה נשמע רע.

יעל גרמן: זה לא נשמע – זה רע.

<עדית סרגוסטי: זה רע, זה לא רק נשמע רע.

יעקב ליצמן: אף אחד לא מצדיק חלילה וחס קשירות אבל לעשות כל הזמן התקפות על רופאים שעושים מלאכתם נאמנה – צריך לדעת קצת להירגע, קצת לתת להם.

יעקב ליצמן: גם אנחנו בודקים אותם, גם אנחנו עוקבים אחריהם, אנחנו כן מגבים את הרופאים.

סימן טוב: אין לנו פסיכיאטריה אחרת ואם אנחנו נעשה את זה - - -

משה גפני: אני לא הייתי שם אבל תדעו שזה נשמע רע בגלל שלפעמים כל אחד מבין שצריך לעשות פעולות.

יעל גרמן: אני הייתי שם.

משה גפני: בסדר, אני לא הייתי.

סימן טוב: זו היתה החצר האחורית.

משה גפני: מה שהיה, ששמענו שעשו שם לחולים, מיותר לגמרי, נזק.

משה גפני: אם זה נכון זה רע.

משה גפני: אני שמח שאתם נכנסים עכשיו לעובי הקורה.

סימן טוב: יש מעל 100 תקנים - - -

יעל גרמן: תקצו תקציב, כסף, תוספת למשל למיטות.

סימן טוב: יש כסף.

משה גפני: יעל, אנחנו לא נוכל להספיק, אני מבקש שהחברים יגיבו לדברים.

סימן טוב: האמת שאני מסיים.

סימן טוב: הדבר האחרון זה סיעוד, השר דיבר עליו – אתה רוצה לדבר עליו קצת יותר בהרחבה?

יעקב ליצמן: לא עכשיו, לא.

סימן טוב: לא עכשיו, אוקיי.

סימן טוב: הסיעוד זה הדבר השני.

סימן טוב: הדבר האחרון הוא שאנחנו ניצבים בפני קאפ חדש שאני מניח שהחוק יבוא לפה, במקביל אנחנו עושים פעילות בצד התמחור ובצד פתרונות בקהילה, יש את הפעולות של הרגולציה.

סימן טוב: אני חושב שאולי אנחנו נעצור פה.

יעקב ליצמן: בסוף, אחרי הדיון, נדבר על מזון, אם אתם רוצים, על סלמונלה וכל הדברים.

משה גפני: בסדר, קודם חברי הכנסת אני מבקש.

משה גפני: תודה, משה, אני מודה לך.

משה גפני: חבר הכנסת דב חנין ואחריו חברת הכנסת יעל גרמן.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב-ראש, ותודה על כך שבחרת לפתוח את דיוני התקציב דווקא במשרד הבריאות – איך אומרים אצלנו, "העיקר הבריאות"?

דב חנין: אומרים "העיקר הבריאות" אבל האמת היא שזו לא המדיניות של הממשלה לאורך הרבה שנים.

דב חנין: אני רוצה, אדוני השר, קודם כל לברך אותך על הפעילות שלכם, אדוני השר, אדוני המנכ"ל, וגם על ההישגים שלכם בתור משרד בריאות.

דב חנין: הסכום של 500 מיליון השקלים – שאני מקווה שבאמת, אדוני היושב-ראש, יהיה 500 מיליון שקלים בלי קיזוזים ובלי כל מיני טריקים של להחשיב בזה דברים אחרים – זה סכום חשוב ואני מאוד מאוד מברך על זה.

דב חנין: אני אומר שבמדיניות הממשלה זה לא "העיקר הבריאות" כי אני מסתכל על המבט ארוך השנים, הממשלה בישראל העמידה במשך שנים את מערכת הבריאות הציבורית בדיאטה רצחנית ומסוכנת.

דב חנין: כשחוק ביטוח הבריאות הממלכתי התקבל, בשנת 1995, אנחנו היינו באותה רמה, אדוני היושב-ראש, של הוצאות ציבוריות לבריאות כמו ה-,OECD אנחנו היינו ברמת ה-OECD מבחינת החלק של ההוצאה הציבורית לבריאות.

דב חנין: מאז, ה-OECD עלה ואנחנו ירדנו.

דב חנין: הממוצע ב-OECD הוא 7% מהתל"ג הולך להוצאות בריאות ציבורית, אצלנו זה 4.5%, 4.5%.

דב חנין: אנחנו בפיגור.

דב חנין: אנחנו בתחתית הליגה של החלק של התוצר הלאומי הגולמי שלנו שהולך להוצאות בריאות והתוצאה הזאת היא תוצאה מסוכנת.

דב חנין: אנחנו מדברים על מערכת בריאות ציבורית שנמצאת ברמת מתח מאוד מאוד גבוהה, מאוד מאוד קשה, מאוד מאוד גבוהה.

דב חנין: מהבחינה הזאת, אדוני השר, אדוני היושב-ראש, אני אומר שכשאני מסתכל על התוצאות של מערכת הבריאות שלנו, המילה שבא לי לומר – אולי אתם מבינים אותה יותר טוב ממני – היא שיש כאן איזשהו סוג של נס, באמת, אני לא יודע להסביר אותו.

דב חנין: אני חושב שבאמת יש פה רופאים מצוינים ואנשים מסורים אבל זה לא נותן לי הסבר כללי איך אנחנו בשורה התחתונה מצליחים להגיע עם כל הקשיים והמוגבלות של המערכת לתוצאות כל כך טובות.

דב חנין: כדי שאנחנו נהיה ברמת ה-OECD מבחינת החלק של המדינה, של הציבור, בהוצאה הכללית - - -

דב חנין: ה-OECD מסתמך על נתונים שהממשלה מעבירה.

יעקב ליצמן: אני יודע.

דב חנין: אדוני השר, התשובה שלך היא כמובן חשובה ומעניינת אבל 4.5% מהתל"ג לבריאות הציבור זה נתון אובייקטיבי.

יעקב ליצמן: לא, לא.

דב חנין: זאת אומרת, כדי להגיע לרמה של ה-OECD אנחנו צריכים עכשיו להוסיף 20 מיליארד שקלים – זה המספר, 20 מיליארד שקלים – להוסיף בתקציב השנה.

דב חנין: זה לא הולך לקרות.

דב חנין: אני בטוח ששר הבריאות והמנכ"ל היו מאוד מעוניינים שזה יקרה אבל זה לא הולך לקרות.

דב חנין: לכן אנחנו נמצאים בבעיה מאוד גדולה, ופה, אדוני היושב-ראש, ועדת הכספים צריכה לשחק תפקיד.

דב חנין: לצערי, אני לא חושב שאנחנו נוכל – גם אם תעשה ועדת הכספים את מה שהיא יכולה, היא לא יכולה להשלים את הפער הזה ואפילו לא קרוב לזה, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לתת את כל הגיבוי לשר הבריאות ולמערכת הבריאות כדי לחזק ולהגדיל את התקציב.

דב חנין: זה ששר הבריאות הצליח להשיג חצי מיליארד – כל הכבוד לו ואנחנו צריכים להמשיך לדחוף בכיוון הזה.

דב חנין: עוד עניין, אדוני היושב-ראש – אנחנו חייבים להתייצב לימינו של השר ומאחוריו במאבק בנושא הסיעוד.

דב חנין: אני אומר לכם, עמיתי חברי הוועדה, אנחנו נמצאים בתקופת הכרעה.

דב חנין: כל הכבוד לשר הבריאות שהציב את הנושא הזה במלוא העוצמה על השולחן של ראש הממשלה, זו מערכה חשובה, זה כמובן תפקידו וחובתו וזו גם זכות גדולה של שר הבריאות שהוא עושה את זה.

יעקב ליצמן: אגב, זה בהסכם הקואליציוני.

משה גפני: בהסכם הקואליציוני שלנו.

דב חנין: זה בהסכם הקואליציוני ואני מברך אתכם על כך שהכנסתם את זה.

דב חנין: אבל, אנחנו צריכים באמת, קואליציה ואופוזיציה פה, בוועדת הכספים, לתת את כל המשקל שלנו כדי שברגעי ההכרעה האלה זה יקרה.

דב חנין: הכנסת הסיעוד לביטוח הממלכתי זה נכון מבחינה בריאותית-טיפולית, זה נכון מבחינה כלכלית, זה נכון מבחינה חברתית.

דב חנין: לא מקרה, אדוני היושב-ראש, שנגידת בנק ישראל אומרת שהיא תומכת בזה ואפילו תומכת ביותר תוספת לצורך המימון של הדבר הזה.

דב חנין: ברמה המעשית, אדוני היושב-ראש, אני מציע שוועדת הכספים תקבל החלטה ותוציא פנייה לראש הממשלה ולשר האוצר כוועדת כספים שאנחנו כוועדה תומכים בדרישה הנכונה, המוצדקת והחשובה הזו ואנחנו מבקשים למצוא את הדרך להכליל את זה - - -

יעקב ליצמן: יש לי רושם שנציג האוצר לא שומע, אולי תגיד את זה עוד פעם?

סימן טוב: הוא מסמס בדיוק.

דב חנין: כן, כל הסודות נחשפים.

<רן רידניק: אני מתעד, רושם פרוטוקול.

דב חנין: אגב, ההצעה של שר הבריאות – הרי מאיפה מממנים?

דב חנין: בא שר הבריאות עם הצעה להעלאה של חצי אחוז, שאני אומר לך, אדוני היושב-ראש, לפי כל המחקרים 90% מאזרחי ישראל גם תומכים בזה וגם יברכו על זה, כי חלק גדול מהאזרחים משלמים היום הרבה יותר בביטוחים פרטיים שלא נותנים להם את התשובה ולא נותנים להם את המענה.

יעקב ליצמן: או שב"נים.

דב חנין: ושב"נים.

דב חנין: אנשים יחסכו לעצמם כסף, לא יוסיפו כסף.

יעקב ליצמן: יש לנו תשובה מוכנה לזה.

דב חנין: יפה, אז אני מאוד מקווה שהיא תהיה גם תשובה מוכנה וגם תשובה אחרת.

יעקב ליצמן: יש לי איזו בשורה.

דב חנין: ונקודה אחרונה בנושא הפערים במערכת הבריאות – יש לנו פה נייר בנושא של אוכלוסייה ערבית, פערים של צפון-דרום, המספרים הם עדיין בעייתיים מאוד.

דב חנין: אני מאוד מברך, אדוני השר, על המהלכים שלך בתוספתMRI בפריפריה, זה מהלך שהוא חשוב לא רק מבחינת ה-MRI – באמירה הערכית שלו.

דב חנין: אבל, צריך פה באמת לעשות איזושהי תמונה כללית ולייצר תוכנית פעולה למיגור הפערים במערכת הבריאות במדינת ישראל כי זה ממש משהו שצריך לבייש את כולנו.

דב חנין: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת יעל גרמן ואחריה חברת הכנסת סתיו שפיר.

יעל גרמן: תודה רבה.

יעל גרמן: אני רוצה בהחלט להתחיל בברכות, אדוני השר, אני חושבת שהתוספת של 500 מיליוני השקלים זה חלום שהתגשם, אין לי מילה אחרת, מדובר לא רק על השנה ואני בהחלט חושבת שזה יפתור גם לאנשים חולים סופניים וגם לאנשים שיכולים להציל את חייהם ועל כך באמת כל הכבוד.

יעל גרמן: אבל, אני מבקשת ממך, או יותר נכון מהמנכ"ל – אני שמעתי בקשב רב את התוכנית והאמת היא שנשארתי מודאגת מפני שגם הבעיה של הזיהומים, גם הבעיה של התורים, התורים במלר"דים והתורים לניתוחים, וגם הבעיה באשפוז הפסיכיאטרי, לרבות כל הנושא של הקשירות ושל הבידודים, זה הכול סימפטומים שלמעשה מבטאים את הבעיה של צפיפות, אשפוז יתר, עומס באשפוז, אנחנו מספר אחד בעולם בעומס האשפוז, ומחסור בכוח אדם.

יעל גרמן: ביקשתי לא סתם על כל סעיף שהצגת, אדוני המנכ"ל, לשמוע את התקציב שעומד בבסיס של אותה רפורמה ולא שמעתי.

יעל גרמן: באת ואמרת שיש איזושהי תוכנית להרחבת מיטות, 200 מיטות בשנה – אתה הרי יודע שהגידול המתוקנן, הגידול הטבעי המתוקנן הוא 1.8%-1.9%.

יעקב ליצמן: בשנתיים הבאות, כולל אשדוד, זה 350.

יעל גרמן: אדוני, הרגע אמרת שאת אשדוד אתם שמים בצד ונראה לי שיש לכם גם איזשהו - - -

יעקב ליצמן: כי אני לא אוהב לקחת דברים שעשינו בקדנציה הקודמת ולהגיד לכם: הנה, הבאתי חדש – לא.

יעקב ליצמן: הייתי כן אתכם ופתוח, אבל העובדה היא שנתכנס בשנה הבאה ל-350 מיטות, זה מה שאמרתי.

יעקב ליצמן: שנה הבאה 310, אם אני לא טועה.

יעל גרמן: אז אני רוצה רק להזכיר, ואתה בוודאי יודע, אדוני השר, וגם אתה, משה, ודאי יודע, שרק כדי להדביק את הקצב של הגידול המתוקנן – שזה 2.2, לדעתי כבר הגיע ל-2.3, יאיר בוודאי יידע כמה הגידול הטבעי המתוקנן לרבות הזקנה וכו' – אנחנו צריכים למעלה מ-200 מיטות, אם אני זוכרת את המספרים נראה לי שצריך 270 מיטות כדי להדביק את הגידול המתוקנן ולהישאר ברמת הצפיפות, ברמת המחסור במיטות ובכוח אדם.

