ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 279, 2016-11-02 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט, 2 בנובמבר 2016, א' בחשוון תשע"ז.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום תקנות צער בע"ח (הגנה על בע"ח) (גידול תרנגולות מטילות והחזקתן), התשע"ו-2016.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר בפתיח, הייתה הצהרה שלי באחד מדיוני הוועדות שכל עוד אין כסף אני לא מעביר את התקנות, מישהו תרגם את זה לא נכון, במיוחד המישהו הזה מבחינתי זה משרד חקלאות.

יעקב מרגי: משרד החקלאות מצא פתרון, ממילא יש לי את השקט, יו"ר ועדת החינוך לא יקדם את התקנות כי אין תקציב, האוצר לא מתקצב, אני יוצא בסדר.

יעקב מרגי: זו שיטה לקדם תיקון תקנות כי בדרך כלל מוציאים לנו את הנשמה עד שמשרדי הממשלה פה בכנסת מתקנים תקנות.

יעקב מרגי: פתאום התקנות מוכנות והתגובות, גם לפרקליטות, גם ליועץ המשפטי, 'מה אתם רוצים?

יעקב מרגי: אנחנו עשינו את העבודה, התקנות תקועות בוועדת החינוך'.

יעקב מרגי: אז אני אומר לכם, רבותיי, משרד החקלאות, עוד לא סיימתם את העבודה שלכם.

יעקב מרגי: זה שתיקנתם את התקנות, אנחנו נבדוק אותן, נראה מה הן, מו מי, אבל התפקיד שלכם זה להביא את הכסף.

יעקב מרגי: אתם לא תצפו שהמשקים, שיושבים רובם ככולם בקו העימות, יישאו על גבם את הרפורמה הזאת.

יעקב מרגי: במצב הנוכחי, אפילו החקלאים, אפילו בעלי המשקים, מבינים, רוצים לשתף פעולה, רוצים לתת כתף, אבל המדינה לא יכולה לברוח מכאן.

יעקב מרגי: יש דיון בבג"צ בסוף החודש.

יעקב מרגי: אם צריך אני אגיע כיו"ר ועדת החינוך, אני אומר את זה, חבל שהמדינה תחטוף מבג"צ ותקבל הנחיה שלא בשליטתה.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע ממשרד האוצר האם יש תכניות בכלל לתקצב את התקנות האלה וכמה ואיך, ואם נדברתם עם משרד החקלאות ועם נציגי המגדלים.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

<שירה ברגמן: בוקר טוב לכולם.

<שירה ברגמן: לבקשת יושב ראש הוועדה אני אספר מה נעשה בתקופה האחרונה ואני מניחה שחבריי יתקנו אותי במקומות שאני לא אדייק.

<שירה ברגמן: בחודשים האחרונים נפגשנו מספר פעמים עם מגדלי הלולים ונדונו תפיסות שונות לגבי אופן קידום הרפורמה.

<שירה ברגמן: אני אגיד בפתח הדברים שבבסיס אני חושבת שאין מחלוקת לגבי העובדה שענף הלול בישראל דורש רפורמה, דורש גם השקעות רציניות לצד הרפורמה, הן לטובת המגדלים, הן לטובת הציבור והן לטובת המטילות עצמן.

<שירה ברגמן: כלומר בכל כיוון שלא נסת

<שירה ברגמן: כל על זה בסופו של דבר אני מאמינה שאכן יש כאן ענף ששנים לא נעשה בו שינוי משמעותי ודורש שינוי משמעותי.

<שירה ברגמן: ולכן אנחנו נפגשנו מספר פעמים, אני לא זוכרת בדיוק את מספר הפעמים שנפגשנו - - -

יעקב מרגי: עם מי נפגשתם?

<שירה ברגמן: עם נציגי המגדלים, היינו אגב גם בסיור לפני מספר חודשים עם נציגי משרד החקלאות וגם בחסות מנכ"ל משרד האוצר נפגשנו פעמיים עם נציגי המגדלים ונציגי משרד החקלאות.

<שירה ברגמן: האמירה שלנו היא יחסית פשוטה, אנחנו מבינים צורך ברפורמה בענף הלול, אנחנו מוכנים גם לפעול כדי לאתר את המקורות הנדרשים, שזה לא פשוט, בטח אחרי שכבר התקציב מונח על שולחן הכנסת מלפני יום יומיים והוא לא כולל את התקציבים האלה, אין מה לעשות.

יעקב מרגי: אבל משרד האוצר, לא נעלם מעיניהם הדיון בבג"צ והצורך ברפורמה.

<שירה ברגמן: ודאי ואנחנו מתדיינים שנים, אבל לא הצלחנו להגיע גם לא להתחלה של הסכמות.

<שירה ברגמן: ובכל מקרה, על אף הסיטואציה הזאת אנחנו - - -

יעקב מרגי: אתם הערכתם את הרפורמה, את התקנות האלה?

<שירה ברגמן: ההערכה היא בשונות מאוד מאוד גדולה, כי זה תלוי בסופו של דבר מה חושבים שרוצים להוציא מהרפורמה הזאת, ואני אגיד מה אנחנו חושבים שראוי להוציא מהרפורמה.

יעקב מרגי: בוא נשאל שאלה, אני אחזור אחורה קצת.

יעקב מרגי: התקנות שתיקן משרד החקלאות מקובלות עליכם?

<שירה ברגמן: כן.

יעקב מרגי: הבעתם הסכמה?

<שירה ברגמן: כן, מבחינת - - -

יעקב מרגי: אז אם ככה, לוקחים את זה לכלכלנים שמתמחרים אותה.

<שירה ברגמן: לא, הסוגיה היא כזו, הסוגיה היא, כמו שכולנו יודעים, משק הביצים בישראל הוא משק מתוכנן, אין לכך אח ורע בעולם, חוץ מקנדה, שהיא מודל לחלוטין ייחודי ביחס למדינות העולם, ולכן הצורה שהמשק פועל בה היא לא יעילה בצורה מיטבית.

<שירה ברגמן: בסופו של דבר תכנון שומר על יחידות ייצור קטנות, כשמסתכלים בהשוואה בינלאומית זה פשוט בסדרי גודל ממש בפי הרבה מאוד, בעולם מקובל לגדל הרבה יותר מטילות בלולים ולכן יש - - -

יעקב מרגי: במדינות העולם אין את יישובי קו העימות.

<שירה ברגמן: ברור לי ואנחנו לא מתחמקים מהסוגיה הזו, אנחנו מבינים את הערך הגדול שיש ביישובי קו העימות, כלומר בשמירה על יישובי קו העימות והתפקיד החשוב שלהם בתוך המרקם של - - - ולכן הסוגיה היא לא האם אנחנו מסכימים, אנחנו גם, נגיד את האמת, לא ברי סמכא להגיד האם כך וכך מטר רבוע למטילה זה הדבר הנכון מבחינת התרנגולת, כן או לא, זה לא מה שאנחנו מבינים בו, אבל ככל שמשרד החקלאות חושב שהתקנות האלה הן התקנות המתאימות אנחנו צריכים להיערך מבחינת המבנה של המשק ביחס לתקנות האלה, ואפשר לעשות את זה ביותר מדרך אחת.

<שירה ברגמן: אפשר לעשות את זה, כפי שהמשק נראה היום, בלולים מאוד קטנים, ואז הציבור ימשיך לשלם מחירים שהם לא סבירים על ביצים - - -

יעקב מרגי: מצד אחד את אומרת שהתקנות כפי שהן מוסכמות ומקובלות על האוצר.

<שירה ברגמן: נכון.

יעקב מרגי: התקנות מציירות לנו תבנית מסוימת של איך המדינה הולכת להתעסק עם הלולים מהיום והלאה.

<שירה ברגמן: זה רק חלק מהתמונה.

יעקב מרגי: אנחנו דנים בחלק הזה.

יעקב מרגי: אני לא עכשיו מתחיל את הסוגיה, אני לא מקים את המדינה עכשיו ומעצב את ענף הלול.

יעקב מרגי: יש תקנות שחובה עליי לתקן אותן, כי המצב מבחינת צער בעלי חיים לא מקובל - - -

<שירה ברגמן: מבחינת בריאות הציבור הוא בעייתי.

יעקב מרגי: בריאות הציבור, בעייתי, המגדלים עצמם נמצאים בין הפטיש לסדן.

יעקב מרגי: עם ההסדרה ועם השוק המתוכנן ועם חוסר הרגולציה הם מתמודדים עם שוק שחור ומתמודדים עם הרבה בעיות אחרות.

יעקב מרגי: אי אפשר לבוא ולהגיד שאנחנו מתייחסים לבריאות הציבור, מתייחסים לצער בעלי חיים והמגדלים, שיסתדרו עם עצמם.

<שירה ברגמן: לא, חלילה, בסופו של דבר - - -

יעקב מרגי: אז מישהו היה צריך לתמחר את זה.

יעקב מרגי: אני שואל - - -

<שירה ברגמן: לא, אבל התמחיר - - -

יעקב מרגי: שירה, אני רוצה לסיים.

יעקב מרגי: הלוואי שאני טועה.

יעקב מרגי: לו יצויר שאני עכשיו מתקדם ומתקן את התקנות ומסיים אותן היום.

<שירה ברגמן: לא הבנתי.

יעקב מרגי: אני עכשיו מתקן את התקנות, מצביע עליהן ומעביר אותן.

יעקב מרגי: זו גזרה שהם יכולים לעמוד בה לבד?

<שירה ברגמן: אני אגיד שלהערכתי לא.

יעקב מרגי: הם לא יוציאו מהכיס כדי לגדל - - -

<שירה ברגמן: לא, אני מבינה את הסיטואציה - - -

יעקב מרגי: אני שואל שאלה, תמחרתם את התקנות האלה?

יעקב מרגי: כשאת אומרת לי מקובלות עליכם, הדבר הראשון שהיה צריך לעשות, לשאול בן אדם אחראי כמה זה עולה לי.

יעקב מרגי: כשאני חבר כנסת מגיש הצעת חוק, הדבר הראשון שהאוצר עושה, הערכה תקציבית.

יעקב מרגי: למה כשזה תקנות של משרד ממשלתי, כשאתם אומרים שהן מקובלות עליכן, לא תמחרתם את זה?

<שירה ברגמן: לא, בהחלט תמחרנו את זה.

<שירה ברגמן: הנקודה היא שאת ההוצאה לפועל של התקנות האלה ניתן לעשות על ספקטרום של מבנים של המשק.

<שירה ברגמן: אפשר, לצורך העניין, להגיד מבחינתנו, מה שלנו מאוד קשה לעשות, המבנה הנוכחי של יחידות פיצול מאוד קטנות ימשיך בעינו ואז מדובר במאות מיליוני שקלים רבים ואפשר להגיד שאנחנו חושבים שהגיוני לדחוף לשותפויות ולכן העלות התקציבית נמוכה יותר ואז אנחנו גם יודעים להביא את המקורות הנדרשים.

