ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 335, 2016-11-02 09:15

איתן כבל: בוקר טוב לכולם, אנחנו פותחים את הישיבה, גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, דובר, רשמת, חברותי וחברי חברי הכנסת, קצת באיחור, לצערנו, באמת עקב יום קצת לא שגרתי.

איתן כבל: כל פעם אנחנו חושבים שכבר ראינו הכול, גם בכבישים, לצערי.

אוסאמה סעדי: זה התחיל באסון, אדוני היושב-ראש, בכפר ג'ת שני הרוגים צעירים על הבוקר.

איתן כבל: וואו.

איתן כבל: אז בואו, חברים, נתכנס פנימה לתוך הדיון.

איתן כבל: הנושא של הדיון הזה הוא נושא שנוגע לרצון ראש הממשלה לסגור, או יותר נכון לא להוציא מן הכוח אל הפועל את כל אשר עשינו כאן, ובעצם לסגור את התאגיד.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לפתוח בכמה מילים, לאחר מכן אני רוצה שהדיון יהיה בצורה הבאה:

איתן כבל: בראש ובראשונה אני ארצה שמנכ"ל התאגיד או מי מטעמו או היושב-ראש יציג מצגת ממוקדת ממש בקצרה, ולאחר מכן אנחנו נשמע את נציגי האוצר.

איתן כבל: נציגי האוצר כבר כאן.

איתן כבל: אני מדבר על שירה, היא דיברה אתי.

איתן כבל: גם כולם כמו כולם בתוך הכניסה.

איתן כבל: אני מניח שהיא תספיק להגיע ותציג את התפיסה הכלכלית, כי אנחנו כאילו עוסקים בתפיסה כלכלית, אבל אין מה לעשות, בואו נשחק את המשחק, איך אומרים, כמו שהוא.

איתן כבל: ולאחר מכן כמובן נאפשר לחברי הכנסת, כי חשוב לי שקודם כול הדברים יונחו כאן בפנינו.

איתן כבל: ולאחר מכן כמובן נפתח את הדיון.

איתן כבל: אני רק רוצה שתיקחו בחשבון שלצערי באחת-עשרה אנחנו סוגרים את הדיון, אז לא יהיו מונולוגים ארוכים.

איתן כבל: המונולוג הכי ארוך יהיה שלי, וגם הוא יהיה קצר באופן יחסי.

עפר שלח: את זה אנחנו יודעים.

איתן כבל: אני יודע את זה מעצמי.

איתן כבל: אפילו לא צריך להגיד לי.

עפר שלח: קח זמן.

איתן כבל: תודה, עפר.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, בוקר טוב לכולם, אני רוצה לגשת מייד לעניין.

איתן כבל: אני עובד בבית הזה כבר שנים ארוכות.

איתן כבל: אני לא אדם תמים.

איתן כבל: אי-אפשר להאשים אותי שאני צמחוני.

איתן כבל: ראיתי כבר שטיקים וטריקים ותרגילים מסריחים יותר או פחות, כולנו פוליטיקאים.

איתן כבל: ואיך אומרים: מי שלא אוהב את ריח המטבח לא בחר במקצוע הנכון.

איתן כבל: אבל האמת, אני נשבע לכם, כזה דבר עוד לא ראיתי.

איתן כבל: מעשה כל כך ציני, כל כך נכלולי, כל כך אופורטוניסטי.

איתן כבל: אני לא במחנה של ראש הממשלה נתניהו, אבל גם כשהוא פעל הפוך לחלוטין ממה שאני מאמין, לא חשבתי לרגע אחד שהוא לא רוצה בטובת העם, בטובת המדינה.

איתן כבל: כן, חשבתי שהוא שוגה, שהוא טועה, שהוא מוביל אותנו בדרך לא נכונה, אבל אף פעם לא חשבתי שהוא מוכר את המדינה, שהוא עושה מה שבראש שלו, ושתלך המדינה לעזאזל.

איתן כבל: זו הפעם הראשונה, ודווקא בדבר לא מי יאמר דרמטי, זה לא איראן, זה לא שלום, דווקא בדבר הקטן הזה לכאורה, אני חושב שראש הממשלה שורף את הבית.

איתן כבל: זו סיסמא יפה לומר לנתניהו, עד כאן, אבל זה גם צו חיים.

איתן כבל: זה לא עניין של כן תאגיד או לא תאגיד.

איתן כבל: ראש ממשלה מוביל מהלך שלא הובילו לפניו עשרות שנים.

איתן כבל: ומי כמוני יודע כמה זה היה מהלך אמיץ לסגור את רשות השידור.

איתן כבל: עוד בהיותי שר בממשלה לחמתי על הקמת תאגיד שידור עצמאי ציבורי.

איתן כבל: והנה, כמה שבועות לפני שהוא עולה לאוויר, לסגור אותו.

איתן כבל: למה?

איתן כבל: כי בא לו?

איתן כבל: כזה דבר עוד לא ראיתי.

איתן כבל: יותר ממה שאני חרד מהרגע הזה שראש ממשלה מוכר את המדינה ושורף את הבית כי ככה בא לו, אני חרד מהשתיקה.

איתן כבל: ותסלחו לי, חברי העיתונאים, אלא שכאן, ואלה שצופים בנו ואלה שלא, כן, גם אתה בתאגיד, למה אתם שותקים?

איתן כבל: למה אתם שותקים?

איתן כבל: למה אתם שותקים?

איתן כבל: איך אתם לא מרעידים את הרחובות?

איתן כבל: מחשיכים את המסכים?

איתן כבל: הדמוקרטיה היא לא העניין שלכם?

איתן כבל: רק הסקופים?

איתן כבל: איפה הסולידריות שלכם?

איתן כבל: איפה השליחות שלכם?

איתן כבל: תסלחו לי, חברי העיתונאים, בפעם הראשונה מזה שנים אני מביט לכם בעיניים ואומר לכם: הפכתם פוליטיקאים, ציניים במידה, עשיתם לנו בית-ספר.

איתן כבל: אנחנו המבוגרים האחראיים בסיטואציה הנוראה הזו.

איתן כבל: אנחנו.

איתן כבל: לא אתם.

איתן כבל: תתעוררו, תוציאו את הידיים מהכיסים, צאו להילחם על הדמוקרטיה, על הסולידריות.

איתן כבל: הפקרתם אותנו, הפוליטיקאים, לעשות את המלחמה הזו לבד.

איתן כבל: הפקרתם, ואתם מפקירים את עצמכם גם.

איתן כבל: אני נשבע, במאבק הזה אלחם עד נשימה אחרונה, אעשה כל מה שאני צריך, בלי חשבון קולגיאלי לחברים בבית הזה, לפקידים בכירים.

איתן כבל: אעשה דברים שלא עשיתי שנים, בידיים חשופות, כי אין מלחמה צודקת מזו על הבית שלי, על המדינה שלי, על הדמוקרטיה.

איתן כבל: אני פונה אליכם העיתונאים, אל תפקירו אותנו הפוליטיקאים במלחמה הזו על הבית, תנו יד, תנו את הנשמה.

איתן כבל: מסירות נפש?

איתן כבל: אני מתכוון למסור את נפשי במאבק הזה, ואני מקווה שלא אהיה לבד.

איתן כבל: ואני רוצה לומר במשפט אחרון, סימס לי הבוקר מנכ"ל משרד התקשורת שהוא לא מתכוון להגיע לדיון כי קורא הוא ציוצים, והוא קורא מסרונים, והוא קורא הודעות בפייסבוק.

איתן כבל: אני אומר, כמובן שאני לא יכול לפנות אליך, רן, לא נהרוג את השליח, אבל זה לא מקובל עלי.

איתן כבל: זה לא צריך להיות מקובל על הבית הזה.

איתן כבל: ואני גם אגיב בעניין הזה בחומרה רבה.

איתן כבל: אין שום סיבה שפקיד בכיר, ככל שיהיה, לא יתייצב כפי שמצופה ממנו.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: בבקשה, גיל.

<גיל עומר: בוקר טוב לכולם, אנחנו נמצאים פה בעצם כדי לדבר על המוכנות של התאגיד.

<גיל עומר: מועצת התאגיד חתמה על מסמך מוכנות, ואנחנו התבקשנו לבוא הנה ולהציג את המוכנות שלנו לעלייה לשידור ב-1 בינואר.

<גיל עומר: וזה מה שאני אעשה בדקות המועטות הקרובות, משום שזה מה שנתבקשנו.

<גיל עומר: המשימה שהטלתם עלינו, אתם המחוקק, היא להקים כלי תקשורת מגוון, עצמאי, מקצועי, הוגן, שוויוני ומאוזן, שיעניק שידור ציבורי לכלל הציבור במגוון פלטפורמות.

<גיל עומר: אני חייב לומר שבאנו למשימה הזו וראינו בה הזמנה והזדמנות.

<גיל עומר: הזמנה משום שקראו לנו ליצור דבר חדש, והזדמנות להזמין את כלל החברה לשידור ציבורי חדש בעל סדר-יום חדש, עם כוח-אדם מגוון, מאוזן, וזה מה שעשינו.

<גיל עומר: אנחנו באמת מאמינים שמכתב המוכנות שלנו והיכולת שלנו לעלות לשידור ב-1 בינואר מהווה הזדמנות למסע תקשורתי חדש, עצמאי ונקי, בארגון שיש לו מערך ותרבות ארגונית שונה מכל מה שהיה עד היום בכלי התקשורת הציבוריים.

<גיל עומר: ואני רוצה לפרט עכשיו את הפרמטרים שנמצאים במכתב המוכנות שלנו, שנשלח גם לוועדה על-פי דרישת החוק.

<גיל עומר: הפרמטרים השונים בהם אנחנו מוכנים ועל-פיהם מועצת התאגיד על כל חבריה פה אחד – ואני מזכיר, מועצה שנבחרה על-ידי ועדה ציבורית שהוקמה על-ידי השר ארדן, מועצה שבראשה עמד שופט, והיא לחלוטין ועדה שהוקמה מטעמו.

<גיל עומר: הנקודות שאנחנו מדברים עליהם במוכנות: קודם כול מוכנות ניהולית – המועצה מאוישת; 12 חברים מונו; כל תפקידי ההנהלה; גובשה אסטרטגיה; גובש – ואני אתייחס לזה בהמשך – לוח שידורים אושר; תקציב ותוכנית עבודה.

<גיל עומר: אנחנו גם מוכנים בכל הפרמטרים הטכניים וההנדסיים – יש לרשותנו כ-2,000 מטר אולפנים שמפוזרים בירושלים, מודיעין, תל-אביב, חיפה.

<גיל עומר: האולפנים האלה כולל מוכנות לשדר את "קול ישראל" מירושלם ב-1 בינואר כפי שדרש מאתנו החוק וכפי שנעשה שינוי בחקיקה.

<גיל עומר: אנחנו ב-1 בינואר יכולים, ונשדר את "קול ישראל" מירושלים.

<גיל עומר: התאגיד גם רכש את משכן הקבע שלו, והמקום יהיה מוכן לפעילות כפי שהתחייבנו בפני הוועדה.

<גיל עומר: יש לנו מוכנות מלאה לשידורים של 24/7 מבחינה טכנית, ותוכנית בשגרה ובחירום.

<גיל עומר: תקציב ההקמה שלנו עומד על 350 מיליון שקלים, ויש בו חריגה של אפס שקלים.