יעל גרמן: אז אני לא רואה בשורה בתקציב, אני לא רואה תוספת של כוח אדם ואני לא רואה תוספת של מיטות ואי לכך אני לא רואה איך אפשר יהיה באמת: א', לקצר את התורים; ב', להתגבר על בעיית הזיהומים, כי גם בעיית הזיהומים היא פונקציה של צפיפות בנוסף לכל הפתרונות ההיגייניים, יש לנו פה בעיה של צפיפות.

יעל גרמן: אני מבקשת תשובה האמנם יש תוספת מיטות אמיתית מעבר לגידול הטבעי ומה התקציב שיועד לקיצור התורים.

יעל גרמן: אני רוצה להצטרף לחברי שכבר דיברו על כך ולדבר בכלל על הרפורמה בבריאות הנפש וגם כאן אני רוצה לברך.

יעל גרמן: בניגוד לכל אלה – ויש גם כאלה – שיושבים פה ומתנגדים לרפורמה, אני חושבת שזו רפורמה מבורכת, אני חושבת שצריך היה להביא אותה וכל הכבוד שהכניסו אותה.

יעל גרמן: אבל, אנחנו יודעים שיש שתי מצוקות ברפורמה הזאת: א', התורים לקבלת טיפול בבריאות הנפש הם מאוד מאוד ארוכים ואנחנו רואים שישנן קופות חולים שפשוט מעדיפות להעביר את הפונים לטיפול פרטי – זה דבר שלא יעלה על הדעת, לא יכול להיות שלא יתנו מענה בבריאות הנפש ויבואו ויגידו להם: לכו, אתם יכולים לקבל בתמורה ל-132 ש"ח השתתפות עצמית, זה לא יכול להיות.

יעל גרמן: אז גם פה אני מבקשת לדעת מהו הפתרון, מה תוספת כוח האדם ואיך אנחנו מבטלים לדעתי את הרעה החולה הזאת של הפניית חולים להוצאה כספית פרטית.

יעל גרמן: לזה מתקשר גם מה שדיבר עליו חברי דב חנין, הוא דיבר בהחלט על זמן ההמתנה להתמחות.

יעל גרמן: אני יודעת שיש פקק בכלל בהתמחות בכל מקצועות הרפואה אבל כשאנחנו מדברים על ההתמחות של הפסיכולוגים והפסיכולוגים הקליניים למעשה אנחנו מונעים, או לא מאפשרים, לבצע את הרפורמה המבורכת הזאת ולכן אני מבקשת גם לדעת מה הבשורה בנושא הזה.

יעל גרמן: אתם יודעים, מטפלים בקרני ראמים וגם בכינים, אז יש לי עוד בעיה שמטרידה אותי מאוד והיא התוכנית הלאומית למניעת אובדנות.

יעל גרמן: אני רוצה לדעת מה יעלה בגורלה, האם התקציב שהיה לה – היה לה תקציב של 52 מיליון ש"ח, אם אני זוכרת נכון – ימשיך והאם היא תמשיך לפעול.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: תודה רבה.

סתיו שפיר: השר ליצמן, אני גם רוצה להצטרף לברכות בתחילה, בעיקר על הזמינות ומענה מאוד מאוד מהיר גם לפניות ציבור שהעברנו אליכם שהגיעו ללשכתי ונכונות מהירה לטפל בדברים גם מצדך וגם מצד אנשי המשרד, שבדרך כלל נשמרים אל מאחורי הקלעים, אז תודה רבה לכולכם, אנחנו מאוד מעריכים את זה.

בצלאל סמוטריץ': יש לך מזל שאין לך פריימריז, עם כל המחמאות שאתה מקבל פה מדב חנין, סתיו שפיר, אם היה לך פריימריז לא היית נבחר יותר.

דב חנין: דווקא בפריימריז שלו זה יעזור.

משה גפני: זה עוזר בפריימריז, אין פריימריז אבל זה עוזר.

יעקב ליצמן: תן לי להרגיע אותך, אמרו לי שבסקרים לפיד עולה ל-22 מנדטים, 20 מנדטים, אמרתי: אני ארגיע את כולם, הוא יקבל 20 כפי שאני אקבל 11.

יעל גרמן: נחיה ונראה, נחיה ונראה.

סתיו שפיר: אל תשכח שגפני הציע לי מקום ביהדות התורה אז זאת הולכת להיות תחרות.

יעקב ליצמן: נחיה ונראה.

יעל גרמן: נחיה, נחיה, 19 כבר היו לנו ואנחנו עוד נגדל.

סתיו שפיר: זה נרשם בפרוטוקול הוועדה.

משה גפני: טוב, גבירותי ורבותי.

משה גפני: בבקשה, סתיו.

יעקב ליצמן: לא חוזר בי.

סתיו שפיר: קודם כל, אני רוצה להתייחס לתוכנית העבודה של המשרד – משרדי הממשלה מפרסמים מ-2011 תוכניות עבודה, זה ספר תוכניות עבודה מאוד מעניין.

סתיו שפיר: מה שלא מפרסמים המשרדים, ומשרדך ביניהם, זה את היעדים המדידים לביצוע תוכניות העבודה האלה ואז גם איזשהו מבחן עמידה ביעדים, שצריך להיות במצב אידיאלי נאמר פעם בשלושה חודשים.

יעקב ליצמן: כן פרסמנו.

סתיו שפיר: לא, אני יושבת מול זה.

סתיו שפיר: ההצעה שלי היא כזו – ואתם יכולים להיות הראשונים שיקדמו את הדבר הזה - - -

סימן טוב: בטוח יש לנו, אני לא יודע מה יש לך.

סתיו שפיר: מה פורסם לציבור?

סימן טוב: אנחנו גם מפרסמים את זה.

סתיו שפיר: לקחת את אותו ספר של יעדים - - -

יעקב ליצמן: אנחנו בין אלה שמפרסמים את כל המדדים.

סתיו שפיר: המדדים, אבל זה לא אותו דבר.

יעקב ליצמן: אוקיי, זה לא אותו דבר אבל אנחנו לא מפחדים לפרסם מדדים – זה רעידת אדמה.

סתיו שפיר: ולכן אני מציעה את ההצעה הבאה - - -

סימן טוב: חברת הכנסת, זה באתר האינטרנט של המשרד ואם את רוצה זה יגיע אליך.

סתיו שפיר: אני אסביר, לא הבנתם מה אני מציעה.

סימן טוב: לא תוכנית מדדי האיכות – יעדי העבודה של המשרד.

סתיו שפיר: על המדדים אנחנו מכירים, נגענו ודיברנו על זה גם בוועדת השקיפות והגיעו נציגי המשרד והציגו וזה יופי, אני מדברת על משהו אחר.

סתיו שפיר: יש את ספר תוכניות העבודה שבו לא בכל הדברים מוצגים בכלל מדדים שאפשר לבחון אותם.

סתיו שפיר: מה שיכול מאוד לשפר את העבודה – מאחר ומדובר גם בתוכניות שהן ישופרו רק לאורך זמן ארוך – להציג פעם בחצי שנה, או לפחות פעם בשנה, מעקב אחר ביצוע של אותן תוכניות עבודה ולפרסם את זה גם במסגרת ספר תוכניות עבודה וגם באופן פומבי באתר.

סתיו שפיר: אני בטוחה שאתם עושים את העבודה הזאת פנימית, זו עבודה שצריכה להיות חשופה לציבור כדי שהציבור וחברי הכנסת יוכלו לפקח על עבודתכם.

סימן טוב: אין מניעה, אנחנו לא מסתתרים.

יעקב ליצמן: אין שום בעיה, אם לא פרסמנו אני אבקש לפרסם.

סתיו שפיר: זה יהיה ממש מצוין.

סימן טוב: אבל יש תוכנית מיטות.

סימן טוב: את צודקת ולכן יש תוכנית מיטות – אנחנו לא חושבים שב-50 מיליון לבדם פותרים את בעיית הזיהומים ויש תוכנית מיטות שנועדה להתמודד עם הצפיפות.

סתיו שפיר: של כמה?

סתיו שפיר: באיזה תקציב?

סתיו שפיר: 50 זה רק להדרכות?

סימן טוב: להדרכות ויש לנו מודל תמרוץ, כמו שעשינו בפגיות.

רחל עזריה: הבינוי, זה שיש יותר מרחב.

יעקב ליצמן: אני לא לוקח את זה לעצמי, לא אמרתי שאני עושה את זה, אני אומר שבתי החולים בנו.

סתיו שפיר: בסדר, כל זה נכון, עדיין בבתי החולים, במחלוקות אשפוז, נמצאים לפעמים שבעה ושמונה אנשים בתוך חדר, אנשים נמצאים במסדרון, חדרי המיון מפוצצים באנשים ורופאים ומתמחים נאלצים לעבור מאחד לאחד במהירות אדירה שלא מאפשרת להם גם את החובה של לשטוף ידיים בין מטופל אחד למטופל אחר.

סתיו שפיר: אנחנו מכירים את העומס והטיפול בעומס הזה הוא טיפול שדורש יותר מתוספת שולית.

יעקב ליצמן: הכול ביחד.

סימן טוב: תוכנית המיטות היא לא שולית.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת תמריץ – איך קורה התמריץ?

סימן טוב: כמו בפגיות, אנחנו מודדים מה קורה בבתי החולים, מפרסמים את זה לציבור ונותנים כסף, תקציב, לבית חולים מצטיין.

סימן טוב: המודל הזה, שעשינו אותו בפגיות, הוריד את הזיהומים הנרכשים בקרב הפגים בכמעט 50%.

סימן טוב: זה כמעט אלכימיה, זה כמעט נס, כמו שאמר חבר הכנסת חנין.

יעל גרמן: כן, אבל זה מפני שבאמת הצפיפות שם - - -

סימן טוב: היתה שם צפיפות והיה מחסור כוח אדם.

יעל גרמן: אבל לא ענית על השאלה של התוספת של המיטות מעבר לגידול הטבעי.

סימן טוב: אני אתייחס לדבר הזה.

סימן טוב: התוכנית הזאת זו תוספת של מיטות חדשות – לכאורה במדינת ישראל אין מנגנון שמוסיף מיטות באופן אוטומטי למערכת האשפוז, אנחנו צריכים לריב על זה כל שנה.

סימן טוב: התוכנית הקודמת – התחילה ב-2010 או ב-2011 – נתנה 960 מיטות בלבד למשך שש שנים.

סימן טוב: עכשיו אנחנו סיכמנו על תוכנית של 2,400 מיטות – אפשר להוריד אם רוצים את אשדוד ולהגיד 2,100 מיטות – לעומת ה-1,000 מיטות שהיו, בחלוקה לפי משקים, כלומר גם לכללי.

סימן טוב: את רואה שבכל שנה אנחנו נותנים פה - - -

רחל עזריה: לכמה שנים?

סימן טוב: רשום לכם, חמש-שש שנים.

סימן טוב: לצורך העניין, אם לוקחים ביחד את המשק הגריאטרי ואת המשק הכללי יש לנו מעל 300 מיטות בכל שנה.

יעל גרמן: וכמה אתה צריך לגידול הטבעי?

יעל גרמן: 270, כלומר, אין לך תוספת אמיתית.

סימן טוב: חברת הכנסת גרמן, צריך יותר, אנחנו במדינת ישראל.

סתיו שפיר: כמה?

סימן טוב: לכן מה אנחנו עושים?

סימן טוב: אני לא בא לכאן עכשיו כדי לנסות להשיג עוד מיטות, אבל מה אנחנו עושים?

סימן טוב: איזה תהליכים נוספים - - -

סתיו שפיר: למה שלא?

סתיו שפיר: תבוא לפה ותבקש עוד מיטות.

סימן טוב: לא, אני לא רוצה כי אני סיכמתי.

סתיו שפיר: אני אגיד לך מה השאלה שאנחנו מנסות להבין פה – מהי התוכנית, מהי התוכנית לפני שהחלטתם - - -

סימן טוב: רגע, חברת הכנסת, את שואלת אותי תוכנית עבודה?

סתיו שפיר: לא.

סימן טוב: בבקשה.

סתיו שפיר: אתם ניגשים למשרד האוצר במהלך תקין של קבלת תקציב, כמו שזה לפחות אמור להיות, ניגשים, מגיעים משרד הבריאות עם ההנחיות של השר, של מקבל ההחלטות, ניגשים למשרד האוצר ואתם אומרים: זה מה שאנחנו צריכים, זה המצב היום בשטח, לדוגמה, זו כמות המיטות שצריך באמת, אתם נותנים להם הצעה תקציבית ואז משרד האוצר אומר אנחנו יכולים, לא יכולים, ניתן לכם חצי מזה, ניתן לכם רבע מזה.

סתיו שפיר: אני שואלת מה היתה תוכנית העבודה המקורית שאתם הצגתם למשרד האוצר, מה צריך, אחר כך נדבר על מה נתנו לכם.

יעקב ליצמן: את לא רוצה לשמוע את זה.

סתיו שפיר: אני מאוד רוצה לשמוע, זה הדיון.

רחל עזריה: אני מציעה שתשאלי את כל השאלות שלך עד תום וניתן למנכ"ל לענות.