יעקב מרגי: יש מתווה מסוים שאתם עובדים עליו?

<שירה ברגמן: בוודאי, לנו בהחלט יש וגם החבר'ה מכירים אותו היטב.

<שירה ברגמן: אני אגיד מה הרציונל שלנו.

<שירה ברגמן: אנחנו מבינים שנדרש לעשות השקעות בענף הזה.

<שירה ברגמן: אנחנו פשוט לא יכולים להרשות לעצמנו לבצע השקעות מכספי ציבור במאות מיליוני שקלים.

<שירה ברגמן: כך או כך זה מאות מיליוני שקלים מבלי שאנחנו יוצרים ערך אמיתי לכולם.

<שירה ברגמן: לכולם זה כולל הצרכן, אין אפס.

יעקב מרגי: שירה, אני מסכים איתך, אני איתך, אני שואל שאלה.

יעקב מרגי: את אומרת שיש מתווה.

<שירה ברגמן: נכון, והוא לא מוסכם.

יעקב מרגי: לא מוסכם.

יעקב מרגי: המתווה הזה, לו יצויר שהוא היה מוסכם, יש את הכיסוי המימוני לו.

<שירה ברגמן: להגיד כרגע שיש, אני לא יכולה להגיד.

<שירה ברגמן: להגיד שאנחנו נפעל להשיג אחד, אני יכולה להגיד שנעשה את המקסימום.

יעקב מרגי: אתם במסלול עבודה או שיש נתק?

<שירה ברגמן: לפני החגים אנחנו התכנסו בפעם האחרונה בחסות מנכ"ל משרד האוצר וסיכמנו על יציאה לפיילוט, כלומר לבחון מספר יישובים ולראות איך אפשר לתפור להם חליפות קונקרטיות של רפורמה, של תמיכה מצד אחד ומנגד צעדים נוספים.

<שירה ברגמן: לקח קצת זמן, לא כל כך הצלחנו להסכים בינינו איזה יישובים נכנסים, וגם בתוך המגדלים לקח קצת זמן להגיע להסכמות, אבל לדעתי תוך יום יומיים אנחנו - - -

<קריאה: אני מבקש לא לשקר לוועדה.

<שירה ברגמן: אני לא משקרת.

יעקב מרגי: תקשיבו - - -

<שירה ברגמן: זה עיקרון שאני - - -

יעקב מרגי: אם אני לא עושה את העבודה כמו שצריך, אתם יכולים להצביע ולהגיד לי 'תסלח לי, אתה מבזבז לנו את הזמן'.

יעקב מרגי: תבקש רשות דיבור, תקבל רשות דיבור.

יעקב מרגי: אתם רוצים לקיים דיון מהותי?

יעקב מרגי: אתה חי בתוך זה 24 שעות, אני לומד את זה.

יעקב מרגי: תמשיכי, שירה.

<שירה ברגמן: למעשה זה העדכון.

<שירה ברגמן: להערכתי היו בינינו ויכוחים לגבי איזה יישובים אנחנו נכלול ואיזה לא בתוך הפיילוט, לדעתי אנחנו נוכל להגיע להסכמות ביום-יומיים הקרובים, כי על המתווה הצלחנו כבר להסכים, רק צריך לסגור כמה פינות סופיות ואז נקבע ישיבות ונתחיל לעבוד.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החקלאות.

<אורי צוק בר: אנחנו עם הנושא הזה כבר הרבה זמן.

<אורי צוק בר: ב-2007 הייתה החלטת ממשלה לעשות שדרוג בענף ההטלה, היא תוקצבה בערך ב-360 מיליון שקל.

<אורי צוק בר: במסגרת הזאת הכסף היחיד שהוצאנו זה על התכנון והכנת התב"עות בצפון, שהוא פחות או יותר הסתיים.

יעקב מרגי: הסתיים?

<אורי צוק בר: התכנון, כן.

יעקב מרגי: התחלתם ב-2007 הוא עדיין אקטואלי היום?

<אורי צוק בר: אקטואלי, כן.

<אורי צוק בר: כמעט לכל, חלק לא הצליחו למצוא מקום, אבל לרוב היישובים הסדירו תב"ע, לא מעבר לזה.

<אורי צוק בר: תב"ע כללית, לא - - -

יצחק וקנין: אולי היישוב לי ועוד יישוב אחד.

<אורי צוק בר: יש שניים-שלושה שלא הצליחו למצוא מקום.

<אורי צוק בר: לאחר מכן, אחרי שלא התקדמה הרפורמה, למרות שהיה לה תקציב, בעצם התקציב היה לזמן מוגבל, עברו השנים, נגמר הזמן, התחלפה הממשלה, התחלפו האנשים, ניסינו עוד פעם, כל הזמן, להיכנס למשא ומתן מחודש.

<אורי צוק בר: בהנהלת משרד החקלאות, בראשות השר יאיר שמיר, מונתה ועדה בראשות סמנכ"ל המשרד, צביקה כהן, שנתנה תסריט איך לעשות את השדרוג, היה בה שינוי מהותי בקונספציה, שלא חייבו את כולם לצאת מהיישובים, אלא אפשר היה גם בתוך היישובים וגם מחוץ ליישובים, זה השינוי המהותי שהיה, וניסינו להגיע עוד פעם להבנה עם האוצר על תקציב לנסות לצאת לדרך.

<אורי צוק בר: כאן היו ויכוחים שהיו מאוד, נגיד היה פער מאוד גדול, כי האוצר רצו ללכת במסגרת הזאת על ביטול המכסות, אנחנו אמרנו שלא נכון לבטל את המכסות, המגדלים בשום פנים ואופן לא הסכימו לביטול מכסות, עד שהגיע לא מזמן, לפני מספר חודשים, במסגרת הדיונים, היה שר האוצר כחלון בצפון והצהיר מול המגדלים שהוא ישמור על המכסות, שלא יבוטלו המכסות.

<אורי צוק בר: לאחר שהבנו שהעז הזאת, או התרנגולת הזאת, יצאה מהדיון, אין ביטול מכסות, נכנסנו לדיונים על פורמט של איך עושים את השדרוג, מה יהיה גודל הלול, אם צריך גודל מינימלי או לא צריך גודל מינימלי.

<אורי צוק בר: על הדברים האלה התקרבנו, אבל לא הגענו להסכמות.

יעקב מרגי: בין מי למי לא הגעתם להסכמות?

<אורי צוק בר: בעיקר בין המשרדים לבין החקלאים.

<שירה ברגמן: ברגע זה אומרת לי שירה שיש הסכמות.

<אורי צוק בר: יש הסכמות שמתקדמים, אבל לא על הפרטים של גודל, של אחוז המענק, הפרטים בעצם הקטנים.

<שירה ברגמן: ההסכמות הם לצאת לפיילוט.

<שירה ברגמן: כלומר בסוף צריכים לשים את הידיים בתוך העסק ולבדוק אם אנחנו מצליחים למצוא פתרונות קונקרטיים.

<אורי צוק בר: מה שהציע בדיון האחרון שעלה לרמה של מנכ"ל האוצר, להתחיל עם חמישה יישובים, לתקצב חמישה יישובים בשלב ראשון, יום-יומיים אחרי הדיון שלחו המגדלים הצעה לחמישה יישובים שנראים להם לפיילוט, באוצר אמרו שהם רוצים לבחון את היישובים ולראות אם זה מתאים או לא מתאים.

<אורי צוק בר: אז הגיעה תקופת אוקטובר עם החגים, מאז לא נפגשנו שוב.

<אורי צוק בר: זה הסטטוס כרגע.

<אורי צוק בר: מצד שני בהיבט של החלטות הממשלה וחקיקה והתקנות עצמן, את התקנות כבר ראינו, לדעתי, עם ארבעה יושבי ראש ועדה שונים, בדיונים שהם יותר מול ארגוני צער בעלי חיים הגענו במרבית הנושאים להבנות.

<אורי צוק בר: לפני מספר שנים, זה היה, לדעתי, ב-2012, היה כאן דיון שכמעט נסגרו כל התקנות, רוב הסעיפים נסגרו ואז היה פה גלעד ארדן, אם אני לא טועה, יושב ראש הישיבה.

יעקב מרגי: הוא היה השר להגנת הסביבה.

<אורי צוק בר: סליחה, היה השר להגנת הסביבה ואז הוא אמר ליושב ראש שיש בינינו חילוקי דעות על סוגיית ההנשרה.

<אורי צוק בר: אני לא אכנס להסבר, זה תהליך שעושים עם התרנגולות.

<אורי צוק בר: התעוררה מחלוקת בין המשרדים.

<אורי צוק בר: אמר יושב ראש ועדת החינוך דאז, שאם יש מחלוקת בין המשרדים הוא רוצה שקודם כל הממשלה תחליט מה היא רוצה ואז יחזרו לוועדה.

יעקב מרגי: יש מצבים שהממשלה לא יודעת להחליט ואנחנו עוזרים לה.

יעקב מרגי: שזה לא יחזור על עצמו.

<אורי צוק בר: בסדר, אז ככה עזרתם לנו כי שלחתם אותנו לעשות החלטת ממשלה ואמרתם 'תחליטו, אם אתם לא יודעים להסכים תלכו לממשלה ותכריעו'.

<אורי צוק בר: הלכנו לממשלה, ב-31 ביולי 12' התקבלה החלטת ממשלה שסוכמו בה כל הפרטים העקרוניים לגבי התקנות האלה פרט לנושא אחד, שזה היה הנשרה, שלגביו אמרו שיוקם צוות, תוך זמן מסוים, אני לא זוכר בדיוק כמה פה, יגיש המלצות מה עושים עם נושא ההנשרה.

<אורי צוק בר: הוקם צוות, חברת הצוות מהגנת הסביבה ואני היינו בצוות הזה ונציג האוצר, הגענו בסופו של דבר לאיזה שהיא פשרה, שנוא ההנשרה יבוטל תוך שלוש שנים.

<אורי צוק בר: התקבלה החלטת ממשלה נוספת, ב-14 בדצמבר 2013, שבה הוחלטו כל הכללים.

<אורי צוק בר: בעצם הוחלטו כל הכללים העקרוניים שעוזרים לנו לסגור את נושא התקנות.

<אורי צוק בר: חזרנו לדיונים בוועדת החינוך ואז הוצפה הסוגיה, החלטתם אמנם איך יטופלו התרנגולות, אבל לא החלטתם על המימון, כי בתקנות צער בעלי חיים אין סעיפי מימון, זה עניין תקציבי ואמרו כאן, גם המגדלים וגם ועדת החינוך, שכל עוד אנחנו לא מגיעים להסכמה על הנושא המימוני שנחזור חזרה לדיונים על התקציב ונגיע לוועדת החינוך.