נחמן שי: התחייבתם על הוצאת 350 מיליון שקל?

נחמן שי: כלומר, חתמתם חוזים על 350 מיליון שקל?

<גיל עומר: יש לנו הסכמים חלוטים על כל הדברים האלה.

<גיל עומר: אני לא יודע להגיד לך אם יש איזושהי רזרבה כזאת או אחרת.

נחמן שי: אני שואל אם אפשר לסגת מההסכמים האלה.

<גיל עומר: יש לנו הסכמים חלוטים על דברים - - -

אוסאמה סעדי: ה-2,000 מטר זה בשכירות?

אוסאמה סעדי: המבנה.

נחמן שי: לא, בעלות, אני חושב.

<אלדד קובלנץ: רכשנו מבנה בכנפי נשרים 35 בירושלים.

אוסאמה סעדי: אבל ה-2,000 מטר, מה שאמרת במודיעין, בירושלים ובתל-אביב, זה כבר בשכירות?

אוסאמה סעדי: יש חוזי שכירות חתומים?

<אלדד קובלנץ: כן, ודאי.

אוסאמה סעדי: לאיזו תקופה?

<גיל עומר: שנתיים.

<גיל עומר: אנחנו עוברים לנושא של מוכנות כוח-האדם.

<גיל עומר: ופה אני רוצה להדגיש בצורה הכי הכי הכי ברורה, באנו למשימה הזו עם מטרה ברורה – להקים גוף תקשורת מגוון שנותן את מגוון הדעות שנמצאות בחברה הישראלית, מגוון של מגישים, שדרים, עורכים.

<גיל עומר: אני אומר לכם באחריות, תאגיד השידור הישראלי, אין עוד כלי תקשורת במדינת ישראל שהוא כל כך מגוון ונותן כל כך הרבה גיוון בדעות ובייצוג של האוכלוסייה.

<גיל עומר: אני לא מכיר כלי תקשורת כזה במדינת ישראל.

<גיל עומר: חד וחלק.

אוסאמה סעדי: יש פילוח על 556 העובדים?

איתן כבל: חבר'ה, אני מבקש, זה לא דיון.

איתן כבל: אני רק נותן לו להציג.

אוסאמה סעדי: אלו שאלות הבהרה.

אוסאמה סעדי: הוא מדבר על גיוון.

אוסאמה סעדי: לחסוך את השאלות.

איתן כבל: ברור לי.

איתן כבל: אחר כך אפשר לקבל את כל הנתונים.

<גיל עומר: אני אומר בעניין הזה שבתאגיד עובדים דתיים וחילוניים, עולים וותיקים, חרדים, ערבים, מזרחיים, אשכנזים, באמת כלי התקשורת המגוון ביותר שאני מכיר.

<גיל עומר: מספיק לבוא למשרדים ולראות איך עובדים, ולפעמים הדברים נראים בעיניים.

<גיל עומר: זה כל כך בולט, זה כל כך ברור, שהדברים האלה הם באמת – כל אמירה אחרת צריכה לרדת מהשולחן.

אוסאמה סעדי: אבל אני שואל על 556 עובדים שכבר חתומים, האם אתה יכול לתת לנו מה האחוז של העובדים הערבים?

איתן כבל: חבר'ה, סליחה, אני מבקש.

איתן כבל: אני רוצה שגם תינתן לכם אחר כך הזכות.

אוסאמה סעדי: אבל אני שואל, יכול להיות - - -

איתן כבל: הדיון עכשיו הוא לא דיון עומק במשהו.

<לאה ורון: תרשמו את השאלות.

<לאה ורון: אחר כך הוא ישיב בצורה מסודרת.

איתן כבל: תרשמו את השאלות.

איתן כבל: אחר כך, אין לי בעיה.

אוסאמה סעדי: לשאול אחרי זה?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: כל אחד יגיד את הדברים.

איתן כבל: אני לא רוצה - - -

<אלדד קובלנץ: 75 מתוך 550 עובדים הם עובדים מהאוכלוסייה הערבית.

<גיל עומר: בתאגיד חתומים 556 עובדים, 65 עובדים נוספים נמצאים בשלבי משא-ומתן מתקדמים, 56 מהחתומים עד כה הנם עובדי רשות השידור.

<גיל עומר: חשוב להדגיש שהליך הגיוס התבסס על כללים שוויוניים, שקופים, שהוכנו בתיאום עם נציבות שירות המדינה.

<גיל עומר: הליך המיון מפוקח על-ידי השופט בדימוס עזרא קמא.

<גיל עומר: קיבלנו אלפי - - -

יגאל גואטה: זה לא היה כל כך שוויוני.

יגאל גואטה: בוא, בוא, זה לא התחיל שוויוני לגמרי.

איתן כבל: יגאל, טיפלנו בדברים.

איילת נחמיאס ורבין: יגאל, רמי סדן הלך.

איתן כבל: אתה יודע, נכנסנו לעניין, ליווינו, היה כאן דיון.

יגאל גואטה: כשאתה אומר שזה 100% שוויוני אז אתה מפספס את המטרה.

יגאל גואטה: זה לא התחיל שוויוני.

איתן כבל: תודה.

יגאל גואטה: גם המועצה עצמה לא קמה שוויונית.

איתן כבל: תודה, יגאל.

יגאל גואטה: יש בה כמעט אפס ייצוג למזרחיים, אז בוא - - -

<קריאה: או, עוד פעם.

איתן כבל: חבר'ה, אני לא רוצה לפתוח את הדיון למקום שלא זו הכוונה.

איתן כבל: ויש מי שרוצה, יגאל, וחברי חברי הכנסת, שנוציא את הדיון למקומות שלא אמורים אנחנו להוציא.

יגאל גואטה: אנחנו לא נפספס את העיקר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני בטוח, יגאל.

<גיל עומר: קיימנו במהלך התקופה 2,000 ראיונות אישיים, והשכר הממוצע בתאגיד הוא 13,500 שקלים.

<גיל עומר: יש פה טבלה, אני לא אכנס, כי נגעתי בדברים לגבי כוח-האדם.

<גיל עומר: ביום התחילה נעמוד על 700 עובדים, כאשר כמו שאמרתי, אנחנו מוכנים לשידור.

<גיל עומר: מבחינת התכנים – מועצת התאגיד אשרה את לוחות השידור לרדיו, לטלוויזיה, לדיגיטל.

<גיל עומר: יש לנו מחויבות של 139 מיליון שקל לדברים שכבר נמצאים בתהליכים, יש 139 שקל בהפקות חוץ.

<גיל עומר: סך הכול עד סוף 2017 ההשקעה בהפקות מקור עומדת על 300 מיליון שקל.

<גיל עומר: ופה חשוב לומר, התאגיד מחויב לכך שההשקעה הגדולה שהמדינה עושה בו, הכספים שמושקעים בו יחזרו לאזרחים.

נחמן שי: רגע, רק תסביר, ה-139 זה חלק מה-300?

איילת נחמיאס ורבין: זה מה-350?

<גיל עומר: ה-139 זה עכשיו, ה-300 זה עד סוף 2017.

באסל גטאס: ועל-פי תקציב שאושר?

<גיל עומר: על-פי תקציב שאושר.

באסל גטאס: אושר כאן בוועדת הכספים?

<גיל עומר: ועדת הכספים, למיטב ידיעתי לא מאשרת את התקציב של התאגיד.

איתן כבל: לא הפעם.

איתן כבל: הוצאנו את זה כדי שלא תהיה שליטה.

איתן כבל: לא שזה עוזר.

איתן כבל: מוצאים לזה - - -

איילת נחמיאס ורבין: שלא תהיה נגיעה פוליטית.

איילת נחמיאס ורבין: זה חלק מההתחייבויות החלוטות?

באסל גטאס: מאיפה הכסף יבוא?

איתן כבל: זה כבר חוק.

איילת נחמיאס ורבין: זה מהחלוטות.

איתן כבל: כן, יש הליך אוטומטי.

באסל גטאס: אני רוצה שהוא יתמודד עם טענות ביטן שזה יותר זול.

איתן כבל: לזה יש את שירה כאן, סגנית ראש אגף התקציבים, היא תתעסק עם השאלות האלה, ברשותכם.

<גיל עומר: גם פנינו להקמת שתי תחנות רדיו מקוריות חדשות בפנייה שלנו למוכנות, גם רדיו לחרדים, וגם רדיו לצעירים.

<גיל עומר: החדשות מופקות על-ידי התאגיד, 100% הפקה עצמית.

<גיל עומר: תוכניות בענייני היום – בשנתיים הראשונות אתם המחוקקים אישרתם לעשות מיקור חוץ, נשתדל שזה יהיה הרבה פחות זמן.

<גיל עומר: הדיגיטל שלנו עובד כבר חודשים לא מעטים עם הצלחה מאוד מאוד גדולה עם שמונה מיליון צפיות בדיגיטל.

נחמן שי: תישארו בדיגיטל.

<גיל עומר: לגבי מוכנות תקציבית – התקציב הכולל של התאגיד עומד על 740 מיליון שקל.

<גיל עומר: כמו שאמרתי מקודם, האמונה שלנו, על בסיסה כל הפעילות שלנו, זה שאנחנו מחויבים להחזר עיקר התקציב המושקע לצופה בדמות תוכן איכותי ושימת דגש על הפקות מקור.

<גיל עומר: עלויות השכר שלנו עומדות על כרבע בלבד מהתקציב.

<גיל עומר: 220 מיליון שקל להפקות חיצוניות.

<גיל עומר: התאגיד יהווה מקור פרנסה ישיר ועקיף לכ-2,300 משפחות, כי הרי תמיד יש הפקות, יש דברים, תמיד יש מעגלים שניים ושלישיים.

<גיל עומר: במוכנות התפעולית שלנו אני מציין שעשרות מכרזים והתקשרויות בוצעו או בהליכי סיום.

<גיל עומר: בתחומי הנדל"ן, מכירות פרסומות, הפצת השידורים, תמלוגים, טכנולוגיה.

<גיל עומר: והשורה התחתונה היא חד-משמעית וברורה, אנחנו מוכנים לשידור ב-1 בינואר 2017.

<גיל עומר: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אני מודה לך.

אוסאמה סעדי: אפשר רק לשאול על החוזים של 556 העובדים מבחינה משפטית?

אוסאמה סעדי: ברגע שהם חתומים על חוזים אז מה דין החוזים האלה?

איתן כבל: סליחה, בוא נקבל את כל התשובות לפי סדר הדיון.

איתן כבל: לפחות לאותן שאלות שאמורות באופן טבעי לצוץ ולצוף אני מקווה שנצליח לתת תשובות.

איתן כבל: אז קודם כול שירה גרינברג סגנית ראש אגף התקציבים תציג עד כמה שאפשר את הצד התקציבי, לאחר מכן אפי מלכין סגן הממונה על השכר יציג את הצד של ההתקשרות עם העובדים בשני המובנים, עובדי רשות השידור ועובדי התאגיד החדש.

איתן כבל: אני מקווה שאחרי זה נקבל תמונה מקפת שאחר כך יהיה אפשר לשאול עליה את כל השאלות ולומר את כל האמירות.

איתן כבל: שירה, בבקשה, להיות ממוקדת.

<שירה גרינברג: בוקר טוב, התקציב כפי שהוצג על-ידי התאגיד מתוקצב בעצם כבר בתוך חוק התקציב.