סתיו שפיר: אבל זה הדיון, צריך להבין קודם מה צריך, לא על מה התפשרתם.

יעקב ליצמן: אם אתם תקבלו מכל משרד - - -

רחל עזריה: אנחנו לא נצא מזה.

יעקב ליצמן: כן, אני לא נכנס לתוכן, אבל אם כל משרד - - -

סתיו שפיר: כי אמרתי את המושג "משרד האוצר"?

סתיו שפיר: מה קרה?

רחל עזריה: לא, כי את שואלת הרבה שאלות והנוהל הוא בדרך כלל ששואלים את כל השאלות, מקבלים את כל התשובות ועוברים הלאה, אז אנחנו מאוד ליברלים אתך.

סתיו שפיר: זה באמת שאלות שחיי אדם תלויים בהן, אפשר לתת להן את הכבוד.

יעקב ליצמן: אם אתם תקבלו את כל תוכניות העבודה של הבקשות של כל משרדי הממשלה – במקום 400 מיליארד שקל זה יהיה טריליון ו-500, לא יודע בדיוק כמה, אולי יותר.

יעקב ליצמן: ברור שאנחנו מבקשים פי ארבעה, פי חמישה - - -

סתיו שפיר: יכול להיות שלא צריך פי ארבעה, פי חמישה, אבל אם נראה תוכניות עבודה נדע מה הדברים שאנחנו צריכים לפני.

יעקב ליצמן: את אמרת לבד, כדי לעמוד לפי ה- OECDצריך - - -

סתיו שפיר: אנחנו מדברים פה רק על מה שהאוצר נותן, לא על מה באמת צריך להילחם שיתנו.

רחל עזריה: סתיו, בואי תמשיכי עם כל רשימת השאלות שלך ובסוף תענו על כל הרשימה.

סתיו שפיר: אז קודם אני כן רוצה לבקש מכם לקבל מה היתה הבקשה התקציבית בנושא הזה, מה היתה הבקשה המקורית, כמה מיטות צריך היום להוסיף בכל שנה כדי להתגבר על המחסור וגם להבין מה הפריסה הגיאוגרפית של תוספת המיטות שכן קיבלתם בסופו של דבר ומה תוכנית העבודה שם.

סתיו שפיר: נושא נוסף, סוגיית המתמחים – ממה שאנחנו מכירים, לפחות מהדיווחים בתקשורת, מדובר על תוספת של 150 תקנים, תוספת שהיא למיטב ידיעתי בכלל תוספת ישנה ולא נושא חדש.

סימן טוב: חדשה, חדשה.

סימן טוב: נוספו 300 תקנים לטובת תנומות, עכשיו נוספו עוד 150 בפריסה על פני 17-18 ושתי התוספות האלה מתווספות ל-1,000 - - -

רחל עזריה: אתה לא עונה כרגע.

סימן טוב: סליחה, אני לא עונה כרגע.

רחל עזריה: יש פשוט עוד דוברים, עוד חברי כנסת שרוצים להתייחס.

סתיו שפיר: לסיכומו של דבר, האם כמות השעות שמתמחים נאלצים לעבוד בהן תרד מ-26 השעות הבלתי אפשריות לכמו שזה צריך להיות, פחות מ-12?

יעקב ליצמן: אני אענה על זה אחר כך.

סתיו שפיר: עם הפסקות ברורות, בתוך כמה זמן, וגם כאן – מה היעדים הברורים ובתוך כמה זמן הדבר הזה אמור להיפתר.

סתיו שפיר: הסוגיה השלישית שדובר עליה – והסתכלתי גם בפרוטוקול של המפגש הקודם שהיה בישיבת ועדת כספים, זה עלה הרבה מאוד פעמים וגם שם לא הוצבו יעדים ברורים ואני אשמח לראות אותם – היא עניין צמצום הפערים מול הפריפריה.

סתיו שפיר: תוחלת החיים בדרום היא תוחלת החיים הנמוכה בישראל.

סתיו שפיר: ההשקעה בכל קנה מידה – כמות המיטות, כמות התקנים, הרופאים ואנשי המקצוע, המומחים שמגיעים, המרחק לבתי חולים – בכל קנה מידה, בעיקר בדרום, וכמובן גם ביישובי הצפון, הנתונים מאוד בעייתיים ומעידים על פערים גדולים אל מול המרכז, כשגם, צריך להגיד, במרכז המצב לא אידיאלי.

סתיו שפיר: הגעה לניתוחים – זמן המתנה לניתוחים דחופים ולא דחופים ארוך יותר בדרום ובצפון, רק לאחרונה היה מחקר חדש של "מרכז טאוב" בנושא הזה.

סתיו שפיר: גם כאן אני מבקשת תוכנית עבודה מסודרת, מה היו הדברים שהמשרד המליץ עליהם לפני שניגשתם לפשרות של התקציב.

סתיו שפיר: גם עכשיו אנחנו לא יושבים, צריך להגיד, מול תקציב המדינה, אנחנו לא קיבלנו לידינו את התקציב והדיון הזה מתבצע באופן תיאורטי בלבד, לא ראינו את התקציב שלכם לשנה הקרובה.

<רן רידניק: לא כתבנו אותו עדיין, תהליך הבנייה מתבצע בימים אלה.

רחל עזריה: זה עכשיו, זה מה שקורה עכשיו.

סתיו שפיר: אז הדיון הזה הוא דיון חצי תיאורטי.

רחל עזריה: הוא דיון מקדים.

יעקב ליצמן: מה שרן אמר לך כרגע – שהוא עלול להשתנות עוד.

<רן רידניק: אנחנו עומדים בהבטחות.

סתיו שפיר: גם כאן, בחלוקה של התקציב שהמשרד צפוי לקבל, כמה מושקע כדי לחזק את הפריפריה בכל התחומים שציינתי קודם, ושוב, פריסה גיאוגרפית, מהם בתי החולים.

סתיו שפיר: גם בסוגיה של בריאות הנפש, הנושא הזה עלה – חלק מהסוגיות שהעלינו בשאילתות מולך טיפלת בעבר – ומה תוכנית העבודה לשנה הקרובה.

רחל עזריה: תודה.

רחל עזריה: אנחנו נעבור לחברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, איציק שמולי, אחמד טיבי ושרן השכל.

בצלאל סמוטריץ': אדוני השר, אני מצטרף לברכות, מקווה שאני לא מזיק לך גם כן בפריימריז.

בצלאל סמוטריץ': דיברנו קודם על חדר המיון, אני רק מאיר בעניין הזה הארה אחת – בסוף אנחנו מחויבים לציבור ולא לראש הרשות, צריך לראות איך פותרים את הבעיה, נעשה את זה פה בשילוב כוחות ביחד, אבל התושבים של אצבע הגליל צריכים לקבל את השירות הזה, זאת מחויבות שלנו ככנסת ואני חושב שגם שלך כמשרד הבריאות.

משה גפני: סוגיית המתמחים בפסיכולוגיה שעלתה כאן – אני לא רוצה לחזור על מה שאמרו, רק לתת כמה נקודות מהזווית שלי.

משה גפני: היה כאן בכנסת לפני שלושה חודשים בוועדת העבודה והרווחה המנכ"ל, נתן סקירה, סטטוס על רפורמה בבריאות הנפש והנתונים הם עגומים למדי.

משה גפני: אל מול היעדים שהוגדרו ברפורמה עצמה, כמות המפגשים, כמות המטופלים, הנתונים שאתה הצגת, אדוני המנכ"ל - - -

סימן טוב: אני לא יצאתי עם תחושה עגומה אבל יכול להיות - - -

דב חנין: אנחנו יצאנו.

בצלאל סמוטריץ': אני אומר, אני קורא את הנתונים, הנתונים שאתה הצגת – אני לוקח אותם מתוך מה שהצגת, לא המצאתי אותם בעצמי – זו עלייה של 12% בלבד.

בצלאל סמוטריץ': זה מה שהצגת:

בצלאל סמוטריץ': בחצי שנה הראשונה ליישום הרפורמה טופלו 139,000 מטופלים לעומת 124,000 במחצית השנה המקבילה בשנה שלפני יישום הרפורמה, אז מדובר בעלייה של 15,000 מטופלים, עלייה של 12% בלבד – האמת שגם זה לא נכון, זה בערך בין7% ל-8% כי המטופלים האלה קיבלו רק 4-4.5 פגישות למטופל בממוצע במקום 9 או 12, תלוי צעירים או מבוגרים שאתם קבעתם ביעדים שלכם בתוך הרפורמה.

בצלאל סמוטריץ': זאת אומרת, אנחנו העברנו כסף לקופות החולים בסכום שאמור היה להספיק לפי ארבעה כמות מפגשים בסופו של דבר שקופות החולים נותנות לאוכלוסייה במדינת ישראל, בפועל קיבלנו עלייה, שאם נלך אתם הכי לפנים משורת הדין שאפשר בנתונים, נהיה מאוד מקלים, אז קיבלנו עלייה של כ-10%.

בצלאל סמוטריץ': שילמנו פי ארבעה – קיבלנו עלייה של 10%.

בצלאל סמוטריץ': קופות החולים הודו באותו דיון, לפחות חלקן, שהן אכן השתמשו בכספים האלה כדי לסגור גירעונות אחרים.

בצלאל סמוטריץ': לפי נתוני משרד הבריאות קופות החולים בגירעון מצטבר של 2.9 מיליארד שקלים – יופי של מקור תקציבי.

בצלאל סמוטריץ': דיברה על זה קודם חברת הכנסת נורית קורן, אנחנו לא צבענו את הכסף הזה לבריאות הנפש ולכן קופות החולים יכולות, ועושות אתו, מה שהן רוצות.

יעקב ליצמן: אנחנו מתכוונים לעשות בקופות חולים מה שעשינו בבתי חולים, לעשות שם סדר, אבל קודם נגמור עם בתי החולים.

בצלאל סמוטריץ': אני כבר מתקדם לזה, יכול להיות שכיוונתי לדעת גדולים.

בצלאל סמוטריץ': בסופו של דבר, היכולת לתת מענה היא לא רק תקציבית, בסוף גם צריך פסיכולוגים ואם אין מתמחים אז אין פסיכולוגים.

בצלאל סמוטריץ': המתמחים עצמם שנכנסים למערכת נותנים הרבה מאוד שעות טיפול, אמנם בהכוונה אבל נותנים הרבה מאוד שעות טיפול, ואחרי 4 שנים הם גומרים את ההתמחות ונכנסים אל תוך מצבת כוח האדם שנמצאת היום בחסר גדול מאוד בגלל הרבה מאוד שנים שהעסק הזה הוזנח, עד שבאה הרפורמה הטובה והחשובה ושמה אותו סוף סוף על ראש שמחתנו.

בצלאל סמוטריץ': כדי לתת מענה למתמחים שנמצאים היום בהמתנה, הסכום שכולם מדברים עליו הוא 40 מיליון שקל.

בצלאל סמוטריץ': דובר כאן קודם הרבה מאוד, מחבר הכנסת דב חנין ואחריו כולם, על הצורך לתקצב יותר את מערכת הבריאות וזה כמובן נכון.

בצלאל סמוטריץ': כולנו היינו שמחים לו האוצר היה נותן יותר כסף למערכת הבריאות אבל אני ריאלי, אני לא רואה כרגע – הלוואי, בואו נתחיל מזה, אם האוצר מחר בבוקר מוסיף 40 מיליון שקלים לתקציב משרד הבריאות, הרי אתם תקבלו את זה בזרועות פתוחות, תוסיפו את זה ופתרנו את בעיית המתמחים.

בצלאל סמוטריץ': אבל אני יוצא מנקודת הנחה שהוא לא ייתן, לפחות לא את כל הסכום, אולי חלק כן, לא את כל הסכום.

בצלאל סמוטריץ': אגב, אני חושב, הרב גפני, לעניות דעתי זה יותר חשוב אפילו מטיפולי השיניים, למרות שאני מקווה מאוד – יש לי שישה ילדים, כולם יזדקקו לטיפולי שיניים, אני מקווה שאף אחד מהם לא יזדקק לבריאות הנפש.

בצלאל סמוטריץ': בסוף בסוף אני חושב שאת השירות הזה אנחנו כמדינה - - -

משה גפני: יכול להיות שאתה צודק אבל זה לא רלוונטי.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי את זה בהקשר שאנחנו יכולים להשתדל לעזור גם בנקודה הזאת מול האוצר, אבל אני רוצה להיות ריאלי.

דב חנין: חבר הכנסת סמוטריץ צודק לגופו של עניין, זה ממש נכון.

משה גפני: נכון, אני לא חולק עליו על זה, אבל מבחינת מה אנחנו יכולים לעשות ומה - - -

בצלאל סמוטריץ': בסדר, אז יכול להיות שאנחנו נתאמץ גם.

יעקב ליצמן: יכול להיות שאנחנו כחברי כנסת זקוקים יותר לבריאות הנפש.

דב חנין: אנחנו בטוח זקוקים יותר, לנו אין ספק שאנחנו זקוקים יותר.

בצלאל סמוטריץ': זה בגדר הגילוי הנאות, אני מבין.

בצלאל סמוטריץ': בקיצור, אני רוצה להציע - - -

משה גפני: בקיצור, מה שאתה מציע, להעלות לבריאות הנפש – הוא אומר שזה ניגוד עניינים.