<אורי צוק בר: מצד שני היו לנו גם דיונים ועדכונים מבית המשפט העליון בעתירה והצענו תיקון לתקנות, כשבתיקון הייתה הפרדה לעניין הכסף.

<אורי צוק בר: אמרנו, אם יש תקציב מספק, אז תוך חמש שנים צריכים לעמוד בדרישות של התקנות ללולים קיימים, ואם אין תקציב, תוך עשר שנים.

<אורי צוק בר: למיטב הבנתי גם לתיקון הזה לא הייתה הסכמה של המגדלים.

יעקב מרגי: בצדק.

<אורי צוק בר: ובצדק, אני מניח.

<אורי צוק בר: הם אומרים שגם עשר שנים, אם אין תקציב, זה גם מעט מדי.

<אורי צוק בר: לדעתי אפשר לעבור על התקנות, לסגור את כל הפרטים הטכניים שעליהם הממשלה כבר הסכימה ולהשאיר בסוף את הסוגיה של אם אין תקציב עשר שנים, לתת אפילו זמן אחר שהוועדה תחליט.

יעקב מרגי: לא, יש לי עצה יותר פרקטית.

<אורי צוק בר: אולי אין סופי אפילו.

יעקב מרגי: לא, יש לי עצה יותר פרקטית.

יעקב מרגי: אני לא אוהב שמתגרים בי, התגרית בי.

יעקב מרגי: תפשילו שרוולים במשרד אצלכם, תיקחו את הנושא הזה ברצינות, שבו מול האוצר, תביאו תוצאות.

יעקב מרגי: אף אחד לא צריך לעשות לכם את העבודה במקומכם, עם כל הכבוד.

<מירב ישראלי: לא, גם הוועדה לא מתקינה תקנות על - - -

יעקב מרגי: בוודאי, מה זה?

יעקב מרגי: מה פתאום?

יעקב מרגי: לזרוק את זה לוועדת הכנסת, תגיד 'אני עשיתי את שלי', להגיד לבית המשפט 'אני עשיתי את שלי'.

<אורי צוק בר: זה לא תנאי, זה שתי אפשרויות.

<מירב ישראלי: כבר דיברנו על זה שעשר שנים זה ארוך מדי, דיברנו על זה.

<אורי צוק בר: בסדר, אבל מצד שני אנחנו מקווים שיהיה תקציב.

<אורי צוק בר: אנחנו מניחים שיהיה תקציב ואז זה יהיה חמש שנים.

יעקב מרגי: מכובדי, לא מקובל.

יעקב מרגי: חבר הכנסת וקנין, בבקשה.

יצחק וקנין: אני אתחיל דווקא מהסוף.

יצחק וקנין: אני חושש שאם התקנות יעברו כפי שהן היום, גם נגיד עוד עשר שנים, זה לוקח אותנו למציאות מאוד מאוד מפחידה ואני אסביר מה זה אומר.

יעקב מרגי: גם אם תסכימו, אני מייעץ לכם לא לקבל את זה.

יצחק וקנין: אני רק אגיד ככה, כדי לסבר את האוזן.

יצחק וקנין: אם התקנות יעברו כפי שהן, נגיד שיגידו עשר או חמש שנים, אני מבין שזה דבר שהבג"צ יצטרך להחליט החלטות שלדעתי הן יהיו קשות לכל יישובי קו העימות.

יצחק וקנין: במה?

יצחק וקנין: אחת התקנות פה זה בעצם רווחת העוף, כמה יהיה גודל התא.

יצחק וקנין: במציאות של הלולים היום יוכלו לגדל, מי שמגדל היום המכסה הסטנדרטית, 2,400, 2,500 עופות, יגדל 800-900 עופות, כי הוא יכול לגדל עוף אחד בתא הקיים, כי זה הגודל של התא, אפילו פחות מהתא הממוצע, זאת אומרת אני לא יודע אם לא צריך לחלק את העוף הזה קצת, לחתוך ממנו קצת כדי שייכנס.

יעקב מרגי: אתה יורד לשני שליש.

יצחק וקנין: לפי השיטה של הכללים.

יצחק וקנין: לגופו של עניין, אני רוצה להגיד את חלקי בעניין, כיוון שאני ישבתי גם עם החברים שלי וגם עם השר ולהערכתי, אם אתם שואלים אותי, המרחקים הם לא גדולים, המרחקים הם קטנים, אפשר לגשר עליהם.

יצחק וקנין: אני אומר את זה באחריות.

יצחק וקנין: אני דווקא לא הייתי הולך לפיילוט.

יצחק וקנין: פיילוט לא טוב, כי מה יקרה?

יצחק וקנין: בפיילוט, אז חלק מהיישובים, מי שהרוויח הרוויח, הלך, קיבל את העסק הזה, הצליח.

יצחק וקנין: מי שרוצה לא יכול לעשות.

יצחק וקנין: צריך לתת פה פתרון לכל יישובי קו העימות, לבוא ולהגיד 'חבר'ה, זה ההסדר שאנחנו מציעים' וההסדר הוא לא רחוק.

יצחק וקנין: אני אגיד למה אני מתכוון.

יצחק וקנין: יש פה מספר פרמטרים שנגעתם בהם, כמעט כולם נגעו בהם, נושא של צער בעלי חיים, רווחת העוף, איכות הסביבה, אין ספק, העניינים האלה של הלולים הם מתחת לאף של כל שכן שלי.

יצחק וקנין: מה שפעם יכולנו לעשות, היום זה לא כל כך, יש צימרים, יש כל מיני דברים, זבובים, זה מפריע, יש דברים אחרים, יש עניינים אחרים של הזבל, שלא לדבר על איכות חיים.

יצחק וקנין: יש פה בריאות הציבור ויש פה עוד פרמטר שלדעתי הוא חשוב מאוד.

יצחק וקנין: כשהולכים לרפורמה כזאת הרפורמה הזאת צריכה להביא גם איזה התייעלות שלנו כחקלאים, כדי להוזיל את מחיר הביצה.

יצחק וקנין: בסופו של דבר כולנו רוצים בירידת המחיר לצרכן.

יצחק וקנין: אני חושב שאם נעשה מספר דברים, גם אנחנו, אני פונה גם לחברים שלי, המגדלים, הפערים הם לא גדולים.

יצחק וקנין: אני חושב שהאוצר, לפחות במתווים שאני ישבתי ודיברתי איתם, הגענו לאיזה שהיא הסכמה שיכולה להביא פתרון לכל המדרגים.

יצחק וקנין: זאת אומרת אם התכנית הייתה שהלול הקטן ביותר יהיה 6,000 ואז אנחנו עולים בשדרוג, יש מענק שהאוצר מוכן לתת אותו ללולים של 6,000.

יצחק וקנין: 40,000, האוצר, יש לו שאיפה שהלולים יהיו הרבה יותר גדולים, כי זו התייעלות.

יצחק וקנין: אני דווקא בדעה של האוצר.

יצחק וקנין: אני מגדל בעצמי, אנחנו ראינו מה קרה בענף החלב, כל המגדלים הקטנים התאדו אחרי רפורמה.

יצחק וקנין: מתוך 400 משקים, לא נשארו קרוב ל-200.

יצחק וקנין: לול גדול, אני מבין את העניין של השותפויות, אני לא מתעלם מזה, אני 'בתוך עמי אנוכי יושבת', אני מכיר את המציאות הזו שיש בעיה להיות שותף וכל הדברים, אבל אנחנו ניתן את האפשרות גם למי שלא רוצה להיות שותף, אבל בואו נעשה גם את המהלך הזה של אותם אלה שכן ירצו ללכת בשותפות ביחד.

יעקב מרגי: האוצר יהיה מוכן לתמרץ שותפויות?

יצחק וקנין: הוא לא - - -

<שירה ברגמן: אני יושבת כאן ואני אומרת, לא רק שאנחנו מאמינים, אנחנו בוחנים - - -

יצחק וקנין: בוא נגיד, ההתחלה של כל העניין הזה הייתה, לא היינו שם, אבל אני - - -

יעקב מרגי: מרגע שיש רצון - - -

יצחק וקנין: האוצר מבין שיש פה איזה עניין גם כלכלי, גם למגדל וגם בסופו של דבר לצרכן, בסופו של תהליך.

יצחק וקנין: לכן אני חושב, אנחנו ממש לקראת הסוף, לדעתי אם נעשה מאמץ ביחד, אני דיברתי עם החברים שלי, נעשה מאמץ, אנחנו יכולים להביא פתרון בתוך שלושה שבועות עד חודש ימים ויוצאים לרפורמה שהיא מסודרת, שיהיו בה מספר פרמטרים.

יצחק וקנין: דרך אגב, אני חושב שבסופו של יום, לפי הצעה שאני הצעתי, זה גם יביא פחות כסף - - -

יעקב מרגי: יעלה פחות למדינה.

יצחק וקנין: למדינה זה יעלה פחות כסף, ההתייעלות תהיה יותר גדולה, יש בזה דברים שהם ברורים, שיהיו מחויבים להיות מעוגנים בהסכם, דהיינו התכנון, כי אם אני הולך לשדרג היום ולהשקיע כסף ולהוציא כסף מהכיס, אולי לי יש, ולי יש, אני מסוגל לעשות את זה, אבל יש אנשים שהם לא מסוגלים להוציא, בקושי הם חיים את ה - - - זה קו עימות.

יצחק וקנין: פה צריך להבין גם את מהות היישובים שם, אני אומר את זה, אמרתי את זה ביומיים האחרונים הרבה פעמים - - -

יעקב מרגי: אין ספק שהמדינה צריכה לסייע בהליך התכנון.

יצחק וקנין: יש פה עוד מצב, שצריך לדעת, זה הענף העיקרי, אין לנו ענף אחר, ענף ההטלה הוא הענף העיקרי.

יצחק וקנין: ענף הנשירים, כל המטעים, כולם מבינים שאנחנו לוקחים עוד כסף מהכיס ומממנים את כל המציאות - - -

יעקב מרגי: עוד לא עקרתם את הנשירים?

יצחק וקנין: זה הולך ונעקר.

יצחק וקנין: כל אחד עושה ניסיון על עצמו.

יצחק וקנין: אתה יודע, כל פעם זה מתחלף, פראיירים לא מתים, הם מתחלפים.

יצחק וקנין: זו המציאות שאני קורא אצל החקלאים, לא מתים, ממש מתחלפים.

יצחק וקנין: ענף ההטלה הוא ענף יציב כיוון שיש לו תכנון ועל זה צריך לשמור, לפחות לפרק זמן שאני דיברתי עליו, ויכולה להעיד שירה שלאורך כל הדרך אמרתי, תכנון חייב לתת אופק של לפחות בין שמונה לעשר שנים מינימום.