<שירה גרינברג: נשאלתי כאן על-ידי חברי הכנסת, אנחנו אומרים בצורה ברורה, ואנחנו גורמים מקצועיים ומסתכלים אך ורק על עלויות תקציביות, וזה מה שאני מביאה בפניכם כרגע.

<שירה גרינברג: אם התאגיד בעצם נסגר יש לכך עלות תקציבית של 370 מיליון ש"ח בשנה.

באסל גטאס: בשנה או השנה?

<קריאה: כל שנה?

<שירה גרינברג: לא, 370 מיליון ש"ח כל שנה, כשאנחנו מסתכלים על השנים בעתיד.

אוסאמה סעדי: כמה זמן?

אוסאמה סעדי: כמה שנים?

<שירה גרינברג: כלומר, אם מסתכלים כל שנה על הבסיס, אם מסתכלים על עשר שנים מדובר על 3.7 מיליארד ש"ח.

איילת נחמיאס ורבין: שירה, את חייבת להבהיר את זה.

איילת נחמיאס ורבין: זה 370 מיליון - - -

באסל גטאס: זה מיליארד?

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, רגע, איילת, זה לא ילך, סליחה.

דב חנין: באסל, זה התקציב.

איתן כבל: חברים, עוד לא אותתה שהיא עולה לכביש, כבר כולם שואלים אותה שאלות.

עיסאווי פריג': שתסביר.

באסל גטאס: זאת ועדת הכלכלה לא ועדת תקשורת.

איתן כבל: זה גם וגם.

מיקי רוזנטל: תנו לה לדבר.

איתן כבל: כל אשר אני מבקש בשלב הראשון, כל אחד מה שלא ברור לו שירשום.

איתן כבל: את בשלב הזה, שירה, לא עונה לאף אחד.

איתן כבל: את עונה לבקשה שלי להציג את התקציב מנקודת המבט שלכם.

איתן כבל: אם יש אנשים שמתפעלים לצד א' או לצד ב' זה לא עניינך בשלב הזה, את מציגה את הדברים כמו שהם.

איתן כבל: תודה.

<שירה גרינברג: תודה.

<שירה גרינברג: כפי שציינתי, במידה שהתאגיד בעצם ייסגר יש לכך עלות תקציבית של 370 מיליון שקלים כל שנה.

<שירה גרינברג: כלומר, תקציב בבסיס התקציב מה שנקרא בשיח שלנו.

<שירה גרינברג: ויש כמובן סכנה גם להכנסות המדינה מהנכסים בשווי 1.7 מיליארד, שאלו הנכסים בגין שרונה, רוממה ושערי-צדק, שכמובן זה תלות של פינוי העובדים.

<שירה גרינברג: ולכן אני אומרת שזה מוטל בעצם כתלות בפינוי הנכסים בהיקף של 1.7 מיליארד ש"ח.

<שירה גרינברג: וכמובן שישנן עלויות נוספות שיכולות להיות כתוצאה מחשיפות כאלה ואחרות, אבל לזה נוכל להתייחס רק אם יהיו מתווים ברורים שנוכל לאמוד.

<שירה גרינברג: תודה.

נחמן שי: זה לא ברור, איתן.

עיסאווי פריג': זה לא ברור, אני לא מבין מה המתווה.

איתן כבל: קודם כול זה לא ועדת הכספים שנצלול.

עיסאווי פריג': זה כיף לצלול.

איתן כבל: כל מה שאני רוצה, שירה, שתתני בבקשה כדי שאנשים כאן יבינו – הרי על מה הוויכוח?

איתן כבל: יש מי שמציג מתווה ונתונים אחרים שכאילו איך אומרים?

יעקב פרי: חיסכון גדול.

איתן כבל: חיסכון גדול.

איתן כבל: ומי יכול לעמוד מול חיסכון?

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס עכשיו.

איתן כבל: אני רוצה שבחשבון שלכם, בלי שתגידי סעיף תקציבי א' ונתחיל לצבוע סעיפים, אלא שהחשבון שעשיתם לגבי המשמעות של העלות התקציבית השנתית על בסיס התקציב.

<שירה גרינברג: העלות שאנחנו בעצם מציגים היא תוצאה של עלויות שכר שמתחלקות בפערי שכר כיום בין התאגיד לבין רשות שידור, כמויות של עובדים שבעצם משליכים על השכר, אופן התפעול של התאגיד אל מול אופן התפעול הקיים היום של רשות שידור, וכמובן איחוד של כל הגופים, לרבות החינוכית וכו'.

<שירה גרינברג: כלומר, אלה העלויות.

<שירה גרינברג: והתייחסתי לנושא הנכסים, שזה נגזר כתוצאה מפינוי הנכסים.

יעקב פרי: רק שנבין, אם רשות השידור במתכונתה הנוכחית נשארת והתאגיד נסגר - -

נחמן שי: ממשיכה, אז קופה המדינה צריכה לתת.

יעקב פרי: - - אז הקופה צריכה לתת 370 מיליון שקל לשנה?

יעקב פרי: זה מה שאת אומרת?

עיסאווי פריג': זה לא נכון.

איתן כבל: עיסאווי, תודה.

<קריאה: בנוסף לתקציב רשות השידור?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: אני מנסה להבין.

איילת נחמיאס ורבין: מנסים לחדד.

איתן כבל: בבקשה.

<שירה גרינברג: ייגזרו מכך עלויות פרמננטיות לבסיס התקציב, כשכל שנה צריך יהיה לממן על-פי התחשיבים שלנו כיום, על-פי המצב כיום 370 מיליון שקלים, בעצם כ-400 מיליון שקלים לאורך כל שנה.

<שירה גרינברג: וכמו שאמרתי, כאשר יוצג מתווה ברור נוכל להתייחס אליו באופן ספציפי.

איילת נחמיאס ורבין: לשאלה איך.

<שירה גרינברג: אנחנו מתייחסים לשאלה כרגע: אם התאגיד כרגע נסגר ורשות שידור ממשיכה בעצם לפעול, אז אנחנו מדברים על העלויות האלה.

באסל גטאס: לעלויות שוליות.

מיקי רוזנטל: שזה לא כולל חשיפות לתביעות.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': - - -

איתן כבל: סליחה, עיסאווי, יגיע תורך, נשמה, תגיד את מה שאתה רוצה.

<שירה גרינברג: נוכל להתייחס לעלויות הנוספות כמו שציינתי כשתהיה הצעה ממש רלוונטית.

איתן כבל: שירה, תודה.

איתן כבל: אפי מלכין, בבקשה.

איתן כבל: מה שאני מבקש, אתה סגן הממונה על השכר, אחת הנקודות המרכזיות, הייתי שותף – דרך אגב, לכל אלה שפתאום דואגים לעובדים יותר מאחרים, אני רוצה להזכיר שכשניהלו את המשא-ומתן, נציגי הליכוד בתוך הכנסת, בוועדה, הגיעו להסכם לאין שיעור יותר בעייתי ויותר קשה עבור העובדים.

איתן כבל: ובאמת, הוועדה הזו בראשותי יחד עם חברים נוספים שנמצאים חלקם פה יצרנו מצב אחר לגמרי.

איתן כבל: לכן, בוא לא נשחק.

איתן כבל: הרי כשאני מנהל כאן את הדיון זה סוג של פסאדה.

איתן כבל: הרי ברור שהעניין הוא לא עובדים ותקציב, ופתאום הייתה הארה לאנשים.

איתן כבל: אבל יחד עם זאת, בואו נשחק את המשחק.

איתן כבל: אני אומר את הדברים - -

איילת נחמיאס ורבין: שוויי-שוויי.

איתן כבל: - - כמו שהם.

זהבה גלאון: למה?

זהבה גלאון: למה לשחק את המשחק?

איתן כבל: כל אחד מכם יאמר כמובן, גם אני אמרתי את הדברים שלי בצורה ברורה, אבל בהתייחסות גם על הצד המקצועי, אני רוצה שהדברים יונחו.

איתן כבל: אפי, מה שאני מבקש - - -

<עמית ליאור: - - -

איתן כבל: עמית, יגיע תורך.

<עמית ליאור: רוצים להקים אותי.

<עמית ליאור: אני נציג ציבור יחיד שיושב פה ליד השולחן.

<עמית ליאור: אני לא אקום, זה שולחן של הציבור.

<עמית ליאור: נציג ציבור צריך להיות פה.

איתן כבל: עמית, סליחה.

איתן כבל: עמית, בבקשה, קום, חברי כנסת, עזוב, זאת לא הבעיה.

איתן כבל: יחזירו אותך, אל תדאג.

איתן כבל: תודה.

<עמית ליאור: רק מתוך כבוד אליך, איתן.

<עמית ליאור: זה לא מקובל עלי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מבין, אבל בבקשה.

אילן גילאון: עמית, בוא לכאן.

<קריאות: - - -

איתן כבל: עמית, בוא לא נלך – סליחה.

איתן כבל: על הפרוצדורה עכשיו נבלבל את המוח?

איתן כבל: שים לך כיסא, שב ליד חבר הכנסת פריג', וסגרנו עניין.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, חבל שאין שביתה היום בגנון.

איתן כבל: היינו חוסכים מאתנו.

אחמד טיבי: נראה אם יש קליק בינו לבין עיסאווי, שב ליד עיסאווי.

<קריאות: - - -

איתן כבל: טיבי, סליחה.

איתן כבל: סליחה שם מאחור.

<קריאה: צריך לומר שיש פה עוד כמה נציגי ציבור.

איתן כבל: בוודאי, חבר'ה, תודה, די.

מיקי רוזנטל: אני מציע שחברי הכנסת יצאו.

<לאה ורון: היושב-ראש לא עסוק כרגע בארגון המקומות, עם כל הכבוד לכם.

איתן כבל: חברים, בבקשה, די.

איתן כבל: שב, תמצא לך מקום.

נחמן שי: יש לו תפקידים, אבל סדר ההושבה זה לא באחריותו.

<לאה ורון: ממש לא.

מיקי רוזנטל: איתן, תגיד להם שהם יוכלו לדבר כשהם ישבו.

איתן כבל: חברים יקרים, הנוהל הוא כזה, בבקשה, מי שיש לו זכות דיבור גם אם הוא יושב בספסל האחורי תמיד מקודם קדימה, אז בבקשה.

איתן כבל: אני מבקש, זה באמת מביך אותי.

<לאה ורון: ממש.

נחמן שי: לא ראיתי שזה קורה.

איתן כבל: אני מבקש ממך, אפי, נוהל משא-ומתן אל מול העובדים ברשות השידור, נוהל משא-ומתן אל מול עובדי התאגיד החדש.

איתן כבל: אני רוצה שתציג לי האם בכלל ניתן להחזיר העניין הזה.

איתן כבל: נעשתה פה עבודה, אפשר לומר אפילו של שנים, לא חודשים.

איתן כבל: בבקשה.

<אפי מלכין: לפני זה יש לי איזה משהו קטן שיותר נוגע לפרוצדורה, ואני מדבר בשם שר האוצר.

<אפי מלכין: במדינת ישראל עדיין יש הפרדת רשויות, יש שר אוצר, יש לו סמכויות על-פי חוק, סמכויות בנוגע לתקציב.

<אפי מלכין: יש ממונה על התקציבים ולא קוראים דוד ביטן, יש מנהל שכר ולא קוראים לו יואב קיש.