בצלאל סמוטריץ': אמרתי, גילוי נאות.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה להציע במסגרת הניסיון להיות ריאלי כאן, שמתוך הסכום שבמסגרת הרפורמה משרד האוצר כבר מעביר היום לקופות החולים – הכי נכון זה לצבוע את כל הסכום, אני אומר:

בצלאל סמוטריץ': עזבו רגע לצבוע את כל הסכום, בואו ניקח 40 מיליון שקלים מתוך הסכום הגדול ואותו נצבע, נכריח את קופות החולים להעסיק את המתמחים בתוך הסכום הזה.

סימן טוב: יש לנו איזה ריב עם ה"כללית".

<קריאה: זה הרבה מעבר לריב עם ה"כללית".

בצלאל סמוטריץ': ביקשו ממני לקצר.

משה גפני: כן, אני ביקשתי שישיבו על זה.

בצלאל סמוטריץ': משה, אני רק אומר, יש לי פה פילוח של כל קופות החולים, הבעיה היא לא ב"כללית".

בצלאל סמוטריץ': זמני ההמתנה בכל קופות החולים הם בלתי נסבלים, הם רחוקים כרחוק מזרח ומערב ממה שאתם הצבתם כיעדים ברפורמה.

בצלאל סמוטריץ': כמות המפגשים, כמות המטופלים וכמות המפגשים בסוף שכל קופות החולים נותנות, רחוקות, כמו שאמרתי, שנות אור מלעמוד ביעדים שאתם הצבתם.

בצלאל סמוטריץ': אני לא שם כרגע בדיון את כל המעקב והבקרה על הרפורמה בבריאות הנפש, את זה עושה נורית קורן בוועדה שלה, אני רוצה להציע כחלק מהרעיון הכללי, אני חושב שיותר נכון לצבוע פרומיל – זה סכום קטנצ'יק – לקחת 40 מיליון מתוך הסכום שממילא מוקצה לרפורמה, לחייב את קופות החולים בסכום הזה להעסיק את המתמחים, את אותן המלגות שניתנות למתמחים, ואז נקבל את השעות להעסיק היום את ה-350 המתמחים הנוספים, זה 200,000 שעות טיפול, זה מביא אותך מאוד קרוב ליעדים של הרפורמה.

יעקב ליצמן: אנחנו נגיב לך על זה עוד מעט.

משה גפני: הם תכף ישיבו על זה, בצלאל, תודה רבה.

בצלאל סמוטריץ': ודבר אחרון קטן קטן שאני לא צריך תשובה עליו עכשיו: במסגרת הצעת המחליטים שהעברנו על יהודה ושומרון, הקמת מרכזי החוסן, זה באחריות משרד הבריאות – לא ברור למה, אולי זה יותר מתאים לרווחה, בפועל זה אצלכם – כדאי להתניע את זה.

סימן טוב: התחלנו עבודה, אני אפילו סיירתי שם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת שרן השכל, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': את יודעת למה זה מפחיד?

בצלאל סמוטריץ': כי זה אומר שהוא יקבל 11 מנדטים, וזה לא נורא, זה אומר שהם יקבלו 19 מנדטים, 22.

יעקב ליצמן: או שאתה תקבל.

שרן השכל: אני לא אגע בנושא של המתמחים ושל האחיות, שזה משהו שאנחנו גם כן בדיון מול המשרד שלך, אנחנו רוצים גם כן לטפל בזה.

שרן השכל: אני רוצה לגעת בכמה דברים ספציפיים בקשר לתקציב שגם אנחנו, בלשכה שלי, מנסים לעקוב וגם כן ארגונים שעוקבים אחרי התקציב ומצאנו כמה דברים שהיינו שמחים אם באמת תבהירו אותם פה מבחינה מקצועית.

שרן השכל: הנושא של "מכרזי הבעיה" – קודם כל אני שמחה לברך על היוזמה הזו, אני חושבת שזו באמת דוגמה לחשיבה מחוץ לקופסא שמנצלת פה גם כן את החשיבה והתרבות הישראלית של לפתור בעיות והגישה של הסטארט-אפיסטים פה באמת לבוא ולא להגיד אצלנו הפתרון אלא: הנה בעיה, תפתרו לנו אותה.

שרן השכל: זו גישה מדהימה שאני חושבת שגם משרדים אחרים צריכים לאמץ.

יעקב ליצמן: אני מציע לפרסם את זה גם בעיתונות החרדית כי אין להם אינטרנט.

שרן השכל: אני מקווה שאולי מפה זה יגיע כבר לעיתונות החרדית.

שרן השכל: בקשר לזה, השאלה שלי היא איך אתם בעצם קושרים את התקציב למכרזים האלה?

שרן השכל: כלומר, האם זה קשור למשל ליעד 4.2 של עיצוב והיערכות מערכת הבריאות בעידן המידע והבריאות הדיגיטלית, או שאתם בעצם מקשרים את זה לאיזשהו סעיף אחר?

שרן השכל: מאיפה אתם מוציאים את התקציב הזה?

שרן השכל: האם מצורף לכך דוח מעקב מדדים של הרבעון האחרון על בסיס תוכנית עבודה?

שרן השכל: מה תוכנית העבודה בנוגע למכרזים האלה?

שרן השכל: האם תוכלו באמת לפרסם בכל רבעון, או לפחות ברבעון הקרוב, מה היה עד כה?

שרן השכל: בנוסף לכך, אני אשמח אם תוכלו לפרט מהי התקנה, בפירוט של 8 ספרות, הרלוונטית לבעיה הזאת?

שרן השכל: משהו אחד ספציפי – אני באמת אשמח אם תוכלו לפרסם, או לפחות להעביר לנו, חלק מהתקציבים בתקנות של פירוט של 8 ספרות, אני יודעת שהמשרד שלי ביקש בתקציב הקודם, אנחנו נשמח פשוט לעיין בזה כדי שנהיה באמת מודעים ומעודכנים - - -

סימן טוב: יש את זה באתר של האוצר אבל נוכל גם אנחנו לתת לכם

שרן השכל: דבר נוסף – קידום השקיפות והנגשת המידע לציבור.

שרן השכל: הפעילות שלכם, גם בשנה האחרונה, היא באמת מרשימה והרבה מאוד ארגונים נוגעים בנושא הזה, באמת יש שקיפות ופתיחות מבחינת פרסום הנתונים אצלכם.

שרן השכל: רציתי לדעת ספציפית במקטע הזה שאמרתם שאתם בעצם מקדמים את זה, באיזה סעיף תקציב מופיע היעד הזה, לדוגמה, האם זה בסעיף של שירותי בריאות הציבור?

שרן השכל: בנוסף לזה, משרד הבריאות פרסם שהוא עתיד לפרסם את בדיקות האוכל שהוא מבצע, האם קיים לכך תקציב ויעד בתוכנית העבודה?

שרן השכל: בנוסף לכך, האם מצורף לסעיף זה דוח מעקב מדדים של הרבעון האחרון על בסיס תוכנית העבודה?

שרן השכל: והאם תוכלו לפרסם סעיף כזה לרבעון הקרוב?

שרן השכל: הדבר האחרון הוא שיפור איכות הרישום הרפואי, שנכנסתם לזה באמת וזה מאוד מאוד חשוב.

שרן השכל: אני מעוניינת לדעת באיזה סעיף תקציב מופיע היעד הזה, האם זה מופיע בסעיף עתודה להסכמי תקינה, אם כן – איך ניתן להסביר את חוסר הניצול התקציבי החריג במהלך השנתיים האחרונות?

שרן השכל: זאת אומרת, לא השתמשו בכל התקציב הזה ומדובר בכמה עשרות-מיליוני שקלים שיש להם יעד שלם.

יעקב ליצמן: זה לא נשאר במשרד.

<יאיר אסרף: אנחנו נשמח לדעת איפה הכסף.

שרן השכל: הדבר האחרון – האם מצורף לכך דוח מעקב מדדים של הרבעון האחרון על בסיס תוכנית העבודה והאם תוכלו לפרסם את זה?

שרן השכל: כי אז באמת נוכל לדעת איפה זה נמצא ומה נוצל מתוך התקציב הזה.

שרן השכל: למיטב ידיעתנו בעצם לא נוצל התקציב הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לפי השאלות שלך אני חושב שהיתה צריכה להיות פגישה בינך לבין המנכ"ל.

יעקב ליצמן: אני יכול להבטיח לך שאגורה אחת לא נשארה.

משה גפני: אחרונת הדוברים מבין חברי הכנסת – חברת הכנסת רחל עזריה.

משה גפני: ניתן אחר כך בקצרה לאורחים שביקשו ואני אבקש תשובות.

נושאים בקצרה: הנושא השני הוא הנושא של הסיעוד שעלה פה כמה פעמים.

נושאים בקצרה: לי חשוב לומר – כי עלתה פה הצעה של חבר הכנסת דב חנין שתהיה איזושהי אמירה של הוועדה – אני חושבת שאנחנו עומדים בפני אתגר שהולך ומתהווה, שהוא מאוד משמעותי, של הארכת תוחלת החיים וזה נוגע בהמון המון מוקדים ובין היתר גם בנושא הסיעוד.

נושאים בקצרה: אני חושבת שאנחנו צריכים לבנות תוכנית שלוקחת בחשבון את האנשים שעכשיו מזדקנים וגם לוקחת בחשבון את הילדים או את העובדים הצעירים שגם הם עתידים להזדקן אבל לוודא שאנחנו עושים את זה בצורה שבה אנחנו לא נטיל עליהם נטל גדול מדי, לדורות הבאים.

נושאים בקצרה: אני לא בטוחה שאנחנו יודעים עדיין איך לפתור את זה אז אם אנחנו נרצה לעסוק בזה בוועדה אני חושבת שזה מאוד מאוד חשוב כי באמת יש פה תופעה כלל עולמית שבעצם עוד אין לנו את הכלים להתמודד אתה, של הזדקנות ארוכה, הרבה שנות פנסיה, הרבה שנות מחלה, זה גם קושי על הדור הצעיר יותר שצריך לטפל בהורים המבוגרים, או זוכה לטפל בהורים המבוגרים, אבל יש פה סיפור גדול.

נושאים בקצרה: אני חושבת שהנושא הסיעודי הוא חלק מהסיפור הגדול הזה ואני חושבת שאנחנו צריכים לחשוב כמדינה איך אנחנו מטפלים בזה.

נושאים בקצרה: זה הנושא השני – פשוט לומר שאם אנחנו מתכוונים לטפל בזה כוועדה הייתי רוצה לעשות את זה בצורה רחבה יותר.

נושאים בקצרה: הנושא השלישי הוא הנושא של המתמחים.

נושאים בקצרה: אני מקבלת פניות מאגודת הסטודנטים, ובכלל זה נושא שחוזר על עצמו - - -

יעקב ליצמן: על השעות?

רחל עזריה: לא.

רחל עזריה: כל ההתמחויות הרפואיות והפרא-רפואיות.

רחל עזריה: אני חושבת שצריך לעבוד הרבה יותר מסודר עם המל"ג ובקשר הרבה יותר אינטנסיבי.

סימן טוב: אנחנו עובדים על זה.

רחל עזריה: יכול להיות שיש את זה, אבל באמת החוויה שמסיימים את הלימודים ואז מחכים ומתעכבים - - -

סימן טוב: זה לא ברופאים, זה במקצועות האחרים.

רחל עזריה: במקצועות הפרא-רפואיים, כן, שמסיימים ואז מחכים ומתעכבים.

סימן טוב: עובדים על לשלב את זה בלימודים.

רחל עזריה: לא ברור איך קורה המסלול, באיזה שלב בלימודים נרשמים, איך הולך מהלך הקבלה.

רחל עזריה: אלה דברים שמאוד יקלו על הסטודנטים הצעירים.

רחל עזריה: אלה שלושת הנושאים שאני אשמח לקבל עליהם התייחסות, תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: שמואל בן יעקב, יו"ר האגודה לזכויות החולה, אני מבקש בקצרה.

<שמואל בן יעקב: קודם כל, אני מצטרף לברכות לשר הבריאות, למנכ"ל ולכל הצוות.

<שמואל בן יעקב: בלי ספק, המשרד, בתקציב שיש לו, עושה עבודה מצוינת.

<שמואל בן יעקב: אני חושב שרק חשוב שנדע שזה ברור לכולם – וזה עלה בנושא המיטות – התקציב שניתן הוא לא מספיק, מספר המיטות הוא פחות או יותר לפי הגידול הטבעי ולכן הוא לא ישפר את המצב מעבר לשמירה על אותה רמה.

<שמואל בן יעקב: אני בטוח שהמשרד עושה את המקסימום במצב הזה אבל זה לא מספיק.

<שמואל בן יעקב: אני חושב שכולנו פה מצווים להפעיל את הלחץ כדי להגדיל את תקציב הבריאות.

<שמואל בן יעקב: היתה איזו כתבה גדולה של פרופ' קובי גלזר על החיסרון של התקציב הנמוך שמשרד הבריאות מקבל במדינת ישראל, חשוב שכולנו נדע וכל אחד יעשה את המיטב שהוא יכול.

<שמואל בן יעקב: לגבי זיהומים – דובר על כך, נדמה לי ביוני, כשמדדי זיהומים של בתי חולים פורסמו, אני לא יודע איפה זה עומד, רציתי לשאול כי כל הזמן מדברים וזה נדחה, אני חושב שחשוב שזה יפורסם.

<שמואל בן יעקב: דובר על מערכת לפרסום תור לבתי חולים – אני חושב שלא פחות זה כל הנושא של הסדרי בחירה כי אנשים לא יודעים מה מגיע להם אז הם לא יכולים לבחור את בית החולים שלהם.