יצחק וקנין: ואת חוק הגליל, גם אותו להכניס לתוך העסק הזה.

יצחק וקנין: אני מאמין שהחברים שלי בסופו של יום יסכימו ללכת למהלך שאנחנו בו נביא - - - אני אומר לך, אנחנו יכולים לעשות את זה תוך חודש ימים, ונבוא לפה עם איזה בשורה שהולכים לרפורמה.

יצחק וקנין: זה מחויב המציאות, אי אפשר לתת לעופות, אני אומר לכם את זה, חבר'ה, להמשיך להיות שלושה וארבעה עופות בתא אחד קטן, זה בלתי אפשרי.

יצחק וקנין: זה צער בעלי חיים ממדרגה ראשונה, ואני אומר את זה כמגדל.

יצחק וקנין: לכן צריך למצוא פתרון לדבר הזה.

יצחק וקנין: צריך קצת מאמץ מצד החברים שלי, קצת מאמץ מצד - - - המרחקים קטנים.

יצחק וקנין: רבותיי, המרחקים קטנים, אפשר לפתור את הבעיה עם קצת רצון.

יעקב מרגי: חברת הכנסת.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לצאת גם לוועדת הכספים, לשאול שם שאלות על תקציב משרד החקלאות, גם בהקשרים האלה.

יעקב מרגי: אני לקחתי את שירה משם, תייצגי אותה כשאת הולכת לשם.

<שירה ברגמן: אני אבוא לשם לענות לשאלות שם.

יעל כהן-פארן: אני חייבת לומר כמה דברים.

יעל כהן-פארן: קודם כל צריך להפסיק את מריחת הזמן.

יעל כהן-פארן: אני קוראת להעביר את התקנות גם אם יש תקציב, גם אם אין תקציב.

יעל כהן-פארן: יש פה תקופת מעבר שאפשר להסתדר בה.

יעל כהן-פארן: עצם זה שאין תקנות כי אין תקנות, זה פשוט עילה להמשיך.

יעקב מרגי: את יכולה לערוב לי ולהם שהמדינה לא תמצא שבת לעצמה?

יעל כהן-פארן: אתה יודע איך זה, כשמקימים דירות בלי גנים, אז האנשים יוצאים לרחובות כדי שיקימו את הגן.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, אני חוזר בי מההצהרה הקודמת ואני הולך להיות מחויב לתקנות ואני הולך לבקש ממשרדי הממשלה לגמור את זה, לא מתכוון למרוח את זה.

יעל כהן-פארן: בדיוק, זה כבר עבר שלוש כנסות.

יעקב מרגי: אבל מהניסיון שלי, אני - - -

יעל כהן-פארן: אתה יודע את זה, אתה היית פה, אני לא.

יעקב מרגי: אני מפרגן לקרדיט שלך ולניסיון הפרלמנטרי והציבורי שלך, אבל מה לעשות, הייתי שר וקדנציה חמישית בכנסת, אני יודע איך זה עובד.

יעקב מרגי: יש פתגם שאומר, לימד אותו בתחילת הדרך איש האוצר, בכל המקומות לכולם הזמן עובד לרעתם, באוצר הזמן עובד לטובתם.

יעקב מרגי: לכן אני לא מוכן.

יעקב מרגי: מרגע זה, אני מודיע, אני מחויב לתקנות, אני מתכוון להעביר אותן.

יעקב מרגי: אני הולך לצד המגדלים, אבל הולך לשבת על משרדי הממשלה ואני אומר, אם צריך אני אלך בשתי רגליים לדיון בבית המשפט.

יעל כהן-פארן: בדיוק.

יעל כהן-פארן: אני רק חייבת לומר, בבית המשפט באה המדינה ואומרת 'כן, יש תקנות, אוטוטו הן עוברות' והיא כבר אומרת את זה שבע שנים.

<שירה ברגמן: אני בכל זאת - - -

יעקב מרגי: לא להפריע, בבקשה.

יעל כהן-פארן: אני רוצה לומר עוד משהו חשוב.

יעל כהן-פארן: מאחר שהתקנות האלה באמת נכתבו לפני 17 שנים - - -

יצחק וקנין: איזה 17?

יצחק וקנין: מה פתאום?

יעל כהן-פארן: בסדר, שבע שנים, לפחות שבע שנים, אבל בואו נתקדם קדימה, גם התקנות האלה הן, בוא נאמר, מאוד מצומצמות.

יעל כהן-פארן: מרחיבים את השטח שיש לכל מטילה מ-350 היום, אולי פחות, ל-750 מינימום, וגם הוא מאוד מצומצם.

יעל כהן-פארן: אני חושבת שצריך ללכת יותר רחוק, להתקדם כבר קדימה.

יעל כהן-פארן: כבר הולכים להוציא כספים, כבר הולכים לשדרג לולים, אז כבר תעשו את השדרוג הבא, 81% מהלולים באיחוד האירופי הם לולי מעוף - - -

יעקב מרגי: חברת הכנסת פארן, אני מודיע לך חד משמעית - - -

<קריאה: זה לא נכון.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

<קריאה: זה לא נכון.

יעקב מרגי: סליחה, אדוני, אתה רוצה שאני אוציא אותך?

<קריאה: אבל זה שקר.

יעל כהן-פארן: אז 50%, בוא נתווכח על המספרים.

יעל כהן-פארן: היום אנחנו צריכים לראות קדימה ולא להסתכל על המאה ה-19.

יעקב מרגי: תקשיב טוב, אני גם יותר להתנהג בפאתוס.

יעקב מרגי: תקשיבי, חברת הכנסת פארן, אני אומר לך שאני לא מתכוון למרוח את הזמן ואני הולך להוביל את זה בזמן הקרוב.

יעקב מרגי: תודה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעקב מרגי: עורך דין פלג.

יעקב מרגי: מסעוד, אתה רוצה לדבר?

מסעוד גנאים: אני כבר מדבר בנושא משנת 2009.

יעקב מרגי: אז אחרי עורך דין פלג.

<אהוד פלג: תודה, אדוני.

<אהוד פלג: אדוני, אני מחזיק ביד את חוק צער בעלי חיים (הגנה על בעלי חיים) משנת 1994.

<אהוד פלג: מכוחו היו צריכים להיות מותקנות תקנות למניעת סבל בענפים החקלאיים.

<אהוד פלג: אנחנו מדברים כבר על למעלה מ-22 שנה.

<אהוד פלג: אני זוכר, לפני עשר שנים קמה ועדה, בראשות היועצת המשפטית של ועדת החינוך והתרבות, להתקנת התקנות האלה, ואנחנו נמצאים היום במצב של אין תקנות.

<אהוד פלג: אנחנו נמצאים במצב של עבירה מתמשכת, של סבל של תרנגולות ואני שומע את הדיבורים ממשיכים וממשיכים באותה מתכונת.

<אהוד פלג: זה מזכיר לי פרשה, אדוני, מלפני כמה שנים, פרשת פיטום האווזים בישראל.

<אהוד פלג: שם היה מדובר, אדוני, על סגירת ענף חקלאי, הרבה יותר חמור מאשר מדובר פה, על התאמת תנאי הגידול באופן שהסבל לתרנגולות יופחת.

<אהוד פלג: שם היה מדובר על סגירה כליל של ענף פיטום האווזים ושם בג"צ נתן את האמירה שלו, החד משמעית, שהפרקטיקה הזאת לא עולה בקנה אחד עם חוק צער בעלי חיים וקצב למגדלים 18 חודש כדי לסגור את הענף.

<אהוד פלג: כרגיל במקומותינו 18 חודש עברו, שום דבר לא קרה, המדינה לא אכפה את פסיקת בג"צ ועל זה התבטאה השופטת פרוקצ'יה בבג"צ השני שהגשנו, שאי קיום פסק הדין במהלך התקופה מעיד על מציאות קשה במדינת חוק, כאשר המדינה עצמה שותפה לאי כיבוד הדין.

<אהוד פלג: היא האשימה את המדינה בשותפות לדבר עבירה, את משרד החקלאות ואת משרד היועץ המשפטי.

<אהוד פלג: התופעה הזו ראויה לביקורת קשה נוכח הסטייה שהיא מבטאת מהליכי ממשל תקינים ומנורמות חוקתיות בסיסיות הטמונות בבסיסו של ההליך הדמוקרטי.

<אהוד פלג: כאן, אדוני, אנחנו נמצאים היום משום ששם היה מדובר על סגירת ענף, פה אנחנו מדברים על התאמת ענף באופן שיהיה איזון בין הערכים, אבל שהתרנגולות תפסקנה את הסבל הנוראי הזה.

<אהוד פלג: ואנחנו ממשיכים לשמוע דיבורים מאותם שחקנים כמו אז.

<אהוד פלג: אדוני, הדבר הזה לא מתקבל על הדעת וצריך להפסיק אותו לאלתר, ולחילופין צריך לאכוף מחר בבוקר את החוק למניעת התאכזרות בבעלי חיים, כי במצב של עבירה על חוק אחד אנחנו מכשירים עבירות על חוקים אחרים.

יעקב מרגי: מסכים איתך, זה מצב שלא ייעשה, זה מעשה שלא ייעשה.

יעקב מרגי: אני מסכים איתך.

יעקב מרגי: תיקנתי את התקנות, המגדלים סוגרים, הביצים מאיפה?

יעקב מרגי: אתה תקבל ביצים, אתה יודע מפה?

יעקב מרגי: לא מפוקחים, אם פה הצפיפות בלולים - - - אז אנחנו לפעמים, איך אומרים?

יעקב מרגי: מדקדקים באחד, יש פתגם כזה, ומזלזלים בהלכות שבת.

יעקב מרגי: אז אני בא לומר לך, אני מבין את הזעקה - - -

<אהוד פלג: המבחן של הערכים, אדוני, הוא כאשר - - -

<קריאה: זה דבר - - -

יעקב מרגי: אתה רוצה לדבר?

יעקב מרגי: אני אוציא אותך.

יעקב מרגי: יש לכם קול, בן פורת יוסף, לא צריך מיקרופונים.

יעקב מרגי: אל תתפרצו לי, אני לא דן בהתפרצויות.

יעקב מרגי: יש לי מגבלות, אני לא מושלם.

יעקב מרגי: תקשיב טוב טוב, הדבר נכון, הערכים צריכים לחייב אותנו להוביל את זה, לא כל אחד עשה את שלו ואני עשיתי את שלי, שלום עלייך נפשי.

יעקב מרגי: צריך לראות בשום שכל.

יעקב מרגי: אנחנו לא מתקנים עוולה ביצירת עוולה.