<אפי מלכין: וזה בסוף מאוד מאוד – לא אגיד צורם – אבל יש שר אוצר, יש לו סמכויות.

<אפי מלכין: אותם אנשים רוצים, יכולים לבוא, לעשות את התפקידים באוצר, אבל כרגע זה לא מתנהל נכון.

<אפי מלכין: זאת הערה פרוצדורלית ראשונה.

<אפי מלכין: מעבר לזה אתחיל טיפה עם המספרים.

<אפי מלכין: ברשות שידור היום יש - - -

יעקב פרי: אתה צריך להעיר את זה למי שאתה צריך להעיר את זה.

איתן כבל: לא משנה.

יעקב פרי: חוץ מגואטה אין פה אף אחד מהקואליציה, דרך אגב.

יגאל גואטה: בטח לא מהליכוד.

יגאל גואטה: הם גם לא היו כשצעקנו שמתעללים בעובדים.

מיקי רוזנטל: כל הדיון לדעתי הוא מאוד מעניין רק שהוא - - -

<קריאות: - - -

אילן גילאון: - - -

עיסאווי פריג': - - -

איתן כבל: חברים.

איתן כבל: גואטה, אני רק רוצה להסב את תשומת לבכם, אין לי ספק שצופים בנו.

עיסאווי פריג': עזוב אותך.

יגאל גואטה: עיסאווי, אל תתחיל אתי.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: גם בלי להיות פה הם צופים בנו.

אילן גילאון: האופוזיציה צריכה להקים רשות שידור.

איתן כבל: בבקשה.

יגאל גואטה: אני הייתי כאן כל הישיבות.

<אפי מלכין: אני אסביר מה הוויכוח המקצועי שלנו על המהלך, מה הקשיים שלו, למה אנחנו מאמינים שהישימות שלו היא מאוד מאוד מוטלת בספק.

<אפי מלכין: אתחיל קודם כול בנתונים.

<אפי מלכין: היום ברשות שידור יש 1,200 עובדים.

<אפי מלכין: אני חוזר עוד הפעם, 1,200 עובדים.

<אפי מלכין: יש 1,050, 500 איש שמתוכם יש 200 איש שברגע שהם ילכו לבית-משפט יפסקו שיש יחסי עובד-מעביד, אלה עובדות.

<אפי מלכין: יושבים פה אנשי הרשות, יכולים להתייחס.

<אפי מלכין: אני מלווה את הרשות שבע שנים, מכיר את העובדות.

<אפי מלכין: יש ברשות שידור היום 1,200 איש.

<אפי מלכין: כרגע שיא כוח האדם המאושר בתאגיד הוא 750 איש.

<אפי מלכין: בשביל שהרשות תצטרך להתייעל לאותו סדר גודל כמו התאגיד המדובר, צריך לפטר 450 איש, ועוד 300 עובדי תאגיד שלא באו מרשות שידור.

<אפי מלכין: ולכן מבחינת ארגוני העובדים וההסתדרות אין פה שום בשורה, צריך לפטר 750 איש פה, לעומת 750 איש פה.

<אפי מלכין: זו נקודה ראשונה.

<אפי מלכין: מעבר לזה, האירוע של סגירת הרשות והקמת התאגיד, יש לנו הסכמים חתומים עם ארגוני העובדים שיש שם התחייבות לשקט ומיצוי, לשיתוף פעולה.

<אפי מלכין: המהלך שעכשיו מדובר עליו או במידה שתתוקן הצעת חוק, ההסתדרות לא מחויבת אליו, מבחינתה בשביל להסכים לזה תדרוש עוד שורה שלמה של דברים, היא תדרוש גם דברים לגבי העובדים - - -

יעקב פרי: את זה אתה אומר במידה שהתאגיד ייסגר.

<אפי מלכין: במידה שהמדינה תרצה לקדם את הצעת החוק.

עיסאווי פריג': זה תורגם לעלויות.

<רפי יששכר: תתרגמו את זה למשפחות.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא בטוחה שהוא יודע להגיד.

איתן כבל: חבר'ה, די.

<אפי מלכין: יש 300 עובדים בתאגיד, וההסתדרות היא הארגון היציג שלכם.

<אפי מלכין: היא מייצגת אותם, למיטב הבנתי.

<אפי מלכין: ואני לא מדבר בשם ההסתדרות, כשההסתדרות רוצה היא באה לפה, ואם היא לא באה לפה היא יודעת מה היא עושה.

<אפי מלכין: היא לא תוכל בהיבט של הייצוג ההולם להגיד להם: אתם עכשיו הולכים הביתה וכלום, היא תדרוש גם לגביהם שחלק מהם ייקלטו ברשות, חלק מהם ינוידו, חלק מהם עם תנאי פרישה, וזה משא-ומתן וסאגה מאוד מאוד ארוכה.

<משה שגב: ואלה, תנאי פרישה על חצי שנה עבודה, נו, באמת.

איתן כבל: יקירי, סליחה.

<קריאות: - - -

<קריאה: הוציאו לנו את המיץ.

איתן כבל: סליחה, הדיון היום הוא לא על רשות השידור.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר את זה.

איתן כבל: אני מכבד אתכם, נתתי לכם להגיע, במשך כל התקופה הגנתי עליכם יותר מכל מי שניהל לפני את הדיונים.

<משה שגב: אם אנחנו מפריעים, אדוני, אנחנו יכולים לצאת.

איתן כבל: את זה אתם תחליטו.

איתן כבל: אבל אם תפריעו לי אני אוציא אתם בלי שתצאו לבד.

איתן כבל: בבקשה.

<רפי יששכר: כי אותנו הפכו לצלליות, זה העניין.

<רפי יששכר: אנחנו צללים.

איתן כבל: די, אתם רוצים שאני אוציא אתכם?

איתן כבל: אנחנו כבר מבינים עניין, די.

<אפי מלכין: מבחינת רמות השכר – באותו נייר שמודפס, שלמיטב הבנתי אף אחד לא חתום עליו ואין לו שום משמעות, של חבר הכנסת קיש, יש שם איזושהי התחייבויות לקיצוץ שכר.

<אפי מלכין: קודם כול מבחינת המספרים הקיצוץ הנדרש - - -

יעקב פרי: אפי, אתה מוכרח להסביר.

יעקב פרי: סליחה, אדוני היושב-ראש, רק שנבין, אתה מתייחס בהערה האחרונה שלך כביכול למשא-ומתן שניהל חבר הכנסת קיש עם עובדי רשות השידור בימים האחרונים?

<אפי מלכין: אז אני חוזר להערה הראשונה שלי, לחבר הכנסת יואב קיש, וקטונתי, יש במדינת ישראל עדיין הפרדת רשויות - - -

יעקב פרי: זה בסדר, אני שואל - - -

מיקי רוזנטל: לשר אוצר אין סמכות לנהל משא-ומתן.

נחמן שי: אה, לזה התכוונת?

נחמן שי: אני כל הזמן מפענח את המסר של הדברים.

נחמן שי: כל אחד עושה מה שהוא רוצה.

עיסאווי פריג': אבל תן לו להגיד את זה.

נחמן שי: תתרכז בתאגיד, עזוב את - - -

<קריאות: - - -

<אפי מלכין: יש שר אוצר שלו יש סמכויות לאשר הסכם עם העובדים.

נחמן שי: אנחנו רוצים להבין מה העלות, כי מרמים אותנו בנושא הכספי.

עיסאווי פריג': כבר קיש אמר את זה.

נחמן שי: אנחנו רוצים לדעת עלויות.

מיקי רוזנטל: נחמן, אני ארגיע אותך, גם בסוף הישיבה לא תבין שום דבר.

נחמן שי: אני אשתדל.

נחמן שי: אני לא אבין.

מיקי רוזנטל: אני מרגיע אותך.

מיקי רוזנטל: לא תבין כלום.

מיקי רוזנטל: אם אתה רוצה לדעת את המספרים, תבוא אלי אני אראה לך.

אילן גילאון: חבר'ה, התשובה לא בתחום הכלכלה, התשובה היא בתחום בריאות הנפש, לא בתחום הפוליטיקה, שתבינו.

נחמן שי: עכשיו עשינו רפורמה.

נחמן שי: למה עשינו רפורמה?

<קריאות: - - -

<אפי מלכין: אני למדתי כלכלה, הדיסציפלינה שלי היא לא בריאות הנפש.

איתן כבל: חבר'ה תודה.

<אפי מלכין: מבחינת המספרים.

<אפי מלכין: היום עלות השכר של עובדי רשות שידור, המצב היום בפועל הוא בערך 27,000-26,000 שקל לחודש לעובד למשרה מלאה.

<קריאה: הלוואי עלי.

עיסאווי פריג': ממוצע.

<רפי יששכר: אתה יודע ש-15 שנה לא קיבלנו תוספת שכר.

<אפי מלכין: ממוצע.

<אפי מלכין: זה ממש שקר, כי קיבלתם שכר – טוב, לא משנה, אני לא אתייחס.

איתן כבל: עכשיו זה לא משא-ומתן.

<אפי מלכין: מעבר לזה, יש כבר הסכם חתום עם ההסתדרות לגבי תוספת של כמעט 8%, שגם היא אמורה להביא את עלויות השכר ברשות ל-28,000 שקל.

<אפי מלכין: ודיבר פה היו"ר על המצב בפועל, עלות השכר הממוצעת בתאגיד אמורה להיות קצת פחות מ-20,000.

<אפי מלכין: זה פער של בערך 35%.

עיסאווי פריג': אמר 13,000.

איילת נחמיאס ורבין: בתאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: ממוצע.

<אפי מלכין: 13,500 ברוטו.

<אפי מלכין: מבחינת עלויות שכר זה בערך 18,000 שקל.

עיסאווי פריג': 19,000 שקל?

<אפי מלכין: כן, אלו המספרים.

<אפי מלכין: וזה פער של בערך 40%-35%, ולכן אותו קיצוץ שמדובר עליו של ה-15% לא יספיק, פעם אחת.

<אפי מלכין: פעם שנייה, חשוב גם להגיד עוד דבר, הקיצוץ הרוחבי הוא, לא אגיד שהוא לא ישים, אבל הוא לא נותן כלום.

<אפי מלכין: למה הוא לא נותן כלום?

<קריאה: זה זוועה.

איתן כבל: ששש, חברים מאחור, בבקשה.

<אפי מלכין: היום מתוך עשרה שיאני השכר, רובם – שבעה או שמונה מתוך העשרה-15 – הם טכנאים.

<אפי מלכין: אותם טכנאים שמרוויחים היום 40,000 ו-50,000 שקל לא צריכים לרדת ב-15% מ-50,000 ל-44,000, אלה אנשים - - -

יעקב פרי: זה ברשות השידור היום.

<אפי מלכין: רשות שידור היום.

<אפי מלכין: המצב בפועל, תלושים שמשולמים, אנשים פה יושבים ומכירים את המספרים האלה.

<אפי מלכין: למה הקיצוץ לא ישים?

<אפי מלכין: כי אותו עיתונאי או אותו איש טכנולוגיה או איש משפטי או איש כלכלי שיש לו אופק לעבוד - - -

<משה שגב: זה לא הדיון.

<אפי מלכין: הוא לא יסכים לקיצוץ, לא של 20%, לא של 30%.

<אפי מלכין: הוא יגיד: חבר'ה, אני שווה כך וכך, אתם לא משלמים לי את זה, אני הולך.