<שמואל בן יעקב: אז זה שיש מערכת שמפרסמים זה מאוד יפה אבל זה לא עוזר.

<שמואל בן יעקב: המשרד הוציא חוזר מאוד יפה, מאוד חשוב, על נושא הסדרי בחירה, למשל הוא מחייב את הקופות להגיד לכל אחד לפני שהוא מקבל "טופס 17" מה ההסדרים שיש, לדעתי הקופות לא מיישמות אותו.

<שמואל בן יעקב: אני חושב שחשוב שהמשרד ייקח את כל נושא הסדרי בחירה בתור משהו לקדם כי אם יש מדדי זיהומים בבתי חולים או מדדי תור אז כדי שהציבור יוכל באמת לבחור הוא צריך לדעת מה הוא זכאי לבחור, חשוב שהמשרד יעשה את זה.

<שמואל בן יעקב: אני חושב שצריך גם להתייחס לחשיבות שהמשרד לקח את המטופל כאדם במרכז, אני מבין שיש תוכנית גדולה להקים מרכזי מימוש זכויות בבתי חולים בשנה-שנתיים הקרובות ואני חושב שגם זה נושא שצריך לברך את המשרד ולראות איך אפשר לקדם את זה.

<שמואל בן יעקב: אני חושב שאוכלוסייה חלשה זו אותה אוכלוסייה שלא יודעת למי לפנות ולכן מוקד כזה, שהוא בא לאוכלוסייה ואומר לה: הנה, עכשיו, אם יש לך בעיה, אני אעזור לך, הוא חשוב מאוד בעיקר לאוכלוסייה הזאת ולכן אני מברך ואומר שצריך לראות איך לקדם את זה כמה שיותר מהר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש מהדוברים האחרונים בדיון לדבר ממש בקצרה, אני רוצה שהשר והמנכ"ל ישיבו, אנחנו צריכים לסיים.

משה גפני: עדי סרגוסטי, רכזת תחום בריאות הנפש, בבקשה בקצרה.

<עדית סרגוסטי: ממש בקצרה.

<עדית סרגוסטי: אני רוצה לחדד נקודה שחברת הכנסת גרמן העלתה בנושא של ההשתתפויות העצמיות, מסלול שלצערנו אושר בהחלטה אומללה שהוועדה הזאת קיבלה בשנת 2012, לאפשר לקופות החולים לגבות השתתפות עצמית גבוהה בתוך המסלול הציבורי, לא במסגרת השב"ן, בבריאות הנפש.

<עדית סרגוסטי: היו לנו פה לא מעט דיונים על זה והבטחה שהנושא יטופל, אנחנו מקווים שהוא יזכה להתייחסות בתקציב הנוכחי.

<עדית סרגוסטי: נקודה שנייה – משה הזכיר במשפט קהילות משקמות, הצפיפות בבתי חולים פסיכיאטריים יכולה להיפתר בין היתר על ידי זה שיוצאו משם מאות אנשים שנמצאים שם שלא לצורך רפואי, אנשים שנמצאים שם כיוון שאין כרגע מענים אחרים עבורם בקהילה, נשמח לדעת מה ההיקף הצפוי.

<עדית סרגוסטי: נקודה נוספת – יחידות ייעודיות לנפגעות תקיפה מינית שתוקצבו באופן זמני על ידי משרד ראש הממשלה, אנחנו מצפים שהמשרד ימשיך לתקצב אותן גם בתקציב הנוכחי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: פבריס שומברג, בקצרה, בבקשה.

<פבריס שומברג: בקצרה, נקודה אחת.

<פבריס שומברג: ראשית, אני מצטרף לדברי חברי הכנסת בצלאל סמוטריץ, נורית קורן וסתיו שפיר על הבעיה שהתקציב המיועד לא מגיע למטופלים כי הכסף לא צבוע אז הנקודה שאני מעלה היא נגזרת ממנה.

<פבריס שומברג: אני מאוד מברך על ה-500 מילון בסל התרופות, השאלה היא לגבי התרופות הפסיכיאטריות, הרבה מהן הן תרופות גנריות וזולות, למשל הליתיום, משתמשים בליתיום לא מורשה בארץ, אין את הליתיום המורשה וזה 3% מהאוכלוסייה.

<פבריס שומברג: האם אפשר לעבור לתרופה טובה בתרופות הפסיכיאטריות בשביל שסל התרופות כן יהיה צבוע לתרופות - - -

יעקב ליצמן: אני אקצר לך את הדרך – אני לא חולם להתערב בזה כי זו ועדה ציבורית, מה שהם יחליטו.

יעקב ליצמן: כל אחד רשאי להגיש מה שהוא רוצה לוועדה, אסנת לוקסנבורג היא המרכזת, תפנו אליה.

יעקב ליצמן: לא אני ולא המנכ"ל מתערבים בסל התרופות ולכן זו לא הכתובת, חד-משמעית לא מתערבים בזה.

משה גפני: תפנו לוועדה, תודה רבה.

משה גפני: חנה שטרום כהן, אחרונת הדוברים, בבקשה בקצרה, ואחרי זה יש לי שיחה אתך, רן רדניק.

<חנה שטרום כהן: קודם כל, בהיעדר חקיקה, לא ברור לאן הולכים קרוב לשני מיליארד שקלים אבל הם לא מגיעים למטופלים.

<חנה שטרום כהן: אני רוצה לציין בעיה קשה מאוד בכל הארץ ובכל המערך הממלכתי לבריאות הנפש, הטיפול מותנה באבחנה פסיכיאטרית, הסל מתבסס על סדר אבחנות אנכרוניסטי בין 24 שנה שנועד לכתחילה לסטטיסטיקה ולא לטיפול, הוא לא כולל את רוב האוכלוסייה שהבעיות שלה אינן של אבחנה פסיכיאטרית.

<חנה שטרום כהן: האנשים האלה – או שמוותרים על הטיפול, גם אם הוא מאוד נחוץ להם, או שקורה דבר איום ונורא, שמטפלים, בשיתוף עם חלק מהקופות, נותנים אבחנות שקריות, לא נכונות.

<חנה שטרום כהן: זה malpractice.

<חנה שטרום כהן: יש בעיה מאוד גדולה של עומס עבודה על עבודה בירוקרטית, לא מובנת ומיותרת.

<חנה שטרום כהן: אנשים לא רוצים לעבוד ככה, עוזבים את המערכת.

<חנה שטרום כהן: דיברו על המתמחים, אני דואגת מאוד למתמחים שלי אבל גם לכך שאני, כאחראית על תחום, ללא מדריכים כדי לתת להם הדרכה.

<חנה שטרום כהן: אז אם יוסיפו להם תקציב ולא יהיה לי מי שידריך אותם אז הם לא ילמדו.

<חנה שטרום כהן: זה שהם יושבים היום ולומדים איך להתמקח עם קופת חולים ולתת אבחנות לא נכונות במקום ללמוד טיפול – לא עשינו שום דבר.

<חנה שטרום כהן: חייבים לטפל בבעיות השורשיות האלה, לייעל את השימוש הכסף שיגיע לטיפול ולא לבירוקרטיה שהיא כאוס מוחלט.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אחמד טיבי.

בצלאל סמוטריץ': לא הבנתי, אפשר לבוא בחמש דקות האחרונות ולקבל רשות דיבור?

משה גפני: לאחמד טיבי יש פרוטקציה.

אחמד טיבי: אני מכיר אנשים שרק עלו לארץ ויש להם יותר זכויות מאלה שגרו פה.

משה גפני: עכשיו יתחיל דיון.

משה גפני: אחמד, בבקשה.

בצלאל סמוטריץ': אדוני שר הבריאות, האם נכון שתוחלת החיים אצל המגזר הערבי נמוכה יותר מאשר אצל היהודים?

יעקב ליצמן: לא.

בצלאל סמוטריץ': לא?

בצלאל סמוטריץ': איזה באסה.

אחמד טיבי: הוא רוצה לדאוג שזה יהיה כך באופן אקטיבי.

יעקב ליצמן: אחמד טיבי התכוון בכלל אלי כי אני עולה.

רחל עזריה: אם רוצים לדון בתוחלת חיים יש גם עניינים מגדריים.

משה גפני: נעשה תוכניות מיוחדת לגבי זה.

משה גפני: בבקשה, ד"ר אחמד טיבי.

אחמד טיבי: תודה רבה.

אחמד טיבי: אדוני, נושא הבריאות הוא נושא שנוגע לכולנו ויש ממשק גדול בין החברה הערבית לבין כל התחומים שעליהם אתה מופקד.

אחמד טיבי: אדוני השר ומכובדי המנכ"ל, אני רוצה לעבור בחטף על כמה נקודות ומספרים: שיעור תמותת תינוקות בישראל עומד על 3.3 ל-1,000 לידות חי, בקרב יהודים השיעור עמד על 2.4 ובקרב החברה הערבית הוא 6.3, שיעור התמותה ל-1,000 לידות חי.

אחמד טיבי: הסיבה המובילה בחברה הערבית, אדוני היושב-ראש, היא מומים מולדים שניתן לגלות אותם בבדיקות גנטיות, משרד הבריאות החליט דווקא לצמצם את הבדיקות האלה.

יעקב ליצמן: לתקן – בבקשה העקרונית הסיכום היה להשקיע 50 מיליון שקל בבדיקות גנטיות.

יעקב ליצמן: זה היה דבר חדש שהיה אמור להיות.

יעקב ליצמן: בגלל כל הדברים שקורים זה נפל, אבל בעקרון דווקא רצינו לעשות את זה.

אחמד טיבי: האם אתה אומר לי כאן, אדוני השר, שההחלטה שהיתה לצמצם, לא תחול על הבדיקות האלה, הבדיקות הגנטיות, שהן חשובות יותר בחברה הערבית בשל העובדה שזה גורם לשיעור תמותת תינוקות גדול יותר?

יעקב ליצמן: לא אמרתי לך את זה.

יעקב ליצמן: אתם, בוועדת כספים, סוברנים להוסיף מה שאתם רוצים.

יעקב ליצמן: אני, כחבר כנסת, כשר, כפוף להחלטות ועדת כספים.

יעקב ליצמן: אם תחליטו שאתם מביאים עוד 50 מיליון שקלים לבדיקות - - -

משה גפני: השאלה אם יש קיצוץ בזה.

יעקב ליצמן: אין קיצוץ, מה שתחליטו - - -

אחמד טיבי: יש בג"ץ נגדכם בגלל הקיצוץ, ארגון "מוסאוא" פנה לבג"ץ בגלל הקיצוץ.

בצלאל סמוטריץ': אני חושב שאם ארגון "מוסאוא" פנה לבג"ץ אסור לנו - - -

סימן טוב: אני לא יודע.

אחמד טיבי: אז תבדקו.

משה גפני: אנחנו עוד נעקוב אחרי זה, בסדר.

בצלאל סמוטריץ': אם יש בג"ץ אסור לנו להתעסק עם זה פה.

משה גפני: מותר לנו להתעסק, לא קשור בג"ץ.

בצלאל סמוטריץ': לא, אם יש בג"ץ אסור לנו להתעסק עם זה.

משה גפני: תירגע.

משה גפני: הלאה, אחמד, בבקשה.

משה גפני: תבדקו את זה.

אחמד טיבי: גם שיעורי התמותה באופן כללי מושפעים מגורמים חברתיים, כלכליים, הם ניתנים לצמצום בצורה ניכרת על ידי רפואה מונעת, שינוי בסגנון חיים, תנאים סביבתיים.

אחמד טיבי: אגב, השיעורים הגבוהים ביותר של תמותה נמצאים ביישובים אעבלין, ג'סר א-זרקא, פרדיס, קלנסווה.

אחמד טיבי: במרכז הארץ, היישובים עם שיעורי תמותה גבוהים הם טייבה, טירה, לוד.

אחמד טיבי: ביישובים כסייפה, ערערה, רהט ושגב שלום נצפים העומסים הגדולים ביותר ב"טיפות חלב" ברחבי הארץ, דווקא ביישובים האלה.

אחמד טיבי: יש מחלות ייחודיות – לא ייחודיות לערבים אבל השיעור שלהן, החדירה שלהן לחברה הערבית היא גדולה יותר – סכרת, שיעורי התחלואה הגבוהים בנפה הצפונית מוסברים על ידי הרכב האוכלוסייה הערבית המאופיינים בשיעורי סכרת גבוהים יותר.

אחמד טיבי: ביישובים הערביים קיימת עוד בעיה, אדוני השר, והמשרד יודע עליה, והיא צריכת מוצרי חלב מעדרים שלא תמיד נמצאים בפיקוח.

אחמד טיבי: בכל שנה נרשמים מקרים רבים של מחלת קדחת מלטה.

אחמד טיבי: חוסר המודעות למחלה ולדרכי המניעה שלה דורש טיפול, הסברה, מניעה.

אחמד טיבי: נקודה שניה – מחסור בפסיכולוגים.

אחמד טיבי: מתוך 12,000 פסיכולוגיים רק 608 הם פסיכולוגים ערביים.

אחמד טיבי: למרות המחסור משרד הבריאות והמועצה להשכלה גבוהה לא מסייעים, לא בלמידה ולא בהתמחות.

אחמד טיבי: אני גם רציתי לדבר אבל דיברתם על עניינים כלליים שלאו דווקא קשורים בחברה הערבית וזה מיטות האשפוז וכדו', שהצפיפות גורמת לזיהומים, הדברים האלה עלו.