יעקב מרגי: הצהרתי, אני מחויב, אנחנו נעביר את זה, אנחנו נדאג לכסף, נדאג למגדלים, גם שיבואו לקראת, וכולם ביחד סביב שולחן עגול והנושא הזה ייגמר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציגות המגדלים, מישהו רוצה לדבר?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

<מרדכי אלקבץ: אני רוצה לשאול את - - -

יעקב מרגי: אתה לא שואל, אתה מדבר איתי, לפרוטוקול.

יעקב מרגי: תשאל באוויר.

<מרדכי אלקבץ: אני רוצה לשאול אותו האם שמירה על המתיישבים בצפון, על התושבים שם, האם זה לא ערך?

<מרדכי אלקבץ: האם זה לא ערך עליון גם?

<מרדכי אלקבץ: זה לא מנצח ערך אחר?

<מרדכי אלקבץ: לפחות אם הוא משתווה, אז שתבוא המדינה ותממן את זה.

<מרדכי אלקבץ: אתה לא יכול לשלוח חיילים בלי נשק.

<מרדכי אלקבץ: אתה רוצה שאנחנו נבוא ונשדרג, גם אנחנו רוצים, אין לנו שום התנגדות, אנחנו מוכנים לעמוד בכל תקנה שתתוקן לטובת צער בעלי חיים, ובלבד שהמדינה תשים את הכסף.

<מרדכי אלקבץ: נאמרו כאן דברים על ידי משרד האוצר.

<מרדכי אלקבץ: אנחנו יותר רוצים לקדם את זה מאשר משרד האוצר בא ותומך, הוא מציב כל הזמן תנאים שאנחנו לא יכולים לחיות איתם.

<מרדכי אלקבץ: אנחנו התפשרנו בנקודות שחשבנו שאנחנו לא נהיה מוכנים להתפשר ושם התפשרנו והגענו להסכמות.

<מרדכי אלקבץ: בא לכאן משרד ממשלתי, משרד החקלאות, שהתווה תכנית שמבוססת על סיור בצפון ועל הכרה של כל התמונה הכוללת של הענף והציב תכנית.

<מרדכי אלקבץ: אוקיי, אז התכנית לא כל כך מקובלת על ידי משרד האוצר, אז אנחנו ישבנו והיינו מוכנים עוד לבצע תיקונים בתכנית הזו, כאלה שנוכל לחיות איתם, ומשרד האוצר לא יכול לבוא ולהגיד ש'נפגשנו ועשינו', כל זה נעשה תחת לחץ, כשאתה מגיע לישיבה בישיבה יש אטימות של הפקידים, אני לא מדבר על הצמרת, השר מנחה, המנכ"ל מסכים, אבל כשאנחנו יושבים עם הפקידוּת, הפקידות מחזירה אותנו חזרה לתנאים שאנחנו לא יכולים לעמוד בהם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עוד נציג מהמגדלים?

<יוסף אדוני: שלום לכולם.

<יהודית גידלי: תציג את עצמך.

<יוסף אדוני: יוסי אדוני, סגן ראש המועצה המקומית מעלה יוסף ונציג מגדלים מהמועצה לענף הלול.

<יוסף אדוני: כנראה שיש פה לא מעט אנשים שלא יודעים מה זה ענף ההטלה להתיישבות.

<יוסף אדוני: החקלאים שנמצאים שם מקום המדינה הם השכפ"צ של המדינה, ענף ההטלה זה השורשים שלנו, זה עמוד השדרה שלנו, של התושבים, של המשפחות ושל ההתיישבות בכלל.

<יוסף אדוני: אנשים לא מבינים את המאטריה של הדבר הזה, ללא ענף ההטלה לא יהיו שם תושבים, יהיו שם חיילים במקום תושבים ואנחנו נלחמים על זה עד זוב דם, אין לנו אפשרות אחרת.

<יוסף אדוני: לגבי צער בעלי חיים, אנחנו, החקלאים, בעד חוק צער בעלי חיים.

<יוסף אדוני: אנחנו בעד רווחת העוף, בעת איכות סביבה, בעד שירותי בריאות הציבור, שירותים וטרינריים, אנחנו בעד, אנחנו רוצים את זה ואנחנו דוחפים את זה כבר כמה שנים, אבל יש לנו מנגד את משרד האוצר.

<יוסף אדוני: משרד האוצר מנותק מהמציאות לגמרי, הם לא מבינים שענף הביצים זה לא רק כלכלה והם חייבים להבין את זה, ענף הביצים זה לא רק כלכלה, ענף הביצים זה התיישבות, זה ביטחון המזון, זה ביטחון של המדינה, זה מה שמחזיק שם על הגבול הצפוני 75% מהמגדלים בארץ.

<יוסף אדוני: היישובים שנמצאים שם וחלקם משלמים גם בדם, זה מה שמחזיק אותם, זה עמוד השדרה.

<יוסף אדוני: בלי ענף ההטלה לא יהיו יישובים, לא יהיו חקלאים, לא יהיו בנים ממשיכים.

<יוסף אדוני: אנחנו החזרנו 30% מהבנים הממשיכים שלנו ממרכז הארץ לגליל בגלל המכסות האלה.

<יוסף אדוני: הם באו והתיישבו ובנו את ביתם וקיבלו מכסות.

<יוסף אדוני: האוצר חייב להבין את זה.

<יוסף אדוני: כבוד היושב ראש, אני רוצה לסיים, משפט אחרון.

<יוסף אדוני: יש דרך שיש לגביה קונצנזוס רחב ומשרד החקלאות מוביל אותה גם בדיונים מול האוצר, ולצערנו האוצר לא מקבל אותה.

<יוסף אדוני: אנחנו מקווים שכבוד היושב ראש, תפעיל לחץ על האוצר וכולם ביחד שיממנו את התכנית הזאת, יש לה מימון, יש לה תקצוב, יש לה הכול מסודר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יעקב מרגי: אתה צריך להזדהות, כי אני לא מכיר אותך.

<אבי פנקס: אבי פנקס, יושב ראש העמותה למען חיות משק.

<אבי פנקס: אני שלחתי גם באי-מייל וגם מסרתי עכשיו לחברי הכנסת את הנושאים שלדעתי צריך לשדרג ואני מאוד אשמח אם נעבור על הדברים האלה אחר כך, אבל אני רוצה לדבר על הצד הכספי.

<אבי פנקס: יושב איתנו בעל לול, שמוליק כץ, שעומד לעבור מלול כלובים ללול חופש וזה לא יעלה לו.

<אבי פנקס: אני מדבר על זה כבר חמש שנים ולצערי לא כל כך מקשיבים לזה.

<אבי פנקס: לולי חופש מרוויחים יותר מאשר בלולים - - -

יעקב מרגי: עוד מעט אסף יענה לך, אני מכיר את ההרצאה הקודמת שלו על לולי חופש.

<מרדכי אלקבץ: אבל זה ייקר את מחיר הביצה לצרכן.

<אבי פנקס: בכל אופן זה ייקר קצת, זה יוריד את המחירים משום שהיו מקרים שמפקיעים את המחירים בסופרמרקטים ב-25, 28, ואפשר למכור את זה ב-15 ואז 80% מעם ישראל ייקנו את הביצים האלה ונמצא פתרון גם ל-20% הנותרים.

<אבי פנקס: לדעתי, אם נשמע את בעל הלול, שמוליק כץ, אפשר לבנות, להתגבר על המכשול הכספי של הרפורמה, אפשר לתת הלוואות - - -

יעקב מרגי: את הדיון הזה עשינו בדיון הקודם, אני לא רוצה לחזור עליו, אבל אני אתן לו לדבר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

<משה רודנסקי: שלום, משה רודנסקי, חקלאי.

<משה רודנסקי: כשאני שומע את עורך הדין המכובד אז אני המום לחלוטין, כי נדמה לי שאני יוצא מכאן ומחכים לי פה שוטרים ואני סיימתי בזה.

יעקב מרגי: יש פה הרבה עורכי דין בכנסת, חברי כנסת יעזרו לך.

יעקב מרגי: יש לנו הרבה עיתונאים ועורכי דין.

<משה רודנסקי: ישמרו עליי, זה בסדר.

<משה רודנסקי: 106 שנים החקלאות קיימת בארץ והיא הספקית של האוכל והמזון.

<משה רודנסקי: זה לא דבר חדש, תרנגולות.

<משה רודנסקי: אני עבדתי 27 שנים כמהנדס במשרד החקלאות, בענף הלול, כל השיטות של גידול עופות הן פרי מחקרים נטו בכל העולם, ומספיק, לדעתי, לצעוק שבאירופה זה ככה ופה ככה.

<משה רודנסקי: יש איזה שווייץ אחת, הרי אם אנחנו מייבאים היום כבד, מאיפה אנחנו מייבאים אותו?

<משה רודנסקי: ממדינות שמתעללות.

<משה רודנסקי: מאיפה אנחנו מייבאים את הביצים?

<משה רודנסקי: ממדינות שעברו את ועדת החינוך ואת צער בעלי חיים?

<משה רודנסקי: באמת, בואו נסתכל גם על עצמנו.

<משה רודנסקי: הרי לפני שנתיים כשהייתה צריכה להיות ועדת חינוך, אבל באותו זמן היה 'צוק איתן', ביטלו את הוועדה כדי לא להיות מגוחכים.

<משה רודנסקי: מה, אנחנו נתעסק פה בצער בעלי חיים של עופות כשהבנים שלנו נלחמים?

<משה רודנסקי: לא - - -

יעקב מרגי: זה לא בא על חשבון זה.

<משה רודנסקי: זה בדיוק בא על חשבון.

יעקב מרגי: דיברת טוב עד לפני המשפט האחרון, מה אתה עכשיו מקלקל?

<משה רודנסקי: קודמיך, אלכס מילר, כשהוא קרא את תקנות צער בעלי חיים הוא אמר 'בואו נעצור כאן, שבו, המגדלים, עם משרדי הממשלה, תגיעו להסכמות', ועד שלא יהיו הסכמות בואו לא נרוץ עם הדברים האלה.

<משה רודנסקי: אני מקבל את מה שאמרת, מכיוון שיעבירו כאן את התקנות אחר כך זה בכייה לדורות.

<משה רודנסקי: אמר מנכ"ל משרד החקלאות לפני שתי קדנציות, אם הרפורמה הזאת תגרום למשק אחד להיסגר כשלתי בתכנית.

<משה רודנסקי: מצד אחד חבר הכנסת וקנין מדבר על משקים בצפון, מצד שני הוא מכניס את השותפויות ולולים גדולים, פירושו לסגור את החקלאות.

<משה רודנסקי: אני מציע ללכת בזהירות - - -

יצחק וקנין: איך אתה סוגר?

יצחק וקנין: אתה כנראה לא יודע כמה לולים גדולים - - -

<משה רודנסקי: אני יודע בדיוק, תאמין לי שאני יודע בדיוק.