<אפי מלכין: אותו טכנאי שהיום מרוויח ברשות השידור - - -

<משה שגב: אני לא מבין, הוא מנהל פה משא-ומתן עם עצמו?

<משה שגב: לא, שאני אבין אותו.

<קריאות: - - -

איתן כבל: משה, מוישה, עזוב.

<משה שגב: הוא מנהל משא-ומתן עם עצמו?

<משה שגב: תשאל, אני אגיד לך למה באנו.

<משה שגב: נו, באמת.

איתן כבל: אני לא אשאל, משה.

איתן כבל: אני לא מנהל משא-ומתן אתכם היום.

<אדיסו וובה: את הנתונים הוא לא מקבל.

<אדיסו וובה: זה לא נכון מה שהוא אומר.

<קריאות: - - -

<קריאה: פריסת הנתונים מכפישה אנשים.

<קריאה: זה לא נכון.

איתן כבל: די, סליחה.

<אדיסו וובה: זאת הכפשה.

<אדיסו וובה: זה לא נכון.

<אדיסו וובה: הוא לא יודע כמה זמן עובדים הטכנאים האלה.

איתן כבל: די, די.

<אדיסו וובה: לא, זאת הכפשה.

<אדיסו וובה: לא עושים את זה ככה.

<אדיסו וובה: אתה לא עושה את זה ככה.

איתן כבל: חברים, זה לא הדיון, די, בבקשה.

<אפי מלכין: אני יודע על כמה שעות הם מדווחים, אני באמת לא יודע כמה שעות הם עובדים, אתה צודק.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': איתן, יש צדק בטענות של העובדים.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: הדיון הזה כבר התקיים, עיסאווי.

איתן כבל: אנחנו לא עוסקים בצדק.

יגאל גואטה: אבל, עיסאווי, אתה לא מבין שזה בלוף.

יגאל גואטה: זה באמת לא דיון על העובדים.

יגאל גואטה: מדובר פה על שליטה על התקשורת.

יגאל גואטה: כל הדיון הזה זה קשקוש.

עיסאווי פריג': יפה.

יגאל גואטה: למישהו פה באמת אכפת מהעובדים האלה?

יגאל גואטה: הרי צעקנו פה יום ולילה לגבי העובדים.

יגאל גואטה: לא היה פה נציג אחד מהליכוד, ועכשיו יושבים ומספרים.

עליזה לביא: גם עכשיו אין.

יגאל גואטה: מה אתם מדברים על מספרים בכלל?

יגאל גואטה: הכלכלן הראשי של הכנסת, דוד ביטן אמר הפוך.

עיסאווי פריג': מה הוא?

יגאל גואטה: הכלכלן הראשי, מה אתה מדבר.

עיסאווי פריג': ויואב קיש, מהו?

יגאל גואטה: מי יכול לחלוק עליו?

יגאל גואטה: מה אתם מדברים?

עיסאווי פריג': ויואב קיש מהו?

יגאל גואטה: לא, זאת ממש בושה וחרפה מה שהולך פה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: גואטה, בתורך.

<קריאה: הוא שר האוצר של הכנסת.

איתן כבל: די, חברים.

עיסאווי פריג': אז קיבלנו שני תפקידים: כלכלן ראשי וממונה על השכר.

עיסאווי פריג': זהו, שנבין מחיר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה לכם.

איתן כבל: אפי, משפט אחרון.

<אפי מלכין: בכל מה שקשור לשינוי הסכמי העבודה הקיימים ברשות, שיש שם איזושהי התייחסות שתוך 60 יום יתוקנו, בפעם הקודמת זה לקח בין שלוש לארבע שנים.

<אפי מלכין: זה לא משהו שעושים ב-60 יום, זה ויה דולורוזה שאף אחד לא יודע איך היא תיגמר, אף אחד לא יודע מה התוצאה שלה.

<אפי מלכין: ובסוף, אני אומר עוד הפעם, הארגון היציג זה ההסתדרות.

<אפי מלכין: ההסתדרות, לא שמעתי אותה תומכת בשום דבר.

<אפי מלכין: סיימתי.

איתן כבל: עזוב, אל תדאג.

איתן כבל: תודה, אפי.

איתן כבל: עכשיו אנחנו נעבור, שני חברי כנסת - - -

אוסאמה סעדי: אפשר לשמוע את נציגי הרשות?

אוסאמה סעדי: איתן, לפני שנדבר, אני מציע שנשמע את נציגי הרשות.

איתן כבל: לא.

אוסאמה סעדי: למה לא?

איתן כבל: לי יש הצעה, תרשה לי?

אוסאמה סעדי: בבקשה.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: הדיון פה עכשיו לא על הרשות, בכל הכבוד.

איתן כבל: אין כאן הצעה של המנהלים היום את הרשות.

איתן כבל: יש החלטה שהיא ממקום פוליטי בכלל.

איתן כבל: הם בכלל לא פה.

איתן כבל: מנקודת המבט שלהם הכלבים ינבחו והשיירה עוברת.

עיסאווי פריג': ואלה נכון, בדיוק.

איתן כבל: לכן אני לא אשתף פעולה בצד הזה.

איתן כבל: אני לא רשות מבצעת.

איתן כבל: יש ראש ממשלה, הוא רוצה להביא הצעה, אני לא מביא אותה לפה, בכל הכבוד.

איתן כבל: הוא יביא אותה, נעסוק בה.

איתן כבל: מה, אני צריך עכשיו ליפול בדיוק לבור שהוא חופר לי כאן?

עיסאווי פריג': אבל הם לא סופרים אותנו, הם מקימים ועדה.

איתן כבל: אז מה אתה רוצה, עיסאווי, לך הביתה.

עליזה לביא: הם יעשו את זה בוועדה אחרת.

איתן כבל: אני עושה את העבודה שלנו.

נחמן שי: אחינו יוסף, אנחנו נחלץ אותך מהבור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, נעשה את זה כך – שני חברי כנסת ואורח.

איתן כבל: ראשון הדוברים דב חנין, לאחר מכן – חברת הכנסת זהבה גלאון.

איתן כבל: אני כבר מקריא את הרשימה שמסודרת כאן כדי שחברי הכנסת ידעו, ואקריא גם את אלה שביקשו להירשם, ונעשה את זה כך – דב חנין, זהבה גלאון, יעקב פרי, עפר שלח, נחמן שי, איילת נחמיאס, אוסאמה סעדי, אילן גילאון, מסעוד גנאים, עיסאווי פריג', עליזה לביא, מיקי רוזנטל, ויגאל גואטה.

רויטל סויד: ותוסיף אותי גם.

איתן כבל: אוקיי.

מיקי רוזנטל: אני רוצה אחרי גואטה, אפשר?

יגאל גואטה: אחרי גואטה נועלים את הישיבה.

איתן כבל: סליחה, יגאל.

איתן כבל: ד"ר תהילה שוורץ אלטשולר המכון הישראלי, יערה שפירא - -

אילן גילאון: יגאל הוא המסכם.

יגאל גואטה: חבל שאני לא הראשון, ככה זה היה נסגר מהתחלה.

איתן כבל: - - איילה מזרחי, עמית ליאור, אסנת טרבלסי, אסף אמיר.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: דב חנין, בבקשה, אבל ממש ממש להיות ממוקדים, בלי מור"קים.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, ראש הממשלה נתניהו בפרשה הזו שובר את כל שיאי הציניות.

דב חנין: הוא מראה לנו פעם נוספת שאין לו שום עכבות, וגם אין לו שום מצפון.

דב חנין: זה מה שאנחנו רואים כאן.

<רפי יששכר: מה עם המשפחות?

דב חנין: ואני רוצה לומר לכם, גם לכם, את מה שאמרתי כאן בוועדה הזו באולם הזה בדיוק לפני שנה, ובאולם של חברת הכנסת אלהרר לפני שלוש שנים.

דב חנין: אמרתי, ואני חוזר על זה: ראש הממשלה נתניהו לא רוצה תאגיד, וראש הממשלה נתניהו לא רוצה רשות, כי ראש הממשלה נתניהו לא רוצה שידור ציבורי.

דב חנין: זה העניין.

דב חנין: המשטר של "ישראל היום" הרבה יותר נוח.

דב חנין: הרבה יותר נוח.

דב חנין: שידור שהוא בידי בעלי הון זה בדיוק הדבר שנתניהו רוצה.

דב חנין: זו גם אידיאולוגיה, ואלה הם גם אינטרסים.

דב חנין: הוא צריך תקשורת כנועה, מפורקת, מרוסקת.

דב חנין: הוא מסתכל צפונה, רואה את ארדואן, ואומר: ואלה, אפשר להגיע למקום טוב.

דב חנין: ובדרך הזאת הוא משתמש באנשים שונים, גם באנשים טובים, כולל אפילו בחברי כנסת נהדרים מהאופוזיציה שנמצאים כאן היום אתנו.

דב חנין: ובשלבים שונים חשבו שוואלה, אולי נפרק פה ונרכיב שם ויהיה משהו טוב, יהיו עובדים.

דב חנין: באמת אנשים טובים.

דב חנין: והוא השתמש בחברת הכנסת קארין אלהרר, אני אמרתי לה את זה פעם אחר פעם, אני חושב שאולי היום היא רואה את זה יותר.

דב חנין: הוא השתמש בחברו גלעד ארדן.

דב חנין: הוא משתמש בשיטה של השתמש וזרוק.

דב חנין: עכשיו זה שהוא משתמש בפוליטיקאים בדרך של השתמש וזרוק זה מילא, אבל הוא משתמש כך גם בעובדים.

דב חנין: היום זה עובדי התאגיד, ואתמול זה עובדי הרשות, וגם מחר זה יהיה שוב בעובדי הרשות.

דב חנין: אתם חושבים שאכפת לו מהעובדים?

דב חנין: נמצאים מולי אנשים שמייצגים את היצירה הישראלית.

דב חנין: היצירה הישראלית - - -

<קריאה: אבל בבית הזה אף פעם לא היה אכפת מהעובדים.

דב חנין: היצירה הישראלית הולכת לאכול אותה.

דב חנין: וגם כאן מדובר לא רק על יצירה, גם כאן מדובר על עובדים.

איתן כבל: דב, משפט אחרון.

דב חנין: על עובדים, על עובדים שכירים, על עובדים עצמאיים – אני מסיים.

דב חנין: ומדובר על הרבה מאוד כסף.

דב חנין: אז אין כסף לסל התרופות, אז אין כסף, אבל לתרגילים הפוליטיים של נתניהו יש תמיד כסף.

דב חנין: ומדובר על דמוקרטיה.

דב חנין: ואדוני היושב-ראש, מדובר גם על שלטון חוק.

דב חנין: איזה צורה יש לדברים האלה - -

איתן כבל: תודה.

דב חנין: - - שהממשלה מקדמת חוקים ומבטלת אותם, כי לראש הממשלה זה נראה לא מתאים.

איתן כבל: תודה.

דב חנין: אני רוצה משפט אחרון.

איתן כבל: בבקשה.

דב חנין: מה שקורה כאן היום בדיון הזה זה חמור מאוד מעוד בחינה.

דב חנין: שר התקשורת ראש הממשלה בזמנו הפנוי מחרים את הכנסת.

דב חנין: השיטה הזו של החרמת הכנסת זה מודל חדש.