אחמד טיבי: גם לגבי התשתיות הירודות בחלק מבתי החולים.

אחמד טיבי: הנקודה האחרונה, ובה אני מסיים – יש נושאים והתמחויות שחסרים בחברה הערבית.

אחמד טיבי: לפני מספר שנים השר נענה לצורך לכוון התמחויות מסוימות בחברה הערבית, אנחנו לא מצליחים עדיין לשכנע את השר לחדש את העניין שלו בנושא הזה אז אני קורא לך באופן פומבי: אדוני השר, תחזור לליצמן מלפני שלוש שנים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני, דרך אגב, רוצה להגיד שאני מכיר רופאים ערביים שהם ברמה מאוד גבוהה, במיוחד בין הגינקולוגים, אבל נניח לזה.

משה גפני: יחיאל אסולין, דקה.

<יחיאל אסולין: אני נציג ועד החטיבה הקלינית בהסתדרות הפסיכולוגית בישראל.

<יחיאל אסולין: אני כמובן אדבר על הנושא שעלה פה מעט, שמחד בעיה שהמון המון ממתינים להתמחות בפסיכולוגיה ומאידך הרבה מטופלים שלא מקבלים טיפול בגלל תור ארוך.

<יחיאל אסולין: רציתי להגיד שיש תוכנית חדשה להתמחויות שנעשתה והיא לא פותרת את הבעיה בשום צורה שהיא כיוון שהיא לא מוסיפה אף תקן או מלגה אחת לתחילת התמחות, ולכן הבעיה היא הרבה יותר נרחבת מאשר הסכסוך שיש עם קופת חולים "כללית", שהוזכרה קודם, בין המשרד וה"כללית".

<יחיאל אסולין: זאת אומרת, הבעיה היא שכמות המלגות שניתנות לתחילת התמחות היא פחותה בכל שנה מכמות הבוגרים, כלומר, התור יישאר ואפילו יגדל במצב הנוכחי.

<יחיאל אסולין: בנוסף, התוכנית כמו שהיא מוצעת, מצמצמת מאוד את רמת ההכשרה, את רמת ההשקעה בהדרכה, לחצי ממה שהיא עכשיו, בצורה שמאוד תדרדר ותרדד את רמת המקצוע.

<יחיאל אסולין: ההצעה היא כמובן, אם יש צורך כל כך גדול במטפלים, צורך כל כך גדול עכשיו, זה רק מתבקש להכניס את ה-350 ממתינים לתחילת התמחות, לנסות לפתור את הבעיה הזאת ולהכניס אותם לתוך השירות הציבורי.

משה גפני: תודה רבה.

<יחיאל אסולין: אנחנו עשינו חישוב של 40 מיליון שקלים.

בצלאל סמוטריץ': אבל לא כל שנה, 40 מיליון זה בשנה הראשונה, לפתור את הפלונטר הגדול.

בצלאל סמוטריץ': אחר כך זה בערך 20 מיליון כל שנה.

<יחיאל אסולין: כן.

דב חנין: זה סכום כסף קטן לפתור בעיה גדולה.

בצלאל סמוטריץ': דב, אני אומר, עזוב את האוצר, אפשר לקחת אותו מתוך הכסף המוקצה ממילא כבר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, לפני שאני מאפשר לשר ולמנכ"ל להשיב, משרד האוצר, רן, אני רוצה לשבח אתכם, לשם שינוי, על התוספת שנתתם למשרד הבריאות.

משה גפני: זו מערכת שהיא חשובה לכולם וזה ברור לגמרי, במיוחד כשהמשרד מתפקד באופן יוצא מן הכלל.

משה גפני: המצב הוא שבאמת דברים משתפרים, אתם גם רואים את זה ואתם גם מוסיפים לתקציב.

משה גפני: יש שני דברים, מעבר לדברים שאנחנו עוד נדבר עליהם, שאני רוצה לקבל תשובה.

משה גפני: אני לא רוצה את התשובה עכשיו, כנראה לא תוכל להגיד לי שאתה מוסיף כסף.

משה גפני: אני דורש 40 מיליון שקל, שהם לא קשורים ל-500 מיליון שקל של התוספת, לנושא של השיניים.

משה גפני: אני מבקש שאנחנו נוסיף את זה לתקציב.

משה גפני: אני רוצה ממך תשובה.

משה גפני: אנחנו נוסיף את זה, אני אביא את זה להצבעה.

משה גפני: אני רוצה לקיים דיון על הנושא של הסיעוד.

משה גפני: הנושא של הסיעוד הוא באמת מהפכה שאנחנו מודים עליה לקדוש ברוך-הוא, שתוחלת החיים עלתה.

יעקב ליצמן: מבחינה תקציבית?

משה גפני: כן, אני רוצה לקיים דיון על העניין הזה.

משה גפני: זה נושא שאי אפשר להשאיר אותו כך, כל חברי הוועדה, גם הנושאים האחרים אבל הנושא של הסיעוד הוא נושא של מהפכה.

משה גפני: הוא נושא שאנחנו צריכים לדאוג גם לדור הבא, אנחנו צריכים לדאוג גם לאלה שמזדקנים.

משה גפני: אנחנו שמחים על זה שמזדקנים.

משה גפני: מכיוון שבעבר היה פחות צורך בעניין הזה, היום יש יותר צורך, מדינה מתוקנת צריכה לטפל בעניין הזה באופן יסודי.

משה גפני: אני חושב לקיים על העניין הזה דיון, אני רוצה תשובות.

משה גפני: אם אתה מוסיף עכשיו 40 מיליון שקל נתחיל לדון לאן זה הולך, האם לרפואת שיניים או – אתה מוסיף?

<רן רידניק: יש לי הצעות לדרכים להביא כסף לשר ליצמן.

משה גפני: שמה?

<רן רידניק: הצעות מימון.

דב חנין: הוא מוכן להביא לנו כסף.

משה גפני: רן, אני מבקש שתבדוק את זה במשרד.

<רן רידניק: אני אבדוק את מה שביקשת.

משה גפני: אני הולך לקחת את זה ברצינות.

משה גפני: בסופו של דבר, אנחנו מאשרים פה תקציב ולא מאשרים את זה בממשלה.

משה גפני: הממשלה לא מספקת בשביל לאשר, צריך להביא את זה לכאן לדיון, בסוף אנחנו מעבירים את החוק.

משה גפני: אנחנו חושבים שלמשרד הבריאות צריך להוסיף את זה.

משה גפני: אני יודע את הבעיות, אני לא מתעלם מהן.

משה גפני: להפך, הודיתי לך על העניין הזה בתור נציג משרד האוצר, באמת על מה שעשיתם בעניין של משרד הבריאות, זה נכון, אבל זה לא מספיק.

משה גפני: זה לא מספיק.

משה גפני: יש סכומים קטנים שהם לא משמעותיים לעומת תקציב משרד הבריאות שאפשר לשפר את העניין הזה.

משה גפני: אני הולך לעשות את זה ואני רוצה לעשות את זה בתיאום אתכם, תיתן לי תשובה.

<רן רידניק: אוקיי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אדוני השר, בבקשה.

יעקב ליצמן: אני אסכם בכותרות, המנכ"ל יסכם בצורה פרטנית יותר.

יעקב ליצמן: קודם כל, אני חייב לברך את שר האוצר – לא הודגש מספיק, כולם שיבחו אותי אבל צריך לדעת ששר האוצר הוא זה שנתן לי לתקציב את התוספת לסל התרופות.

יעקב ליצמן: הוא באמת היה הגון ביותר ואני מברך אותו על כך.

יעקב ליצמן: כל הקרדיט לליצמן זה בסדר אבל הוא זה שנתן את זה.

יעקב ליצמן: אני חייב גם לברך את אגב התקציבים על התקציב.

יעקב ליצמן: סך הכול, עם כל הוויכוחים, יצא טוב.

יעקב ליצמן: אני משבח גם את רן, על אף - - -

משה גפני: הוא בחור טוב, אמרתי.

יעקב ליצמן: רגע, לא סיימתי, חכה עד שאני אסיים אתו.

רחל עזריה: זה יפגע לו בפריימריז.

יעקב ליצמן: אני מברך את רן רידניק שהסכים לתת לנו את 40 מיליוני השקלים האלה לשיניים – כי אני מכיר את גפני, זה לא ילך לך בין כה אז אני רואה את זה כאילו זה כבר קרה, שקיבלנו כבר, אז מה?

יעקב ליצמן: אני אדבר עוד פעם?

יעקב ליצמן: אז בסדר גם על זה.

יעקב ליצמן: אני רוצה לדבר כללית ואחר כך לדבר על כמה נקודות.

יעקב ליצמן: אחמד, עם כל הכבוד, אני חושב שאני נתתי למגזר הערבי המון המון דברים.

יעקב ליצמן: אין נקודה אחת שאני לא חושב גם עליהם ונתתי כי אני דוגל שאם להם יהיה טוב ויהיה בריא אז יהיה בריא לכולם.

יעקב ליצמן: זה דבר שלא שייך לפוליטיקה.

יעקב ליצמן: באותה מידה ניתן גם ליהודה ושומרון, שם ניתן, זה לא שייך אחד לשני.

יעקב ליצמן: גם חדרי מיון קדמיים, גם "טיפות חלב", גם רופאים, גם כל מיני דברים, אני עושה את זה.

אחמד טיבי: בלי לעדכן אותי?

אחמד טיבי: מבחינתי כאילו לא עשית.

יעקב ליצמן: אני הייתי בטוח שאתה יודע את זה ונעלבתי שלא קיבלתי ברכות ממך.

יעקב ליצמן: אוקיי, בואו נעזוב את זה.

משה גפני: כן, הלאה.

אחמד טיבי: לחם שחור מסובסד, אדוני השר?

יעקב ליצמן: עוד מעט נגיע גם לזה.

סימן טוב: הוא בפיקוח.

יעקב ליצמן: תתפלא לשמוע, גם על זה אני עובד אבל יש לי עוד הרבה דברים, גם לחולי צליאק.

יעקב ליצמן: אבל בואו נעזוב את זה כרגע.

יעקב ליצמן: אז קודם כל התחלתי עם הנושא הזה של "מקדונלד'ס", אני מוכן ללכת הלאה אבל אי אפשר לבוא ולהגיד: לא "מקדונלד'ס", לא בורגר, לא חטיפים, לא שתייה.

יעקב ליצמן: אי אפשר בבת אחת להרוג את כולם.

יעקב ליצמן: אי אפשר.

יעקב ליצמן: לכן עלה קמפיין אחד, הורדתי את זה - - -

דב חנין: רק הביטוי "להרוג את כולם" הוא לא נכון.

דב חנין: זאת אומרת, להפך, זה להציל את החיים שלנו בבת אחת.

יעקב ליצמן: כן, אבל הכוונה שאי אפשר ללכת מראש על הכול.

יעקב ליצמן: כל דבר צריך להיות עם קמפיין, בכל דבר צריך להתמקד ואת זה אני חושב שעושים נכון.

יעקב ליצמן: בגלל זה הורדתי אז את הקמפיין.

יעקב ליצמן: לא בגלל שאני נגד הקמפיין, אני בעד ואני אמשיך אבל קודם כל צריך לדעת לאט ללכת על כל דבר.

יעקב ליצמן: כל דבר שנלך בו על הכול – לא יהיה לנו כלום.

יעקב ליצמן: היסוד מתחיל בחינוך, היסוד מתחיל בבתי ספר ואנחנו נאסור את זה בבתי ספר.

יעקב ליצמן: אנחנו גם נפרסם את זה על האוכל - - -

סימן טוב: אנחנו נסמן מה בריא ומה לא בריא.

יעקב ליצמן: יש ועדה שיושבת על זה ובוחנת.

יעקב ליצמן: לא חזרתי במאומה מנושא האוכל הבריא – אבל מה?

יעקב ליצמן: אי אפשר בבת אחת ללכת על הכול.

יעקב ליצמן: זה היסוד.

יעקב ליצמן: הנושא של המתמחים.

יעקב ליצמן: יש ויכוח קודם כל בין המתמחים לעצמם – 28 שעות, לא 28 שעות, יש כאלה שדוגלים כך, נפגשתי עם כולם, גם כאלה וגם כאלה.

סתיו שפיר: לא הבנתי מה הוויכוח – אם זה 26 שעות או 28 שעות?

סימן טוב: לא, האם לפצל את התורנות או לא.

יעקב ליצמן: יש כאלה שאומרים שרוצים דווקא 28 שעות.

סתיו שפיר: הם הציעו שלושה מודלים אפשריים לפתרון, יש לכם מידע לגבי המודלים האלה?

סתיו שפיר: אגב, זה לא מתפקידם להציע את המודלים האלה, זה מתפקידכם.

יעקב ליצמן: חברת הכנסת סתיו שפיר, תקשיבי, אני לפחות לא משקר לכם, אני אומר לכם את הכול כאן.

יעקב ליצמן: יש ויכוח ביניהם, יש כאלה שרוצים דווקא 26 שעות – ואני יכול להגיד לכם מהפעם הקודמת שהייתי סגן שר, שיושב-ראש המתמחים אמר עלי שאני הורס את מערכת הבריאות כי דרשתי 16 שעות והוא היה באגף התקציבים ואמר - - -

סתיו שפיר: אתה, כשר הבריאות, ואתה, כמנכ"ל, אתם חושבים שזה הגיוני שבן אדם יעבוד 26 שעות?

סתיו שפיר: מה זה קשור אם יש ויכוח ביניהם או אין ויכוח ביניהם?