יצחק וקנין: אז לו אתה יכול לספר, לא לי.

יצחק וקנין: לי אתה לא יכול לספר - - -

<משה רודנסקי: אני יודע בדיוק.

יצחק וקנין: סלח לי, יש כבר לולים של 200,000, 180,000 - - -

<משה רודנסקי: מי צודק?

<משה רודנסקי: מי שצועק יותר חזק?

יצחק וקנין: לא, אתה מספר לו סיפורים.

<משה רודנסקי: אני לא מספר סיפורים - - -

יעקב מרגי: תודה, אתה לא יכול לצעוק.

יעקב מרגי: תקשיב טוב, גם בדבריו של חבר הכנסת וקנין, הוא אמר בשום שכל והוא אמר שצריך לאפשר למי שרוצה.

יעקב מרגי: הוא אמר את זה באחריות, וכל הכבוד, ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: עם כל הסימפטיה והאמפתיה יש גם לקוחות בדרך ויש מדינה ויש כלכלה.

יצחק וקנין: כל אחד יעשה מה הוא רוצה.

יעקב מרגי: גם יוקר המחיה הוא פקטור.

יעקב מרגי: החוכמה היא שצריך למצוא את האיזון בין כל הפקטורים האלה.

יעקב מרגי: מבחינת כל היושבים פה, כל אחד האמת שלו היא המנצחת, ואם נלך עם כל אחד, עם האמת שלו, נגיע למחוזות שאנחנו לא רוצים להגיע.

יעקב מרגי: לכן צריך לדעת לכבד גם דעות של אחרים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

שמואל כץ: שמואל כץ, מגדל ממרכז הארץ.

יעקב מרגי: אתה במרכז הארץ, איפה במרכז הארץ?

שמואל כץ: מושב בארותיים.

יעקב מרגי: אתם יודעים איפה זה בארותיים?

<קריאה: עמק חפר.

יעקב מרגי: תן לי לעשות מבחן בידיעת הארץ.

שמואל כץ: יש לי רק בקשה אחת.

שמואל כץ: אחרי שעברתי על כל הדברים האלה, להצמיד את כל הנושא של היבוא - - -

יעקב מרגי: אצלכם אין סלעים ואדמות טרשים, נכון?

שמואל כץ: אדמת ביצה.

שמואל כץ: מה שאני מבקש, להצמיד את הנושא של היבוא לפי התקנות שיעברו פה ורק יביאו פה, על מנת שמחננו יהיה טהור, רק ביצים שעומדות בתקנות האלה ממדינות שעברו את התקנות האלה.

שמואל כץ: ואז אפשר לעשות.

שמואל כץ: אחרת - - -

יעקב מרגי: השטחים זה מדינות?

שמואל כץ: אני דוגל במשהו אחר, אני לא רוצה להגיד - - -

יעקב מרגי: השטחים זה מדינות?

שמואל כץ: הם לא מדינה - - -

יעקב מרגי: אז בוא אני אספר לך, אני באר שבעי, באמצע שכונה מיושבת יש מרכז שיווק ענק של ביצים שמכניס כמעט לכל בית את הביצים ואף אחד לא יודע מאיפה הם באים.

שמואל כץ: זו בעיה של צוק בר, לא שלי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נכון, אני מסכים איתך שצריך לאכוף גם כניסה.

יעקב מרגי: אי אפשר להחמיר על חקלאי ישראל ולהקל - - - מכסים טפח ומגלים טפחיים.

שמואל כץ: תודה.

יעקב מרגי: ואחרון המגדלים.

<ירון וקרט: אני גר בפקיעין החדשה.

יעקב מרגי: איפה אתה גר?

<ירון וקרט: אני גר במושב פקיעין החדשה, באזור מעלות.

יעקב מרגי: מקום יפה מאוד.

יעקב מרגי: אתם חיים בשכנות טובה עם ה - - -

<ירון וקרט: יש קצת עימותים מדי פעם.

יעקב מרגי: תשתדלו להיות שכנים טובים שם.

<ירון וקרט: משתדלים.

<ירון וקרט: אני קצת מתרגש, סליחה אם אני - - -

יעקב מרגי: זה עובר, אל תדאג.

יעקב מרגי: גם אני הייתי כזה, באתי לכנסת וקלקלו אותי.

<ירון וקרט: לא, אני שומע פה את כל הארגונים, את משרד האוצר, את הירוקים כמובן, אנשים לא מבינים מה המשמעות של מכסת עופות לבן אדם שגר במושב פקיעין, במושב צוריאל, במושב שתולה - - -

יעקב מרגי: אבל אנחנו לא דנים על המכסות, כי יש הסכמה, המכסות נשארות.

<ירון וקרט: כן, הם לא מבינים שהמכסה הבודדת הזאת זה בעצם האוניברסיטה של הבן שלי, זה החוג של הבן שלי.

<ירון וקרט: כדי לנסוע לקחת את הבן שלי לחוג אני צריך לנסוע - - -

יעקב מרגי: זה גם החלוקה שלי בבוקר בבית.

<ירון וקרט: אוקיי, אבל אנחנו, אתה יודע, אזור התעסוקה שלנו מאוד מאוד מצומצם והם לא מבינים, ההורים שלי היום בני 72, זו הפרנסה היחידה שיש להם.

<ירון וקרט: בא האוצר, רוצה להתייעל, הירוקים רוצים לבוא ולעשות מהפכה, מאיפה נביא את הכסף הזה?

<ירון וקרט: מאיפה?

<ירון וקרט: הדבר היחידי הזה, שמפרנס אותנו, שזה מחזיק אותנו מעל קצת לנשום - - -

יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: תעזוב את סוגיית המימון, לו יצויר שפתרנו את סוגיית המימון, אתה מסכים שצריך לטפל בסוגיית רווחת בעלי החיים?

<ירון וקרט: בהחלט.

<ירון וקרט: צריך - - -

יעקב מרגי: בריאות הציבור?

יעקב מרגי: איכות הסביבה?

יעקב מרגי: מסכים?

<ירון וקרט: אבל הם רוצים להעביר תקנות - - -

יעקב מרגי: עזוב, אני שואל אותך שאלות.

<ירון וקרט: מאיפה אמא שלי, שמתקיימת מקצבת ביטוח לאומי, מאיפה היא מסוגלת היום להביא סכומים - - -

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה, אמא שלך, שתהיה בריאה, שתאריך ימים, מקצבת ביטוח לאומי, אם היא המגדלת היא צריכה לסגור את הלול היום, כי היא מתקיימת מ - - - אז בוא - - -

<ירון וקרט: לא, למה אתה אומר - - -

יעקב מרגי: לפעמים תקשיבו לעצמכם.

<ירון וקרט: ה-4,000 שקל שהיא מרוויחה, זה מחזיק אותה מעל, קצת לנשום.

יעקב מרגי: אני בא ואומר לך, ידיד ומכובדי, כרגע סלע המחלוקת הוא סוגיית המימון - - -

<ירון וקרט: יפה, אז הם רוצים להעביר כבר את התקנות - - -

יעקב מרגי: תודה רבה, אתה יכול לתת לי לדבר?

יעקב מרגי: שאלתי שאלה, לו יצויר שאין בעיה של מימון, אתה מסכים לזה שצריך לטפל ברווחת בעלי החיים?

<ירון וקרט: בהחלט.

יעקב מרגי: הגנת הסביבה?

<ירון וקרט: מגיע לשדרג את ה - - -

יעקב מרגי: תודה, אנחנו מסכימים, תודה.

<ירון וקרט: תודה.

יעקב מרגי: יש עוד מי שרצה?

<יוסי וולפסון: המשרד להגנת הסביבה ואולי חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אתה רוצה לנהל לי את הדיון?

יעקב מרגי: אני אתן לה לדבר.

אוסאמה סעדי: עכשיו המגדלים רק מדברים?

יעקב מרגי: תנו לחיות לִחיות, בבקשה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב ראש, רק המגדלים מדברים?

אוסאמה סעדי: כי גם אני מגדל.

יעקב מרגי: יש צער בעלי חיים.

אוסאמה סעדי: אני מגדל, ילדים.

<יוסי וולפסון: אני אקצר, אני גם לא אראה את המצגת או את הסרטון, אני רוצה להגיד כמה מילים.

<יוסי וולפסון: אנחנו פה מ-2009 בעצם בסיפור הזה והתחושה החזקה היא שאין רצון לסדר את הדברים האלה וכל אחד זורק את הדברים מאחד לשני.

יעקב מרגי: יוסי, אני אשאל אותך שאלה.

יעקב מרגי: שמעת את הדברים שלי שאני מחויב להעביר?

<יוסי וולפסון: שמעתי את הדברים.

יעקב מרגי: ועדיין אתה מסופק?

<יוסי וולפסון: אני אגיד.

<יוסי וולפסון: המשפט הבא שלי היה להגיד שאני מאוד שמחתי לשמוע את הרצון להעביר את התקנות האלה במהירות כי אני באמת חושב - - -

יעקב מרגי: הנה אני מצהיר פה, יהיה מימון ויהיו תקנות.

<יוסי וולפסון: אני חושב שבניגוד לסיפור הביצה והתרנגולת לא המימון יביא את התקנות, אולי התקנות יביאו גם מימון.

<יוסי וולפסון: אני לא חושב ש - - -

יעקב מרגי: הנה אני מסכים איתך, התקנות יביאו את המימון ולכן צריך להעביר אותן מהר ולטובת המגדלים, לטובת העניין.

יעקב מרגי: אל תדאג, הן יעברו, איך הן יעברו?

יעקב מרגי: בשום שכל.

<יוסי וולפסון: ומבחינה משפטית, כשהמדינה הודיעה לבית המשפט בשבוע שעבר שיהיה דיון 'ואנחנו מבקשים לעדכן את בית המשפט בעוד 30 יום', אז בית המשפט לא אמר 'אוקיי, תעדכנו אותנו עוד 30 יום', הוא קבע דיון בעוד פחות מ-30 יום כי הסבלנות שם פוקעת - - -

יעקב מרגי: מהפרקטיקה שלי, אל תבנה על זה, לפעמים בית משפט, אחרי שנתן 20 יום בקמצנות, לדיון הבא הם מביאים נימוק והוא נותן להם תשעה חודשים.

יעקב מרגי: אז אל תבנה על זה.

<יוסי וולפסון: אני לא בונה על שום דבר, אני בונה על הוועדה הזאת שתדע ליישם את החוק במהירות.

<יוסי וולפסון: התפקיד שלה זה לדון בשאלה האם התקנות האלה - - -

יעקב מרגי: הגנת הסביבה.

יעקב מרגי: תודה, יוסי.