דב חנין: הוא בכלל השבוע הציע כל מיני חרמות והחרמות שלא כל כך הצליחו לו.

דב חנין: הממשלה לא יכולה להחרים את הכנסת, הממשלה לא יכולה להחרים את ועדות הכנסת.

דב חנין: ובנושא הזה, אדוני היושב-ראש, אני מציע שבשם הוועדה נוציא מכתב חריף מאוד ליושב-ראש הכנסת, כי זה לא רק כבודנו כוועדה, זה כבוד הכנסת כולה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: זהבה גלאון.

זהבה גלאון: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שכולנו נפלנו בפח היקוש הזה שטמן לנו שר התקשורת ראש הממשלה, שעצם הדיון נושא כאן בעלויות ובכספים.

זהבה גלאון: מה זה בשביל ראש הממשלה 3.7 מיליארד שקלים בעשור, זה כסף קטן מבחינתו כדי לסגור את תאגיד השידור הציבורי.

זהבה גלאון: והדבר הכי נורא שקורה כאן, שהוא הצליח לשסות עובדים בעובדים, אנשים מרשות השידור הישנה ואנשים מהתאגיד החדש, איזו סיטואציה זו.

זהבה גלאון: ומנצח על הכול, אדוני, ראש הממשלה בזה שהמנכ"ל שלו נעדר מכאן.

זהבה גלאון: אני יודעת שצווי הבאה שמורים למקרים מאוד מאוד נדירים, אבל מאוד יכול להיות, יש כאן יועמ"ש, שצריך לשקול צו הבאה – אני לא יודעת, זה עוד לא היה – לפחות למנכ"ל.

זהבה גלאון: לא יכול להיות ששולחים לכאן אנשים טובים שנותנים לנו את המספרים, וכל אחד מעביר את הנתונים.

זהבה גלאון: מה זה חשוב בכלל המספרים.

זהבה גלאון: יש כאן מהלך של ראש ממשלה שרוצה לחסל את השידור הציבורי בישראל.

זהבה גלאון: אמר את הדברים בצורה נוקבת חברי דב חנין, רוצה שידור ממושטר, צייתן.

זהבה גלאון: זו דמוקרטיה?

זהבה גלאון: וזה עושה צחוק מהכנסת, זה עושה צחוק מהוועדה שעכשיו כולנו יושבים בה.

זהבה גלאון: איזה כנסת זו?

זהבה גלאון: איזה פרצוף לכנסת שמחוקקת חוקים ומבטלים חוקים ומצפצפים על כולנו.

זהבה גלאון: ואני לא רוצה להגיד מה אני חושבת, אמר את זה דב, לאיזה משטרים אנחנו רוצים להידמות.

זהבה גלאון: אני חושבת שלא יכולה להתקבל כאן החלטה בנושא של העלויות, לא נעים לי.

זהבה גלאון: ראיתי את המצגת ושמעתי את ההסברים, שבכלל תמרנו אתכם – אין לכם ברירה – אבל תמרנו אתכם למצב הזה שאתם צריכים להציג נתונים ועלויות.

זהבה גלאון: השאלה היא לא נתונים, השאלה היא לא עלויות.

זהבה גלאון: יש כאן ניסיון להפוך את התקשורת לתלויה בראש הממשלה גם באמצעות לחץ פוליטי, גם באמצעות לחץ כלכלי, שהוא מפעיל מין תנועת מלקחיים כזו.

זהבה גלאון: ואני חושבת, אדוני, שאתה צריך לעשות כאן מהלך שהוא מהלך לא שגרתי.

זהבה גלאון: אני חוזרת על ההצעה שלי להוציא צו הבאה ששמור בדרך כלל לעבריינים, אבל מה שאנחנו רואים כאן זו עבריינות פוליטית, ולהביא את המנכ"ל לכאן.

זהבה גלאון: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: איך אומרים?

איתן כבל: זה לא מן הנמנע שנבדוק את העניין הזה.

<קריאה: לא מכובד לוועדה.

<קריאה: את לא יודעת אם הוא רוצה לבוא.

<קריאה: לא מכובד שתגידו על בן-אדם - - -

איתן כבל: סליחה, ד"ר תהילה שוורץ, בבקשה.

זהבה גלאון: אני אחראית למה שאני אומרת.

זהבה גלאון: ואני לא אחראית לנימוסים והליכות.

עיסאווי פריג': הוא עבר על החוק.

עיסאווי פריג': הוא לא עבר על החוק בעצם אי הגעתו לכאן?

עיסאווי פריג': עוד שואלים.

עיסאווי פריג': מה זה עבריין?

<קריאות: - - -

<קריאה: - - -

איתן כבל: אח שלי, באמת, נו, עזוב, סליחה.

איתן כבל: תגיד לי, יושב-ראש הכנסת נהיית?

אילן גילאון: איתן, אתה גם יכול לשלוח לו כמה חבר'ה.

איתן כבל: בבקשה, ד"ר תהילה אלטשולר, בקצרה, ואחריה – יעקב פרי, ואחריו – עפר שלח.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני רוצה לפתוח ולומר שהצעת החוק הזאת שלפנינו והרעיון של הסגירה-פתיחה של התאגיד לא עומד בחלל ריק.

<תהילה שוורץ אלטשולר: היא חלק מתהליך, כל מי שהעיניים שלו בראשו רואה שאם יש משהו שאפשר לומר על כל התקשורת הציבורית בישראל בשנה וחצי האחרונות הוא שהיא לכל רוחב הגזרה על הברכיים.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אנחנו לא מדברים פה רק על התאגיד, אנחנו מדברים על "גלי צה"ל" ועל ערוץ הכנסת, אנחנו מדברים על חוסר הוודאות שקיים בשוק הטלוויזיה הציבורית המסחרית, ועל הוספת מינויים פוליטיים.

<תהילה שוורץ אלטשולר: כתבתי בעבר, וגם אמשיך לכתוב, על קיבעונות של התקשורת בעצמה, ועל חוסר הגיוון ששרה בה לאורך שנים.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אבל המסע הזה שאנחנו צופים בו הוא לא מסע של תיקון, זה הדבר שצריך לומר, ואתן דוגמה אחת קטנה של בקשת חופש מידע אחת שאולי אומרת את הכול.

<תהילה שוורץ אלטשולר: הוגשה בקשת חופש מידע בסיבוב הקודם של הקרקס הנודד שכולנו נמצאים בו עכשיו.

<תהילה שוורץ אלטשולר: בקשת חופש מידע שביקשה לדעת מהם הדיונים המקצועיים שנערכו במשרד התקשורת לקראת ההחלטה לדחות את פתיחת התאגיד בפעם הקודמת.

<תהילה שוורץ אלטשולר: התשובה הייתה שאין מידע כזה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: כלומר, לא נערכו שום דיונים מקצועיים מהסוג הזה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: זה מסע של הרס, זה מסע של נקם שמבקש – בלי שום גיבוי מקצועי, בלי שום גיבוי מחקרי – לעשות שינויים בחוק רק מפני שלדעתו של ראש הממשלה השחקנים עוינים אותו.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני לא מודאגת אך ורק מסיפור התאגיד ומסיפור רשות השידור, אני מודאגת מקריסת מנגנוני שומרי הסף, איפה הייעוץ המשפטי במשרד התקשורת?

<תהילה שוורץ אלטשולר: איפה היועץ המשפטי לממשלה?

<תהילה שוורץ אלטשולר: אפילו ההסתדרות כחלק מהעולם של שמירה על כללי משחק בסיסיים.

<תהילה שוורץ אלטשולר: פעם אמרתי ששידור ציבורי הוא המלט שמדביק את אבני הדמוקרטיה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני רוצה להיות יותר חריפה עכשיו, האמון הוא מה שמדביק את האבנים של הפיקציה הזאת שאנחנו קוראים לה דמוקרטיה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: וכשאין אמון בכללי משחק בסיסיים, כשאין אמון בכך שאפשר לחתום חוזים ולדעת שהדבר הזה אמיתי, אז באמת השיטה שלנו קורסת לתוך עצמה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני רוצה לסיים ולומר כך – ואין פה חברי כנסת מהקואליציה וזה חבל מאוד.

מירב בן ארי: יש חברת כנסת.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אה, חברת כנסת אחת.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: רק האופוזיציה בתוך הקואליציה.

אילן גילאון: אבל היא במעמד אחר.

<תהילה שוורץ אלטשולר: המטרה של חברות בקואליציה לא מצדיקה כל אמצעי.

<תהילה שוורץ אלטשולר: מה שקורה כאן הוא באמת הרס של תשתית.

<תהילה שוורץ אלטשולר: לא רק של תשתית של חופש ביטוי וחופש עיתונות, הרס של תשתית של כללי משחק.

איתן כבל: משפט אחרון.

<תהילה שוורץ אלטשולר: וזה יהיה נזק היסטורי בלתי הפיך שאי-אפשר להשוות אותו להישגי מדיניות כאלה ואחרים.

<תהילה שוורץ אלטשולר: כל חבר כנסת מהקואליציה צריך לדעת שזה יקרה במשמרת שלו.

איתן כבל: תודה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אפשר עוד משפט אחד אחרון?

איתן כבל: אחרון, כן.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אנחנו נשקם את רשות השידור, רעיון מעולה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: איך?

<תהילה שוורץ אלטשולר: איך לא חשבו על זה עד עכשיו?

<תהילה שוורץ אלטשולר: כל כך מקורי, כל כך נועז.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אני בעד.

איתן כבל: עם יוני בן מנחם.

איתן כבל: הוא הביא אותו לשקם אז, לא?

איתן כבל: לא חשוב, סליחה על ההתפרצות.

איילת נחמיאס ורבין: הוא חתם על רפורמה.

איילת נחמיאס ורבין: זה דווקא בסדר גמור להזכיר את זה.

מיקי רוזנטל: בואו לא נפתח את הנושא הזה.

איילת נחמיאס ורבין: למה?

איילת נחמיאס ורבין: אני נוהגת - - -

מיקי רוזנטל: זאת אחת השחיתויות - - -

איתן כבל: סליחה, בבקשה, חברים, יש כל כך הרבה אנשים שמבקשים לדבר, אז אנא.

איתן כבל: יעקב פרי, ואחריו –קארין אלהרר שביקשה כי היא מנהלת דיון, ואחרי זה – עפר.

איתן כבל: יעקב, בבקשה.

יעקב פרי: אשתדל לא להאריך.

יעקב פרי: תודה, אדוני היושב-ראש.

יעקב פרי: הדברים לטעמי בחדר הזה כמעט מאוחדים, הייתי אומר אולי פה אחד.

יעקב פרי: הדיון על עתיד השידור הציבורי הוא דיון על מהות, הוא דיון על חופש ביטוי, הוא דיון על יצירה, הוא דיון על החופש לבקר ולהסתמך על גבולות השיח ששומרים בסופו של דבר על המשטר הדמוקרטי.

יעקב פרי: אני רוצה לעדכן את חברי מהקואליציה שתומכים פתאום בסגירת התאגיד, ובראשם ראש הממשלה, שתאגיד השידור איננו חלק ממזימה.

יעקב פרי: תצאו כבר מהפרנויה, לא כולם רודפים אחריכם, לא כולם רוצים להזיק, לא כולם רוצים להפיל ולקלקל.

יעקב פרי: כל הזמן חרדים מהמזימה כאילו מישהו מנסה להפיל את השלטון.