יעקב ליצמן: רגע, סתיו, למה?

יעקב ליצמן: ביקשת תשובה, יכולתי להתעלם מזה, אז תתני לי.

סתיו שפיר: זה לא קשור לנושא.

יעקב ליצמן: תנו לי.

יעקב ליצמן: אני, בין השאר, דווקא דרשתי את זה כדי לתת את המענה.

יעקב ליצמן: אני עדיין דורש את זה.

יעקב ליצמן: תשאלו את המנכ"ל, שהיה אז אתי, אני הופעתי אישית בפני השופטת בבית-דין לעבודה כדי להכניס את זה, נילי ארד היתה השופטת ואני דרשתי להוריד את זה ל-16 שעות אבל המתמחים אז לא רצו.

יעקב ליצמן: היום יש ויכוח.

יעקב ליצמן: לכן זה לא פשוט.

יעקב ליצמן: אל תשכחי, אנחנו בהסכם רופאים, לא בטוח שיהיה אפשר לפתוח את ההסכם.

סתיו שפיר: מה אתה רוצה?

יעקב ליצמן: זה לא משנה כי אני לא יכול לפתוח הסכם.

יעקב ליצמן: אני אמרתי, המדיניות שלי היא שאסור לעבוד יותר מ-16-18 שעות.

סתיו שפיר: 16-18 שעות?

יעקב ליצמן: כן, יותר מזה אסור.

סתיו שפיר: זה גם הרבה מאוד.

יעקב ליצמן: לא, זה סביר.

סתיו שפיר: 18 שעות בן אדם יעמוד על הרגליים ויעבוד בצפיפות כזאת - - -

יעקב ליצמן: אני עובד את זה גם.

יעקב ליצמן: גם אני עובד את זה ביום, גם הוא עובד את זה ביום, גם את עובדת את זה ביום, אנחנו עובדים כך.

סתיו שפיר: זה לא קשור, אנחנו יושבים ועושים דיונים, אנחנו מדברים, זה לא אותו סוג של עבודה.

יעקב ליצמן: אני לא פותח דיון על זה, אני מגיב למה שהערת.

יעקב ליצמן: הערת דבר – אני עונה לך במה אני דוגל.

סתיו שפיר: רק תיתן לכל מתמחה גם כמה עוזרים ואנשי צוות, יכול להיות שזה יועיל לעבוד 18 שעות.

יעקב ליצמן: מה את הולכת להסביר לי עוד פעם את הבעיה כשאני אומר לך שאת צודקת בבעיה?

יעקב ליצמן: מה את רוצה?

סתיו שפיר: מה היעדים שלכם?

סתיו שפיר: מתי זה הולך לרדת?

סתיו שפיר: מתי הולכת לרדת כמות השעות?

סתיו שפיר: מהי כמות השעות?

בצלאל סמוטריץ': גפני, אם כך זה יתנהל בכל נקודה זה לא - - -

סתיו שפיר: בצלאל.

בצלאל סמוטריץ': היינו בשלב שאלות, עכשיו בואו נשמע תשובות, אחרת לא נתקדם לשום מקום.

משה גפני: אנחנו חייבים לסיים, סתיו.

סתיו שפיר: אנחנו מקיימים דיון על אחד הנושאים הכי משמעותיים שיש.

משה גפני: בסדר, אנחנו לא גומרים את זה פה עכשיו, אנחנו עוד נקיים דיונים.

סתיו שפיר: מה היעד שלכם ותוך כמה זמן אפשר להגיע אליו?

יעקב ליצמן: אמרתי לך, כרגע אני סגור כי יש לי הסכם.

יעקב ליצמן: בית משפט אישר את ההסכם בין המדינה לרופאים, קטונתי מלפתוח את זה, אני לא יכול לפתוח את זה.

סימן טוב: יש דברים שאנחנו עושים במסגרת ההסכם.

יעקב ליצמן: פה ושם מנסים להקל, לתת להם שעתיים לישון, יש כל מיני דברים שאנחנו עושים, אבל לשנות אני לא יכול.

יעקב ליצמן: עוד כמה דברים, אני מקצר: מה שדיברת על תוכנית עבודה – אני בעד לפרסם, זה שטויות.

משה גפני: זה לא שטויות, אצלה זה אחד הדברים החשובים לפרסם.

יעקב ליצמן: לא, אני בעד לפרסם ולכן זה שטויות.

סימן טוב: שטויות מבחינתנו.

יעקב ליצמן: כן.

משה גפני: בעד לפרסם תוכנית עבודה, הלאה.

בצלאל סמוטריץ': אני רוצה לדעת כמה יעלה לך לפרסם את תוכנית העבודה, גם את זה תפרסם.

משה גפני: די, הלאה.

בצלאל סמוטריץ': כולל את התקציב לזה.

סתיו שפיר: הוא הסכים לפרסם את היעדים של התוכנית.

משה גפני: הוא אומר.

רחל עזריה: כן, כן.

משה גפני: לא היית מרוכזת.

יעקב ליצמן: האובדנות, שהעלו את זה שיש תקציב – אני צריך שיקול דעת מה עושים עם התקציב הזה.

יעקב ליצמן: יש תקציב שהשרה הקודמת - - -

משה גפני: כן, היא העלתה את זה, יעל גרמן העלתה את זה.

יעקב ליצמן: היא שמה את זה, מצד שני, יכול להיות שבסוף אני יכול להגדיל למשל בזיהומים, שזה פי עשרה הרוגים – לא פי עשרה, פי מאה – אז יכול להיות שאני צריך לשקול מה אני שם.

יעקב ליצמן: אני לא יודע.

יעקב ליצמן: אני מצר על האובדנות, חלילה וחס, אבל אני צריך לשקול איפה להשקיע כסף.

יעקב ליצמן: תורים בבריאות הנפש – אני מסכים, אנחנו עושים מעקב על זה, עושים מעקב כל הזמן על הנושא והמנכ"ל יסביר את זה אחר כך, אני לא רוצה להיכנס לזה.

יעקב ליצמן: התמחות פסיכולוגיים – יש מסלול לערבים אז גם הוא - - -

סימן טוב: עושים מסלול ייעודי במל"ג.

יעקב ליצמן: תוספת מיטות הסברנו כבר.

יעקב ליצמן: אני לא נכנסתי לכל הוויכוחים שהיו עם המפעלים על הסלמונלה - - -

סימן טוב: אני אתייחס לזה.

יעקב ליצמן: גם עם הטחינה, אני רוצה להגיד לחבר הכנסת אחמד טיבי ידידי, אין טיפת גזענות בהחלטות.

סימן טוב: על "הנסיך".

משה גפני: מי אמר שיש גזענות?

יעקב ליצמן: מישהו אמר.

יעקב ליצמן: תן לי להסביר לכם חד משמעית.

אחמד טיבי: אמרתי איפה ואיפה, לא גזענות, יש הבדל.

אחמד טיבי: אני מכיר הרבה שרים גזעניים – לא אתה.

יעקב ליצמן: אוקיי, אז תן לי רק להסביר את ההבדל וצריך להסביר את זה פעם אחת, בואו נגמור עם זה כי כבר שחררנו - - -

אחמד טיבי: לא, טיפלתם בה בצורה מאוד נוקשה כי היא חברה קטנה ושם זו חברה גדולה.

יעקב ליצמן: אולי לא?

יעקב ליצמן: אחמד, תן לי - - -

בצלאל סמוטריץ': אולי כי שלושה שבועות היא החביאה?

יעקב ליצמן: בצלאל, תן לי, אל תכניסו כאן ימין ושמאל, תעזבו.

יעקב ליצמן: אני אומר לכם כך, "יוניליוור", "תלמה", תפסו את מה שקרה ושמו בצד את מה שהם מצאו.

יעקב ליצמן: שמו את זה בצד על פי נוהל – יש להם GMP, יש להם תקן שהם לא חייבים לדווח לי, למה?

יעקב ליצמן: כדי לקצר בירוקרטיה.

יעקב ליצמן: הם צריכים לשים את זה, אנחנו סומכים על מפעלים גדולים, הם שמו בצד.

יעקב ליצמן: הפנצ'ר שם היה – זו היתה רשלנות אבל לא פשע – שזה יצא.

יעקב ליצמן: אז לקחנו חוקר, הגענו לאיפה זה הגיע, מישהו לקח את זה – לא משנה, עשינו את מה שצריך.

יעקב ליצמן: אבל, המפעל, ברגע שהוא תפס את זה הוא היה בסדר, שם את זה בצד.

יעקב ליצמן: "הנסיך" ידע מזה שבועיים ולא פרסם את זה.

יעקב ליצמן: הוא לא גילה למפעלים אחר כך שלקחו את זה.

יעקב ליצמן: שניים מתוך שלושה תפסו את זה מעצמם, שהם עשו את הבדיקות, השלישי לא תפס כי הוא לא עשה את הבדיקות העצמיות.

יעקב ליצמן: לכן היינו יותר נוקשים, על פי נוהל, על פי חוק, על פי כל דבר היינו יותר נוקשים עם "הנסיך".

יעקב ליצמן: לכן, זה שאומרים איפה ואיפה – לא איפה ולא איפה, לא גזענות ולא סיפורי סבתא.

יעקב ליצמן: שום דבר.

יעקב ליצמן: אני תומך בזה במשרד, המשרד עשה מה שמוטל עליו.

יעקב ליצמן: אני חייב להגיד, אגב, שגם שאלו אותנו למשל איפה אנחנו היינו ב"תלמה" – שבוע לפני כן ביקרנו ב"תלמה", בדקנו ותפסנו.

יעקב ליצמן: לא פרסמנו שהיינו אבל היינו שם גם, ראינו את הכול ואנחנו יודעים את הכול.

יעקב ליצמן: לכן, תירגעו, אנחנו כבר בשלב של לשחרר פה ושם, עושים את הדברים.

יעקב ליצמן: אנחנו עוקבים יום יום על "הנסיך".

סימן טוב: הם חזרו לייצור ואם נראה שזה באמת בסדר אז הם יוכלו גם לשווק.

יעקב ליצמן: אני מודה לכם.

משה גפני: תודה, אדוני השר.

משה גפני: המנכ"ל, בבקשה.

סימן טוב: אני גם אשתדל להיות קצר.

סימן טוב: דיברו פה הרבה על פערים בין אוכלוסיות, זה כמובן נושא שמעסיק מאוד את המשרד ואני יכול לומר לכם שכל משאב תוספתי שאנחנו מקצים, ממיטות, תקני רופאים, מוקדי חירום, מכשירי MRI ודברים מהסוג הזה, ניתנת עדיפות דרמטית לפריפריה.

סימן טוב: צריך לומר משהו אחד, כמובן שהפערים הם לא רק תוצאה של מערכת הבריאות, הם תוצאה של עוד מערכות.

סימן טוב: דובר פה על הסכם הרופאים משנת 2001, השר דיבר עליו, מספר הרופאים בבתי החולים בפריפריה כמעט והוכפל, עלה למעלה מ-90% בחמש השנים האחרונות, זו בשורה מדהימה שקרתה במערכת הבריאות בישראל, לא מדברים עליה מספיק, זה הרבה מאוד.

סתיו שפיר: כמה צריך?

סימן טוב: אין כמה צריך.

סתיו שפיר: יש כמה צריך, מה היעד?

יעקב ליצמן: כמה שאני אשיג אני צריך יותר, אבל עובדה שהגדלנו.

יעקב ליצמן: סל התרופות – זה מספיק 500?

יעקב ליצמן: לא, אבל מה?

יעקב ליצמן: זו הגדלה גדולה מאוד.

סתיו שפיר: שאלתי כמה צריך כדי לצמצם את הפער.

סתיו שפיר: ליצמן, אני עוזרת לך כדי לצמצם את הפער.

משה גפני: משה, אתה יודע לענות על השאלה הזאת?

סימן טוב: אני לא יודע לענות על השאלה, אני אומר לך משהו אחר:

סימן טוב: בתור מי שהיה מעורב בהסכם, לא חלמתי שנגיע לכזאת תוצאה.

סתיו שפיר: אז איך אתם בונים תקציב אם אתם לא יודעים מה צריך?

סתיו שפיר: מה הבסיס?

סימן טוב: אני אענה לך תשובה מהירה על המיטות.

סימן טוב: יש דוח מפורט, פורסם באתר משרד הבריאות, לא בהיחבא ולא בשום מקום, אם תרצי גם נביא לך אותו, על תחזית המיטות הנדרשות לאור גידול האוכלוסייה בשנים הקרובות, אני תכף אגיע לזה.

סימן טוב: אני אומר שוב לגבי הפערים, זה בהחלט בפוקוס מרכזי של המשרד ויש גם הרבה דברים שבהם אנחנו רואים תוצאות חיוביות, אפילו מעבר לתוצאות שאנחנו ציפינו להן.

סימן טוב: פסיכולוגיה – דובר פה אפילו במידה מסוימת במעט חוסר פרופורציה ביחס להיקף הנושא.

סימן טוב: היתה עליה מאוד גדולה במספר הסטודנטים - - -

יעקב ליצמן: אני רוצה להגיד לכם שנהניתי מאוד שכל חברי הכנסת הוטרדו בעניין הפסיכולוגים.

דב חנין: הבעיה מאוד מטרידה.

יעקב ליצמן: זו בעיה, אבל זו לא ה-בעיה.