<גלי דוידסון: העמדה של הגנת הסביבה - - -

יעקב מרגי: תגידי, למה אתם עושים צרות?

יעקב מרגי: אני לא מבין.

<גלי דוידסון: סליחה?

<גלי דוידסון: למה אנחנו עושים צרות?

יעקב מרגי: לא, סתם.

<גלי דוידסון: אנחנו את חילוקי הדעות בינינו לבין משרד החקלאות יישרנו כבר לפני אי אילו שנים ומאז גם אנחנו מחכים להתקנת התקנות.

יעקב מרגי: אני אשאל אותך מה ששאלתי את החקלאות, למה לא הלכתם לאוצר לדאוג לזה?

<גלי דוידסון: אני שוב מזכירה, אני המשרד להגנת הסביבה.

יעקב מרגי: אז מה?

<גלי דוידסון: אנחנו לא אמונים על החוק.

יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך למה, את לא האמנת בתקנות שתיקנת.

<גלי דוידסון: סליחה?

יעקב מרגי: התחושה שלי שהמשרד להגנת הסביבה לא האמין בתקנות שהוא תיקן - - -

<גלי דוידסון: לא האמין?

יעקב מרגי: לא האמין בהן וגם לא חשב שהן הולכות לעבור, כי הוא לא דאג למימון שלהן.

<גלי דוידסון: המשרד להגנת הסביבה סבור שצריכים להסדיר את הנושא הזה, יש לנו הוראות - - -

יעקב מרגי: עם מימון או בלי מימון?

<גלי דוידסון: כמובן עם מימון, היינו חלק מהישיבות.

<גלי דוידסון: הרי כל התקנות התחילו ונבעו מהחלטת ממשלה שבעקבותיה בא בג"צ שבעקבותיו באו התקנות.

<גלי דוידסון: אבל מה שכן ברור זה שצריכים את התקנות האלה.

יעקב מרגי: חן, דבר.

<חן אסף: אני רק רוצה להגיד - - -

יעקב מרגי: לא, יש לי רגישויות.

יעקב מרגי: בוועדה אצלי לא מדברים עם אצבע על בן אדם ולא עונים להם, עונים לפרוטוקול ולי.

יעקב מרגי: הוא ישמע, בדרך אגב הוא ישמע.

<חן אסף: אני באתי מסיור מחברת טיפוח באירופה לפני חודש וחצי, שהם אחראים על 50% מהזן הגנטי בעולם המערבי ושאלתי אותם כמה עופות יש היום על הרצפה, אז הם אמרו לי שבין 10% ל-15% מהשוק זה עופות על הרצפה.

<חן אסף: יש עם זה - - -

יעקב מרגי: מה זה על הרצפה?

יצחק וקנין: זה נקרא ביצי חופש.

<חן אסף: יש עם זה המון בעיות בריאותיות.

<חן אסף: בלול סוללה הביצה מופרדת מהלשלשת וככה היא הרבה יותר בריאה, בלולי חופש קודם כל העופות מאוד מאוד חולים, כמות התמותה שם היא בין 25% ל-30% יותר, זה גם אחרי שאני אומר לכם שדיברתי עם חקלאים בהולנד שמגדלים, כמות הלכלוך של הביצה - - - אתה יכול לחלוק - - -

יעקב מרגי: לא, אמרתי לך, אני יודע מה אני אומר, כולם רוצים לדאוג לשרשרת המזון של הטבע, לנמיות ול - - - דבר.

<חן אסף: כך שאני לא בטוח שזה נכון, כל הסיפור הזה של להוריד - - - אם אנחנו פה דואגים לילדים, מה זה ביצה?

<חן אסף: ביצה זה חלבון עם נאכלות מאוד מאוד גבוהה שחשוב שכל ילד יקבל אותו, כי אחרי זה כולם ייראו כמו באפריקה, רזים עם בטן בחוץ.

<חן אסף: אני שאלתי שם חקלאים, הם אמרו לי במפורש שהם לא מוכנים לקנות ביצים בסופר שגדלות על הרצפה, כי הם מפחדים מכמות החיידקים שנדבקת בביצה ונכנסת לתוך, כי הקליפה היא נושמת.

<חן אסף: למעשה אם בביצה היה מתקן תהליך של עובר, זה היה בלול רבייה, אז הקליפה היא סוג של ממברנה, זו גם הסיבה שלא שוטפים ביצים.

<חן אסף: לכן, אדוני, מעבר לעניין הזה שההורדה של לולי ההטלה לרצפה היא גם יקרה יותר כי היא תייקר את עלות הביצה, הן מייצרות פחות ביצים, התמותה שם הרבה יותר גדולה, כי גם יש שם עניין של הטלה פנימית, אני לא אכניס אותך לכל העניין הזה, כדי לגדל עופות על הרצפה צריך לאמן אותן בלולים מיוחדים על טרמפולינות.

<חן אסף: זה סיפור שלם, אז שיפסיקו קודם כל להגיד - - -

יעקב מרגי: חוקי הטבע לא עובדים על עופות?

יעקב מרגי: מה זה צריך לאמן אותם?

<יוסי וולפסון: מה זאת אומרת?

<יוסי וולפסון: הרי - - -

יעקב מרגי: יוסי, אני אוציא אותך.

<חן אסף: יוסי, מה שאני אומר בדוק.

<יוסי וולפסון: מה שאתה אומר מאוד לא בדוק, מאוד מאוד לא בדוק.

<חן אסף: מאוד בדוק, כולל אחרי שיחה עם ביג דצ'מן, אחת החברות הגדולות בעולם שמייצרות את הלולים האלה.

יעקב מרגי: רגע, חן, אתה בעל לול?

<חן אסף: כן.

יעקב מרגי: באיזה גודל?

<חן אסף: 60,000.

יעקב מרגי: לכן אתה גם משקיע.

יעקב מרגי: גם בפעם שעברה חזרת מנסיעה ללמוד את זה.

<חן אסף: נכון, ואני רוצה להגיד לך שהגידול בקטעים גדולים הוא מאוד מאתגר.

<חן אסף: להערכתי, לעופות פחות טוב מאשר בתאים קטנים, אבל אין מה לעשות - - -

יעקב מרגי: יש לי שאלה כעקרת בית עכשיו, למה לאחרונה החלמון צהוב חזק?

<חן אסף: הנה, יסביר לך האדון מ - - -

יצחק וקנין: נותנים להם - - -

יעקב מרגי: חשבתי שאנחנו מתבדחים כשאתה אומר את זה.

יצחק וקנין: לא, סתם בצחוק, זה תלוי במרכיבים של התערובת.

יעקב מרגי: לא צריך לפחד, לא סלמונלה, לא צהבת, לא כלום.

<חן אסף: לא, כל העניין הזה, מעבר לעניין הזה של הורדת העופות על הרצפה, שייקר את עלות הביצה בצורה דרמטית - - -

יעקב מרגי: איפה המשק שלך ממוקם?

<חן אסף: במושב זכריה.

<חן אסף: אני מזמין את אדוני לבקר.

יעקב מרגי: זה לא רחוק מפה.

יעקב מרגי: באזור בית שמש, האזור שלך.

יעקב מרגי: בדרך מבאר שבע תיכנס לקפה.

יעקב מרגי: בדרך לפה.

<חן אסף: מה שאני בא ואומר זה שמעבר לעניין הזה של עלויות, הגידול על הרצפה, שהעלות שלו היא הרבה יותר גדולה והתמותה שם של העופות היא הרבה יותר גדולה יש את העניין גם שזה לא בריא.

יעקב מרגי: אבל אתה מבין שאתה עומד עכשיו כמו אברהם העברי, כולם מעבר לנהר, אתה עומד פה באומץ מול משרד החקלאות - - -

יצחק וקנין: לא, משרד החקלאות לא אומר את זה.

יצחק וקנין: משרד החקלאות לא אמר ביצי חופש.

<חן אסף: ד"ר, האם הרופא מתנגד למה שאמרתי?

<חן אסף: הוא חושב שאני טועה?

יעקב מרגי: מיד הוא יגיב.

יעקב מרגי: עד ששירה תגיע.

<אורי צוק בר: אני אעשה פיליבסטר עד ששירה תחזור.

<אורי צוק בר: סתם בצחוק.

<אורי צוק בר: הומור, אמרנו.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את ראש המועצה.

<אורי צוק בר: קודם כל משרד החקלאות, בחזון והמטרות שלו, לדאוג לחקלאות, להתיישבות, גם לצרכן וגם לרווחת בעלי החיים.

<אורי צוק בר: אנחנו מביאים מכלול, לכן הבאנו תקנות שיש בהן איזון, הן עברו כבר תהליכים, עברו החלטות ממשלה, עברו את כל התהליכים האלה ולכן אני חושב שזה לא בסדר שמצד הארגונים עכשיו חוזרים שבעה צעדים אחורה ופתאום רוצים לרדת בכלל מגידול בסוללה ולחזור ל - - -

<יוסי וולפסון: אני רוצה שתצביעו על - - -

יצחק וקנין: יוסי, אני אמרתי לך כבר אלף פעם, אתה תמיט אסון על כל ענף ההטלה.

יצחק וקנין: אתה כל הזמן הולך על לולי חופש.

יצחק וקנין: יש סטנדרטים - - -

יעקב מרגי: יוסי וולפסון, אתה רוצה לפוצץ את הדיון?

<יוסי וולפסון: לא - - -

יצחק וקנין: יעקב, עוד דבר על לולי חופש, דבר שהוא חשוב בלולי חופש, חבר'ה, מאיפה ניקח את כל המרחבים האלה?

יצחק וקנין: מאיפה כל הדונמים האלה?

יעקב מרגי: תעבור לעמק חפר.

<קריאה: אדוני חבר הכנסת וקנין, זה לא ב - - -

יצחק וקנין: אנחנו משתגעים על הדיור וזה מדבר לי, יאללה, תשחררו תב"עות.

יעקב מרגי: תודה, איציק.

<אורי צוק בר: התקנות האלה יכלו להיות כבר מאושרות לפני הרבה שנים, בזמן שעוד היה תקציב.

<אורי צוק בר: הן התעכבו בגלל הוויכוחים עם ארגוני צער בעלי חיים.

<אורי צוק בר: ברגע שהסכמנו על משהו הם הלכו שלושה צעדים אחורה.

<אורי צוק בר: עוד דבר, מבחינת התקציב, הגענו ל - - -

דב חנין: רק למען הפרוטוקול, אני לא רוצה כרגע להיכנס לעומק הוויכוח, אבל אני רוצה לתקן אותך, אדוני, בנקודה אחת.

דב חנין: ארגוני בעלי החיים מעולם לא הסכימו לרעיון שאיננו הרעיון של לולים ללא כלובים.

דב חנין: הם לא הסכימו.