יעקב פרי: התאגיד צריך להיות – ואני מקווה שכך הוא יהיה, כמו שהייתה ועד היום כך רשות השידור – הוא ביטוי מובהק לדמוקרטיה שאנחנו חיים בה, דמוקרטיה בעייתית, ביטוי למגוון דעות, שיש עליה ויכוח בעמדות החלוקות בתוך החברה הישראלית, קשת תרבותית מאוד מאוד מסובכת שמדינת ישראל מורכבת ממנה, וביטוי בולט לעיתונות או לניסיון אמיתי לעשות עיתונות חופשית.

יעקב פרי: הזיגזג הנוראי הזה, ההזוי שמשחק בגורלות של אנשים, שמשחק בחוק, חותמים עם אנשים וסוגרים אותם, מכריזים שנים על רפורמה, והולכים לחקיקה שעומדת בראשה חברה טובה שלי.

יעקב פרי: גלעד ארדן לא פספס ישיבה אחת.

יעקב פרי: אחת.

יעקב פרי: חמישה ימים בשבוע היה בא לדיון על רשות השידור הציבורי.

יעקב פרי: ראש הממשלה הצביע בעד בעניין הזה.

יעקב פרי: מה קרה?

יעקב פרי: רבותי וגבירותי, זה לא ויכוח על ימין או שמאל.

יעקב פרי: ראש הממשלה רוצה להציג, הוא יכול להציג מה שהוא רוצה.

יעקב פרי: המאבק על עצמאות רשות השידור הציבורי או על השידור הציבורי היא מלחמה על עמידתה של הדמוקרטיה הישראלית.

יעקב פרי: ותפקידה של ועדת הכלכלה הוא קריטי בעניין הזה, כי כל עוד שר האוצר – שיעשה את זה מטעמים כלכליים, שיעשה את זה מאיזה טעמים שהוא רוצה – יעמוד במריו, יש לנו סיכוי.

יעקב פרי: ואני חושב שאת הסיכוי הזה אנחנו חייבים למצות.

יעקב פרי: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: קארין, בבקשה.

איתן כבל: גם כן בקצרה.

עיסאווי פריג': דברי קצת על התחושות שלך.

איתן כבל: אמרתי בפתיח שהיא לא הייתה פה, בלי מור"קים, בלי מורשת קרב.

איתן כבל: בואו נתעסק בעניין עצמו עכשיו.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

קארין אלהרר: קודם כול, תודה רבה על הזמן לדבר, ועל קיום הישיבה.

קארין אלהרר: אני חושבת שמה שצריך להטריד את כולנו הם שני דברים, דיברה כל כך תהילה.

קארין אלהרר: א', היכולת לייצר רפורמות.

קארין אלהרר: מי יאמין לממשלת ישראל המכהנת שהיא לא תחזור בה מהרפורמה הבאה שהיא רוצה לקיים, לייצר?

קארין אלהרר: מדובר באותו ראש ממשלה, שר התקשורת דאז, שר לביטחון פנים דהיום הפך להיות שמאלן.

קארין אלהרר: זה נהיה עניין של ימין ושמאל, זה נהיה עניין תקציבי.

קארין אלהרר: איפה הייתם?

קארין אלהרר: שמעתי איזה טיעון מגוחך, רשות השידור חמקה לי בין הידיים ב"צוק איתן".

קארין אלהרר: אמרתי: הכיצד?

קארין אלהרר: בדקתי.

קארין אלהרר: ההחלטה בממשלת ישראל על הרפורמה התקבלה ב-4 במאי.

איילת נחמיאס ורבין: הרבה לפני.

קארין אלהרר: חודש וחצי לפני.

קארין אלהרר: אז חמק או לא חמק?

קארין אלהרר: איפה היית?

<רפי יששכר: כשקברו 13 חיילים את העברת את החוק, וראש הממשלה - - -

איתן כבל: ששש, די.

קארין אלהרר: לא רק.

איתן כבל: בבקשה, תכבד.

<קריאות: - - -

<אסנת טרבלסי: - - -

איתן כבל: די.

איתן כבל: גב' טרבלסי, אני נראה לך זקוק לעזרתך?

איתן כבל: תודה, גברתי.

<קריאה: בואי תעבדי סדרנית בכנסת.

איתן כבל: בבקשה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, די, בבקשה.

איתן כבל: אני לא רוצה להוציא סתם.

קארין אלהרר: ואני אגיד עוד דבר.

קארין אלהרר: החמלה שראש הממשלה מגלה פתאום כלפי עובדי רשות השידור לא באה לידי ביטוי בסרטוני התעמולה - -

איתן כבל: נכון.

קארין אלהרר: - - של מפלגת הליכוד שהשוותה אותם ל"חמאסניקים".

קארין אלהרר: מה קרה?

קארין אלהרר: היה טיהור מצפון.

קארין אלהרר: הקדנציה הזאת עשתה אתכם אנשים טובים?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: היא עשתה אתכם ממשלה כושלת - -

<רפי יששכר: אנחנו אנשים רעים כל הזמן.

<רפי יששכר: כל הזמן רעים.

איתן כבל: בבקשה.

איתן כבל: אתה יודע, אל תכבד אותה, תכבד אותי, בבקשה.

קארין אלהרר: - - שמפחדת מעיתונאים.

קארין אלהרר: ואני אומרת, אדוני היושב-ראש, אם אין מה להסתיר, אין מה לפחד.

קארין אלהרר: מה החשש?

קארין אלהרר: אתה יודע, אתמול במליאה שאלתי את השר המקשר יריב לוין: אתה יודע מה, אני יכולה לקבל את זה שפתאום אתם חומלים על אנשי רשות השידור, האם תסכימו, אדוני השר, לקבל את מתווה מועצת התאגיד עם העובדים של רשות השידור?

קארין אלהרר: אותו מתווה.

קארין אלהרר: פוליטיקה לא מתערבת במינוי, לא של המנכ"ל, לא של אף אחד.

קארין אלהרר: אתם מוכנים לזה?

קארין אלהרר: אתה יודע מה הוא ענה לי, אדוני היושב-ראש?

קארין אלהרר: אנחנו צריכים לשקול את הדברים.

איתן כבל: קארין, הרי מה העניין?

איתן כבל: גם אם מחר ידעו עובדי רשות השידור, ויתבקש לקחת את כל העובדים הקיימים ולשאוב אותם פנימה אל תוך התאגיד, לא יהיה מקובל עליהם, כי הבעיה היא לא העובדים מבחינתם.

איתן כבל: זה החוק.

איתן כבל: הצלחנו מדי.

אילן גילאון: בבחירות הבאות נתניהו רץ עם העובדים.

איתן כבל: כן, תודה.

איתן כבל: בבקשה.

קארין אלהרר: אמרה מירי רגב: מה שווה התאגיד אם לא נשלוט בו?

קארין אלהרר: אפשר לדבר מהיום עד שנה הבאה - -

איתן כבל: משפט אחרון.

איילת נחמיאס ורבין: על כלכלה, על כסף.

קארין אלהרר: - - על כסף.

קארין אלהרר: אפשר לחשוב שהממשלה הזאת לא מפזרת כסף ברוח.

קארין אלהרר: אפשר לדבר על הרבה דברים.

קארין אלהרר: בסוף, אדוני היושב-ראש, מדובר בהיעדר יכולת שליטה.

קארין אלהרר: אמרת בצדק, החוק הזה הצליח מדי.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: עפר שלח, לאחר מכן – יערה שפירא, ואחריה – נחמן שי.

עפר שלח: אנחנו הרי בתוך המלכוד הזה כל הזמן, כי עצם הדיון הזה הוא אחד מהישגיו של ראש הממשלה.

עפר שלח: זה מה שהוא רוצה, שאנחנו נשב פה ונתדיין.

יגאל גואטה: למה אתם אומרים שאין לו הישגים?

איתן כבל: ששש.

איתן כבל: שנייה, יגאל.

עפר שלח: יבוא גיל עומר, שכמה שנים אנחנו מכירים, גיל?

עפר שלח: יותר מ-20?

עפר שלח: ויציג ברצינות את מה שנעשה ומה שלא נעשה, בזמן שכמובן, ולא אחזור על דברי קודמי, זה ממש לא אכפת לו.

עפר שלח: אבל עצם הדיון, עצם המלחמה משרתת אותו.

עפר שלח: עצם המקום שבו אפשר לעשות אנחנו והם, ולהפריד בין אנשים, ולסכסך ביניהם, ולהציג את זה מימין ואת זה משמאל, ואת זה כעושק ואת זה כנעשק, זה מה שמפרנס אותו.

עפר שלח: וכמובן שלא החוק ולא התהליך – הרי היו פה תהליכים, אגב, לא רק בחוק הזה, גם בחוקים אחרים שהתבטלו בכנסת הזו, כמו חוק הגיוס ואחרים, היו תהליכים של חודשים וועדות ועיסוק.

עפר שלח: הרי כתבה ועדה מקצועית לחקיקה גם בממשלה וגם בכנסת, כל זה לא מעניין אותו.

עפר שלח: ואני אומר פה לחברים שלי מרשות השידור, זה הדבר הכי נורא שקרה פה, אמרה את זה גם זהבה ובצדק, הדבר הכי נורא שקרה פה, זה שמציבים אתכם עכשיו מול האנשים של התאגיד, ואומרים לכם: רשות השידור תשוקם.

עפר שלח: תגידו, אתם בעסק הזה יותר שנים ממני, אבל אני מספיק שנים בעסק של התקשורת – מישהו מתכוון לשקם את רשות השידור?

עפר שלח: מישהו מתכוון שרשות השידור, אחרי שיקצצו לכם רגל, מישהו לא מתכוון לקצץ לכם את הרגל השנייה?

<קריאות: - - -

עפר שלח: אני לא בא אליכם בטענות.

<קריאה: אז מה אתה רוצה שנעשה?

איתן כבל: הוא לא בא אליכם.

איתן כבל: הוא לא מדבר אליכם.

<קריאה: אנחנו רוצים לשרוד.

עפר שלח: חברים, אתם הקורבנות בסיפור הזה, זה מה שאני אומר לכם.

<משה שגב: מה אתה מצפה שנרים ידיים ונלך הביתה?

איתן כבל: משה, לא.

עפר שלח: חס וחלילה, חברים, אני לא - - -

<משה שגב: זה לגיטימי המלחמה שלנו.

איתן כבל: משה, הוא לא מאשים אתכם.

עפר שלח: לבי יוצא אליכם.

איתן כבל: הוא לא אמר שלא.

איתן כבל: הוא מתאר את השימוש הציני בכם.

עפר שלח: אדוני היושב-ראש, כדי להגיע למקום המעשי אני רוצה להשתמש בניסיוני מהכנסת הקודמת כחבר הנהלת הקואליציה, ולהגיד לאנשים הקואליציה שנמצאים כאן - - -

<קריאות: - - -

<לאה ורון: הסדרנים.

איתן כבל: חברים, בבקשה, משה.

עפר שלח: חברים, מי שיעצור את החוק הזה – עם כל הכבוד לנו באופוזיציה, ועם כל הכבוד לך ולדיונים החשובים שאתה עושה פה – זה אנשי קואליציה שמבינים לאן התהליך הזה ולאן הביזוי הזה של החוק, של הכנסת ושל הערכים של הדמוקרטיה מוביל את מדינת ישראל.