דב חנין: אדוני המנכ"ל, אני אגיד לך למה זה תפס כל כך הרבה מקום – זו בעיה מאוד מאוד קשה שהפתרון שלה הוא נורא נורא קטן, זה מעט מאוד כסף.

סימן טוב: אני, ברשותכם, אענה על הדבר הזה.

דב חנין: יש בעיות גדולות שאנחנו לא יודעים לפתור, זו בעיה ענקית שאפשר לפתור אותה במעט כסף.

משה גפני: דב, ברור, מה שאמרת ברור.

סימן טוב: אנחנו עוסקים בהקצאות של מאות-אלפי שקלים לתעדוף לכאן או לכאן, אין לנו פה כספים מאוד גדולים.

סימן טוב: היתה עליה מאוד גדולה ומבורכת במספר הסטודנטים שלמדו פסיכולוגיה ולמדו פסיכולוגיה קלינית, נוצר פקק מאוד גדול להתמחות, מה אנחנו עשינו?

סימן טוב: א', שילשנו את התקציב – היה פעם 10 מיליון, בשנת 2013, היום יש 28.5 מילון בספר התקציב.

<יחיאל אסולין: בפועל היו 30 מיליון.

בצלאל סמוטריץ': היו 30 מיליון, 32.

סימן טוב: יש 30 לא מתוכנן ויש 30 שאתה יודע שיש אותו וכולם יודעים שאפשר להשתמש בו.

סימן טוב: אמרנו שהמתמחים בפסיכולוגיה, כמו המתמחים ברפואה, מי שמקבל את השירות – אם זה המרפאות הממשלתיות או המרפאות של קופת חולים "כללית", ופה אני מגיע לריב לכאורה, לבעיה עם קופת חולים "כללית" – צריך גם להשתתף במימון האחזקה שלו.

סימן טוב: כשעובד אצלו מתמחה בפסיכולוגיה הוא נותן תפוקה והוא צריך לשלם על זה.

סימן טוב: קופת חולים "כללית" אמרה בינתיים שהיא לא מוכנה ולכן נוצרה איזושהי בעיה שם.

סימן טוב: אנחנו אמרנו: עד שתיפתר הבעיה עם קופת חולים "כללית", כל מתמחה שהיה צריך להיות ב"כללית" יבוא לעשות התמחות במרפאות הממשלתיות.

סימן טוב: כלומר, אנחנו לא רוצים שהמריבה שיש בין הממשלה לבין "כללית" תהיה על גבם של המתמחים.

סימן טוב: ואם יש – אני פונה אליכם, אתם יודעים את זה – איזשהו מתמחה שלא מצא מקום כתוצאה מכך, אנחנו ניתן לו מענה.

<שי איתמר: יש 320 כאלה.

סימן טוב: תביאו לי.

<שי איתמר: השמות אצלכם.

סימן טוב: אנחנו קיצרנו את התור, היה תור של ארבע-חמש שנים.

סימן טוב: אנחנו עכשיו מקצרים את התור, נותנים עדיפות מוחלטת - - -

דב חנין: עכשיו התור הוא שלוש שנים.

<יחיאל אסולין: המודל החדש לא מקצר את התור.

סימן טוב: מקצר את התור.

<שי איתמר: את התור לצד השני.

<יחיאל אסולין: זה בהגדרה, זה רשום שם.

סימן טוב: מסלול ירוק לפסיכולוגים מהחברה הערבית.

סימן טוב: בנוסף - - -

דב חנין: אדוני המנכ"ל, ברשותך, כיוון שהנושא הוא נורא גדול ואנחנו בסוף הזמן וגם היושב-ראש רוצה לסכם, האם אדוני יכול לשבת עם נציגי המתמחים?

סימן טוב: זה המשפט הבא שלי, אחרי שרציתי להגיד שאנחנו עובדים עכשיו עם המל"ג בלי קשר על מסלול ייעודי לאוכלוסייה הערבית, שיעברו מסלול ישיר - - -

דב חנין: לא מדבר על זה, זה חשוב - - -

סימן טוב: שנייה, המשפט הבא שלי אחרי זה – אנחנו כמובן נקבע אתם פגישה, הם ביקשו שבוע שעבר ואנחנו נשב אתם, זה בנוגע לכך.

דב חנין: אז אתם הולכים לשבת עם נציגי המתמחים?

סימן טוב: נשב אתם ואנחנו יושבים גם עם "כללית".

דב חנין: ואנחנו נוכל לקבל לוועדת הכספים איזשהו מכתב מסכם?

סימן טוב: כל מה שתבקשו תקבלו.

סימן טוב: שאלתם אותנו הרבה האם המיטות מספיקות, אמרנו שיש דוח של משרד הבריאות כמה צריך.

סימן טוב: אני אומר לכם, בסוף תמיד אנחנו רוצים יותר – האם מה שיש לנו מאפשר לנו, כאנשים שאחראיים על המערכת, לתת מענה?

סימן טוב: התשובה היא שכן.

סימן טוב: זה דורש הרבה מאוד מענה, הרבה מאוד עבודה שלנו, הרבה מאוד מיקרומנג'מנט לראות שלא נתקעים בבתי החולים הכלליים.

סימן טוב: היום יש כ-450 מאושפזים במחלקות הפנימיות שצריכים להיות במחלקות גריאטריות, אנחנו צריכים לנהל את זה ברמת המיקרו, לראות שחולה מגיע לבית חולים גריאטרי.

סימן טוב: לראשונה אנחנו הולכים לפתוח מחלקות גריאטריות, במשך שנים ארוכות לא נפתחו מחלקות גריאטריות, נסגרו מחלקות וזה הגביר את העומס על בתי החולים.

אחמד טיבי: מה לגבי ההתמחויות של רופאים ערביים?

אחמד טיבי: כי השר כנראה שכח לענות על זה.

סימן טוב: אני לא יודע על בעיה ספציפית, אם אתה מתייחס לעובדה שבעבר הקצינו מימון ייעודי - - -

אחמד טיבי: אגב, מופעל עלי לחץ פיזי לא מתון מאחורה, מהעוזר של השר.

יעקב ליצמן: לשאול את השאלה.

אחמד טיבי: לא, לא לשאול.

סימן טוב: לא לשאול – אז אל תשאל.

סימן טוב: אני לא חושב שאנחנו צריכים היום – אם במצב שהיינו לפני כמה שנים היינו צריכים לממן תקנים של מתמחים מהחברה הערבית, אני לא חושב שאנחנו צריכים להיות היום במקום הזה.

סימן טוב: החברה הערבית משולבת יפה מאוד ברפואה הכללית.

סימן טוב: יש לנו בעיה בפסיכולוגיה, אנחנו עושים שם טיפול ממוקד.

אחמד טיבי: זו תמונה ורודה, משה, זו תמונה ורודה מדי.

אחמד טיבי: יש מקצועות שחסרות התמחויות אצל ערבים.

סימן טוב: היא צבעים יחסיים, חבר הכנסת טיבי, היא צבעים יחסיים, יש לי צבעים יותר קודרים במקומות אחרים.

סימן טוב: פסיכיאטריה, שני דברים – כבר לא נמצא פה חבר הכנסת סמוטריץ – אנחנו כן מתקרבים ליעדים שהצבנו לעצמנו ברפורמה ברמת שיעורי הטיפול.

סימן טוב: יש שונות בין הקופות, אנחנו עוקבים אחרי זה.

סימן טוב: אנחנו גם עוקבים אחר השימוש שהקופות עושות במסלול של מטפל פרטי, אם נראה שיש יותר מדי נפעל גם להפחתת ההשתתפות העצמית.

סימן טוב: השר דיבר על תוכנית עבודה שחברת הכנסת שפיר אמרה שנפרסם לציבור – נפרסם לציבור הכול.

סימן טוב: בנוגע לשעות העבודה של המתמחים אני אוסיף מעט על מה שאמר השר.

סימן טוב: דבר ראשון, צריך לדעת שאם מקצרים משהו צריך להוסיף משהו אחר.

סימן טוב: עם זאת, אנחנו לא רוצים מצד אחד שהם יעבדו יותר מדי משמרות במהלך החודש - - -

סתיו שפיר: להוסיף תקנים.

סימן טוב: לא רק תקנים, את צריכה בסוף שמתמחה יצא בסוף תקופת ההתמחות כשהוא יודע להיות רופא.

סימן טוב: זה הדבר הבסיסי.

סימן טוב: צריך לראות שהוא משלים את ההכשרה שהוא צריך, ולכן, כשמקצרים צריך לראות שמוסיפים במקום אחר.

סימן טוב: אנחנו נמצאים במסגרת של הסכם חתום עד שנת 2020 עם ההסתדרות הרפואית.

סימן טוב: מה אנחנו כן יכולים לעשות בפרק הזמן הזה?

סימן טוב: הוספנו 300 תקנים שהם עכשיו מתיישמים כדי שכל מתמחה יוכל במהלך התורנות שלו לישון לפחות שעתיים, כלומר, לשבור את זה ה-24-26 שעות היום שהוא מעביר בתורנות שלו, לשבור את זה באמצעות שינה יזומה ואנחנו דואגים גם שיהיו לזה חדרים וגם את התקנים שנדרשים.

סימן טוב: מעבר לזה, אנחנו צריכים לאכוף יותר טוב את שעות העבודה.

סימן טוב: אנחנו יודעים שיש מתמחים שנשארים גם מעבר ל-26 שעות ויצא מכתב על זה של השר למנהלי בתי החולים שאנחנו נגלה אפס סובלנות כלפי הדבר הזה.

סימן טוב: בעיני, הדבר החשוב, שאנחנו עכשיו מוסיפים תקנים של רופאים יורדות מספר התורניות – וכבר ירדו בצורה משמעותית, אם פעם היינו באזור השמונה היום אנחנו באזור החמש-שש – אנחנו צריכים להגיע בעיני לארבע תורניות חודשיות ואז בהיקף הכולל אנחנו נהיה במקום הרבה יותר סביר.

סימן טוב: שאלה חברת הכנסת השכל על דוחות בקרה – כולם מפורסמים באינטרנט.

סימן טוב: על מזון בריא – יש את הוועדה, אנחנו נסיים בקרוב והיא תכלול גם סימון של מזון בריא ומזון לא בריא וכל מה שנדרש.

סימן טוב: דובר על סכרת – יש לנו תוכנית לאומית, אנחנו מודעים לבעיה.

סימן טוב: בקרב האוכלוסיות החלשות 25% חולים בסכרת, זו בעיה גדולה מאוד.

משה גפני: זה נכון מה שאחמד טיבי אמר?

סימן טוב: אם הממוצע בקרב שאר האוכלוסיות הוא 7%-7.5%, שזה גם גבוה מאוד, בקרב אוכלוסיות חלשות, לא רק האוכלוסייה הערבית אלא בכלל, אנחנו רואים 25% תחלואה של סכרת.

סימן טוב: זו מגיפה.

סימן טוב: גם מה שהשר אמר על השמנה בקרב ילדים – מגיפה.

סימן טוב: אנחנו רואים את זה הרבה יותר חמור גם באוכלוסייה הערבית וגם במקומות אחרים, זה בהחלט דורש ל-call for action.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני מבקש לסכם את הדיון ולומר שאנחנו, כוועדת הכספים, גם החברים כולם, קואליציה ואופוזיציה, משבחים מאוד את עבודת שר הבריאות.

משה גפני: הוא עושה עבודה ומלאכה נאמנה.

משה גפני: אנחנו מודים לו על כך, אנחנו מודים לך, המנכ"ל, ולצוות של השר.

משה גפני: אנחנו מודים לשר האוצר על תוספת התקציב שהוא נתן, בסוף זה חשוב לכולם.

משה גפני: אנחנו מתפללים לקדוש ברוך-הוא שכולם יהיו בריאים אבל לצערנו הרב, כשצריך את זה התקציב הוא פונקציה של פעילות והוא פונקציה שהיא מאוד חשובה, גם להעלות את הרמה של שירותי הבריאות שניתנים לאוכלוסיות.

משה גפני: על אף כל האמור, אנחנו נקיים דיון, נראה עוד באיזה מסגרת, על הדברים שהועלו כאן, בעיקר על הנושא של הסיעוד, הוא נושא שמצריך דיון.

משה גפני: אנחנו נעשה את הדיון הזה לפני התקציב, נראה אם אנחנו יכולים להגיע.

משה גפני: אני איש קואליציה ואני אעשה מאמץ שזה יהיה בהסכמה אתכם – הכוונה "אתכם" עם האוצר, עם המשרדים הייעודיים בעניין.

משה גפני: צריך לעשות את הדבר הזה, הוא מחויב המציאות.

משה גפני: מדינה מתוקנת, ברגע שיש עלייה בתוחלת החיים, צריכה לטפל בעניין הזה.

משה גפני: יש הצעה של שר הבריאות וצריך לדון בה וצריך לראות איך עושים את זה.

משה גפני: 40 מיליון שקל – אתה חייב לי באופן אישי תשובה.

יעקב ליצמן: אני בירכתי על זה כבר.

משה גפני: כן, אבל אני צריך לעשות את העבודה, אתה רק גוזר את הסרט.

יעקב ליצמן: אני רואה שזה סגור.

משה גפני: על כל פנים, יש לזה חשיבות עצומה.

משה גפני: נדבר עוד על העניין הזה, אני אביא אותו להצבעה, אתם תצטרכו להוסיף את הכסף הזה.

משה גפני: אני מודה לכל המשתתפים בדיון החשוב הזה, אני מודה לך, אדוני השר.

משה גפני: הישיבה נעולה.