דב חנין: יש ויכוח, הוויכוח הוא לגיטימי, אגב, באמת לגיטימי, יש טיעונים, אדוני העלה טיעונים, לי יש תשובות, אם יהיה לנו זמן אולי נמשיך את הוויכוח, אבל זה לא שארגוני בעלי החיים אמרו 'אנחנו מסכימים, אנחנו בעד כלובים' ופתאום נסוגו שלושה צעדים אחורה.

דב חנין: אני אומר את זה רק למען הסדר.

יעקב מרגי: אנחנו לא בדיון הזה בכלל.

יעקב מרגי: הדיון כרגע, יש תקנות, צריך להעביר אותן, צריך למצוא להן את מקורות המימון.

<אורי צוק בר: לכן מה שאני אומר, כל הנושא המקצועי של התקנות היה בוויכוח, היו פשרות מהצד הזה, מהצד הזה, כולנו התפשרנו והגענו לנוסח תקנות שהממשלה הכריעה אותו.

<אורי צוק בר: לכן אני חושב שמבחינה מקצועית צריך להתקדם עם התקנות ולכן שמנו תקנות ושר החקלאות שם תקנות.

יעקב מרגי: כנראה לא הבנת אותי, או שלא נשמעתי תקיף, זה יבוא ביחד.

יעקב מרגי: לא יהיו תקנות בלי כסף וכסף לא יבוא בלי תקנות.

<אורי צוק בר: הכול ברור, מה שאני אומר - - -

<שירה ברגמן: אנחנו מבינים, אנחנו רק רוצים שזה לא - - -

יעקב מרגי: הנה אני אומר לכם, זה יתוקצב בזמן.

יעקב מרגי: זה יתוקצב היום בזמן.

<שירה ברגמן: אני רק רוצה להגיד שזו עמדה שלחלוטין אני מבינה, אני רק אומרת שזה לא אומר שאי אפשר להעביר תקנות בלי תקציב.

יעקב מרגי: שירה, מה לעשות שהפרקטיקה שלי עם האוצר, גם כחבר כנסת, גם כשר בממשלת ישראל, יודע מה זה לתקן תקנות ואחר כך לחפש כסף.

<שירה ברגמן: אני מבינה, זו עמדה לגיטימית, אבל שזה לא - - -

<אורי צוק בר: אפשר רק עוד שלושה משפטים?

יעקב מרגי: אתה מדבר בפעם השנייה.

<אורי צוק בר: לא, אבל כל פעם יש שיחה.

<אורי צוק בר: לכן אני אומר, הנושאים המקצועיים, חשוב לסכם אותם ולא ללכת אחורה בהם.

<אורי צוק בר: לנושא התקציב, לא בורח מזה, אנחנו כבר חודשים רבים מנסים להגיע עם האוצר להסכמות, הייתה פריצת דרך, ברגע שירד הנושא של ביטול מכסות מהשיח נשאר רק להחליט באמת דברים קטנים.

<אורי צוק בר: פתרנו גם את הבעיה של משקים קטנים, האוצר התנגד לקטנים, הצענו פתרון, משרד החקלאות, שתקציב מסוים, סכום מסוים של כ-10% מהתקציב יופנה גם למשק אם הוא נשאר קטן ולכן אין כמעט חילוקי דעות בנושא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: פועל יוצא מהדיון הזה, מה שנראה לי חסר במקרה הזה, מעבר לחוסר כסף, צריך גננת שתחבר בין כל ה - - - אני שואל שאלה, חבר הכנסת וקנין, אתה אמרת שיש התקדמות ואתה חושב שגם המגדלים איתך בגישה שלך?

יצחק וקנין: הערכה שלי, עוד ישיבה או שתיים אנחנו נוכל לסכם.

יעקב מרגי: כמה זמן אתה רוצה?

יעקב מרגי: מגדלים יחד עם וקנין?

יצחק וקנין: חודש ימים אני רוצה.

יעקב מרגי: זה הרבה זמן.

יצחק וקנין: אני רוצה להעביר את זה לפני תקציב המדינה, שאולי אנחנו נמצא לזה פתרון.

יעקב מרגי: הבג"צ ב-24.

יצחק וקנין: הבג"צ יכול - - - תאמין לי, אם אנחנו באמת יוצאים פה בכנות גמורה וגם המגדלים מבינים את גודל השעה שאנחנו עומדים לפניה וגם האוצר, אני מוכן - - -

יעקב מרגי: תקשיבו, אתם מכירים את הילד הקטן שמהסס אם לקפוץ לבריכה?

יעקב מרגי: אני בסיטואציה הזו, אני לא יודע, אני יכול לקפוץ לבריכה.

יעקב מרגי: אני חושב שחודש זה הרבה זמן, אתה רוצה חודש?

יצחק וקנין: חודש, אני רוצה להיות בטוח שאני יכול לגמור את הדברים.

יעקב מרגי: שלושה שבועות לא יספיק?

<שירה ברגמן: הפערים די - - - קיימים, בוא נגיד.

יעקב מרגי: אני שומע.

יעקב מרגי: אני שמעתי היום נכונות - - -

יצחק וקנין: אני כבר גמרתי את המים, אני רוצה להגיד לך שאני לא מודאג - - -

יעקב מרגי: חבר הכנסת וקנין, שירה, אני שמעתי מנגינה שונה, שמעתי באוקטבות שונות, גם מהמגדלים בפעמים קודמות, שומע את חבר הכנסת וקנין, נותן לו קרדיט שהוא ינסה לדחוף את זה, את אומרת שאתם מוכנים - - -

<שירה ברגמן: אנחנו מוכנים ביחד עם כולם.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת חנין.

דב חנין: אני מציע לחברי חבר הכנסת וקנין, אני יודע כמה אתה מחויב לנושא וכמה אתה באמת מתכוון להשקיע בו, אני מציע בכל זאת שלוח הזמנים כן יתחשב במועד שבג"צ הולך לדון.

דב חנין: למה לנו לקחת - - -

יצחק וקנין: תאמין לי, אני - - -

<אורי צוק בר: בג"צ מבקש להתקין תקנות.

יצחק וקנין: בשנה האחרונה אני בעשרות ישיבות, יכולה להעיד על זה שירה, החברים שלי יכולים להעיד שגם איתם ישבתי, ישבתי וישבתי, הפערים קטנים, לא רחוקים.

יצחק וקנין: אני אומר שנוכל לגמור אותם, יש רצון, דיברתי בימים האחרונים גם עם חבריי ואני אומר לך שיש סיכוי שנגיע להסכמה בתוך חודש ימים.

יצחק וקנין: אני לא אומר את זה סתם, יש רצון מצד האוצר, אני גם חייב לומר פה משהו, האוצר רוצה לבוא לקראת העניין, ואני אומר את זה במלוא האמת, זה גם בסכומים שהאוצר שם לטובת הנושא הזה, במיליוני שקלים.

יעקב מרגי: תודה, חבר הכנסת וקנין.

יעקב מרגי: אני אומר לכם מה האופציות שעומדות לפנינו, או להגיע להבנות תוך שלושה שבועות עד חודש, אם לא, אני מביא את התקנות ואני אפיל אותן.

יעקב מרגי: אני אביא אותן להצבעה ואני אפיל אותן, אני אחזיר את הכדור אליכם.

<אורי צוק בר: לא הבנתי.

יעקב מרגי: אני אפיל אותן, הוועדה לא תאשר אותן.

<יוסי וולפסון: נדמה לי שיש רוב בוועדה לאשר אותן, לא?

יעקב מרגי: יוסי, אל יתהלל חוגר כמפתח, תשמע לי.

יעקב מרגי: אני אתן לך קצת צניעות, בסדר?

יעקב מרגי: תעמידו אותי במבחן.

יעקב מרגי: אתה יודע איך מרוקאי מתאבד?

יעקב מרגי: יסלחו לי המרוקאים, איך הוא מתאבד?

יעקב מרגי: הוא קופץ מהאגו שלו.

יעקב מרגי: אל תאתגר אותי להוכיח לך.

יעקב מרגי: אתה רוצה להוכיח לך את זה מיידי?

<יוסי וולפסון: כן, אפשר להעלות אותן להצבעה, אני אשמח שיעלו אותן להצבעה.

יעקב מרגי: אז אתה אנרכיסט, אם ככה, אתה רוצה שבג"צ יידרש לזה בצורה הקיצונית ביותר.

<יוסי וולפסון: לא, אני מנסה ש - - -

יעקב מרגי: יוסי, אני רוחש לך כבוד, אל תלך למחוזות אחרים.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע סיכום סופי, חבר הכנסת וקנין, למה הגענו?

יצחק וקנין: אני אומר, תנו לי חודש ימים, אני אפשר בין הצדדים ואני מאמין שאני יכול להגיע להסכמה.

יצחק וקנין: אני אומר את זה באחריות, אני יכול להגיע להסכמה.

יצחק וקנין: אני אשתף את ראשי הרשויות, אני אשתף את כולם, נעשה מאמץ כולנו ביחד, אני אומר את זה גם לאוצר ואני אומר שהפערים הם קטנים, הם לא גדולים.

יעקב מרגי: הישיבה הבאה שהכי קרובה ל-1 בדצמבר, אני מביא את התקנות להקראה, מה התוצאות בסוף?

יעקב מרגי: אני לא יודע מה יהיה, אבל אני אומר לכם, אל תעמידו אותי במבחן.

<מרדכי אלקבץ: אני אומר, אם התקנות האלה יעברו בלי כסף אנחנו ב - - -

יעקב מרגי: אמרת את זה.

<מרדכי אלקבץ: אבל האוצר, אנחנו יודעים שהאוצר לא מתכונן להביא כסף.

<מרדכי אלקבץ: אנחנו, כולם ביחד נעשה את הכול שהוא יביא את הכסף.

<מרדכי אלקבץ: האוצר לא מוכן להביא את הכסף.

<שירה ברגמן: אני כאן, אני אשמח להתייחס.

יעקב מרגי: שירה אמרה שה - - -

<מרדכי אלקבץ: ואנחנו נעמוד בין הפטיש לסדן.

יעקב מרגי: תודה, שמענו.

יעקב מרגי: זה לא מה ששירה אמרה.

<שירה ברגמן: נראה לי שאמרתי בצורה מאוד ברורה שאנחנו מבינים שיש כאן שיח עם משמעויות תקציביות מאוד גדולות, אני אגיד גם שבמידה שהתהליך הזה היה נפרש על פני מספיק שנים היה אפשר גם לעשות את זה בלי תקציב, אבל אנחנו רוצים לעשות אותו מהר ולכן אנחנו - - -

יעקב מרגי: הישיבה הכי קרובה ל-1 בדצמבר תהיה ישיבה בתיקון התקנות.

יעקב מרגי: נקודה.

יעקב מרגי: תודה.