עפר שלח: ואני רוצה לשים את - - - , חברתי מירב, אני רוצה לשים אותו על שר האוצר.

עפר שלח: שר האוצר בא השבוע לוועדת הכספים, המשפט הראשון שהוא אמר היה: אני לא משחק באנשים ואני לא אתן שישחקו באנשים.

עפר שלח: מה אנחנו רואים פה אם לא משחקים באנשים?

עפר שלח: מה אנחנו רואים פה אם לא משחקים באנשים של התאגיד ובאנשים של הרשות, ובאנשים שעבדו על התהליך הזה ועל יצירת השידור הציבורי?

עפר שלח: זה המשחק הכי ציני באנשים.

עפר שלח: והתחושה שלי מהדברים שקורים בימים האחרונים, ואני אומר את זה בצער, זה ששר האוצר מתכוון להילחם כמו אריה וליפול כמו זבוב.

עפר שלח: ולשים את הדבר הזה על כסף, אז יבואו ויציגו איזו תוכנית מקושקשת שבה הכסף נכנס, ריבעו את המעגל הזה.

עפר שלח: אם אתם לא תיתנו לו, ואם הוא לא ייתן לראש הממשלה, ואם נפתלי בנט יהיה בסיפור הזה, שאני יודע בדיוק מה הוא חושב, הם יפילו את התהליך הגרוע הזה.

עפר שלח: אנחנו לא נצליח לעשות את זה, אני אומר לכם: לכו אליהם ותכריחו אותם לעשות את זה.

עפר שלח: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לעפר.

איתן כבל: יערה.

מירב בן ארי: שר האוצר נלחם כמו אריה.

איתן כבל: מירב, בתורך.

מירב בן ארי: הזבוב זאת תיאוריה שלך.

איתן כבל: מירב, סליחה.

עיסאווי פריג': אנחנו נראה שהוא - - -

איתן כבל: לא, הוא להפך.

מירב בן ארי: התיאוריה של הזבוב הפריעה לי.

עיסאווי פריג': בסדר, ימים יגידו אם - - -

עפר שלח: הוא היחידי שיכול לעמוד ביניהם בין המערכה.

מירב בן ארי: - - - עם כל הכבוד, הוא היחיד שעושה את המלחמות בקואליציה הזאת - -

איתן כבל: עפר.

מירב בן ארי: - - ויגאל גואטה שמגן על המזרחים.

<קריאות: - - -

איתן כבל: מירב, תודה.

איתן כבל: סליחה, יערה שפירא, בבקשה, תציגי את עצמך, ואחריה – נחמן שי, ואיילת נחמיאס ורבין.

איתן כבל: בבקשה, שיהיה ממוקד.

<יערה שפירא: בוקר טוב, אני רוצה להדגיש את הסוגיה שבעיני היא הסוגיה העיקרית כאן.

<יערה שפירא: אם נעשה ניסוי מחשבתי, בואו נניח שרשות השידור יכולה להתייעל ולעמוד בתקציב שהוא תקציב כמו של התאגיד, וגם היא תפתח חטיבת חדשות אחודה וחטיבת דיגיטל.

<יערה שפירא: נניח שזה נכון והגיוני ושזה יקרה.

<יערה שפירא: עם מה נישאר?

<יערה שפירא: נישאר עם גוף שהוא חיקוי של התאגיד בהבדל אחד, והוא ההבדל המרכזי.

<יערה שפירא: ההבדל יהיה שהגוף הזה יהיה כפוף לשליטה של פוליטיקאים בתקציב ובמינוי ההנהלה, בעוד שאנחנו לא.

<יערה שפירא: ולכן, השאלה המרכזית כאן היא מה אנחנו באמת רוצים.

<יערה שפירא: כשאנחנו אומרים שידור ציבורי למה אנחנו מתכוונים?

<יערה שפירא: אם אנחנו מתכוונים שזה שופר של השלטון, אז באמת אולי אפשר לעשות שזה יהיה כמו משרד ממשלתי, המנכ"ל יתחלף כשיתחלף השלטון, והעיתונים יתחלפו כשיתחלף השלטון.

<יערה שפירא: אבל אם אנחנו מדברים על עיתונות, אז בעיתונות התערבות של פוליטיקאים היא היא הקו האדום.

<יערה שפירא: אם אוהבים המחוקקים לכנות את זה רשות השידור, אני אגיד אמירה מהפכנית, שיכנו את זה רשות השידור, אבל אל תמנו לי את ההנהלה בידי פוליטיקאים.

<יערה שפירא: זה השלב שבו אנחנו צריכים לומר עד כאן.

<יערה שפירא: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: תודה גם על המיקוד.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: נחמן, ואחריו – איילת, ואחרי זה איילת מזרחי נציגת העובדים בתאגיד.

איתן כבל: בבקשה.

נחמן שי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, המהלך הזה שאנחנו עוברים כבר שנתיים, אני לא חושב שהיה אי-פעם בתולדות הכנסת.

נחמן שי: אני אומר את זה בטון יותר שקט ממה שאתה אמרת, אבל אין דבר כזה.

נחמן שי: עוד לא סיימו בכלל חוק אחד, עוד לא יצא לפועל, וכבר הופכים אותו על פניו ללא סיבה, ללא כל הגיון, פשוט עושים חוכא ואטלולא מכנסת ישראל, ממשלת ישראל, ממדינת ישראל.

נחמן שי: מי שילמד את הפרשה הזאת ביום מן הימים לא ימצא שום פתרון.

נחמן שי: אין לזה שום תשובה.

נחמן שי: הייתי מאלה שהלכו כל הדרך עם עובדי רשות השידור בחודשים ההם, ואחר כך אחרי שהבנו שהדרך - - -

<רפי יששכר: פתאום בגלל שביבי עשה את זה, אז אתה הולך נגד הרשות.

איתן כבל: די, בבקשה.

איתן כבל: לפחות תכבד אותו על התקופה שהוא נלחם יותר מכל אחד אחר עבורכם.

נחמן שי: אני לא אהיה יותר סנטימנטלי ממה שהייתי בדרך ההיא, ואחרי שהבנתי מה כוונת העניין.

<קריאה: - - -

איתן כבל: די, סליחה, תנהל את הדיון איך שאתה רוצה אצלך בתאגיד שאתה מנהל.

איתן כבל: שב, אל תנהל אותי.

נחמן שי: עסקנו פה הרבה בנושאים האישיים.

<קריאה: - - -

איתן כבל: איגוד המפיקים, אני יודע.

איתן כבל: אני מכיר אותו איזה 20 שנה.

<קריאה: ואתה רוצה להוציא אותו - - -

נחמן שי: בכל מקרה ומקרה שהגיע לפנינו בדרך - - -

<אסף אמיר: אבל מי שבא לפוצץ את הישיבה - - -

נחמן שי: אף אחד לא יפוצץ את הישיבה.

<אסף אמיר: - - -

<לאה ורון: אתה לא ברשות דיבור, אסף.

מירב בן ארי: יש כאן שלושה חברי כנסת מהקואליציה, ארבעה, סליחה.

<קריאה: - - -

איתן כבל: די.

איתן כבל: תגיד לי, אתה באת להפריע לי פה עכשיו?

איתן כבל: בבקשה.

נחמן שי: אחרי שהתברר שזאת מלכודת, עברנו לתמוך בתאגיד מתוך הבנה שהתאגיד גם עבר את הנקודה של אל חזור.

נחמן שי: יש איזה רגע כזה שיוצאים לדרך, וקיבלנו את הנתונים, נתונים מפורטים, וגם קיבלתי תיק שלם וגדול.

נחמן שי: אמרתי אז, ואני אומר עכשיו, אני מאמין למנהלי התאגיד שהם עושים את עבודתם בצורה המקצועית ביותר והאמינה ביותר, וזאת כנראה הסיבה שאתם תצטרכו ללכת הביתה, כי אנשים כמוכם לא רוצים בשירות הציבורי במדינת ישראל.

נחמן שי: לא רוצים.

נחמן שי: אנשים שלוקחים את המשימה שהם קיבלו ברצינות והולכים ובונים את המערכת הזאת מ-א' ומסרבים להיכנע לתכתיבים פוליטיים או אחרי, כנראה אין להם מקום בשירות הציבורי.

נחמן שי: כנראה.

נחמן שי: זאת המסקנה העצובה שלי.

נחמן שי: אני רוצה להגיד עוד משהו על שידור ציבורי.

נחמן שי: שידור ציבורי הוא שירות ציבורי, זאת לא סיסמה.

נחמן שי: כמו שחינוך הוא שירות, כמו שרווחה היא שירות, כמו שתחבורה היא שירות.

נחמן שי: את כולם מסבסדים במדינת ישראל, ולא באים נציגים ומתחילים לעשות לנו חישובים שהם גם לא נכונים על פניהם.

נחמן שי: מה יקרה עם יסגרו ויפתחו.

נחמן שי: שירות, הציבור רשאי לקבל, חייב לקבל שידור ציבורי.

נחמן שי: אם אנחנו רוצים שידור מסחרי, יש לנו, עשינו את זה, הייתי שם כשעשו את זה, ובנינו אותו על יסודות כלכליים.

נחמן שי: אז רשות צריכה להתנהל ביעילות, צריכה להתנהל באמינות, צריכה להתנהל בשקיפות, כל הדברים האלה.

נחמן שי: אבל היא לא מפעל לעשיית כסף ולא בודקים אותה שקל לשקל.

נחמן שי: וכאן כולם יושבים ונעשו סמנכ"לים לכספים, בודקים, עוד מאה מיליון, פחות מאה מיליון.

נחמן שי: אני לא מזלזל, לא מזלזל בשקל.

נחמן שי: לכן, אני חושב שכל הגישה הזאת מעוותת מהיסוד.

איתן כבל: נחמן, לסיים.

<עמית ליאור: אני לא אקום.

עיסאווי פריג': לא יעזור לך.

נחמן שי: משפט אחרון.

נחמן שי: בשלב האחרון אני רוצה להגיד ככה – לא, אין לי יותר תקווה, לא בשר האוצר ולא בחברי הממשלה, מנזר השתקנים היא מקהילה לעומת מה שאנחנו שומעים שם.

איתן כבל: תודה.

נחמן שי: כולם דממו, כולם סתמו את פיותיהם.

נחמן שי: עוד לא היה כדבר הזה בתולדות ישראל.

נחמן שי: תודה.

איתן כבל: תודה לך, נחמן.

איתן כבל: איילת, ואחריה – איילה מזרחי, ואחרי זה – טיבי, ואילן גילאון.

איילת נחמיאס ורבין: וואו, איזה בוקר כבד, איתן, זה בוקר מאוד מאוד כבד, וכבר עברנו כמה בקרים כבדים בשנה וחצי האחרונות.

איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד לכם שבמידה מסוימת אני מרגישה באמת חפה מאינטרסים במובן הזה שלא כמוך וכמו קארין שעסקתם בחקיקת התאגיד, אני לא הייתי בכנסת ההיא או נחמן ויענק'לה.

איילת נחמיאס ורבין: לא הייתי.

איילת נחמיאס ורבין: וניסיתי באמת בתום לב להסתכל על הקמת התאגיד בצורה ניהולית, רציונלית, הצבעתי – כפי שגיל ואלדד יודעים – הצבעתי על בעיות בתהליך, הייתי מוטרדת מתהליך הקמת התאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: ואני לא אסלח לנתניהו על זה שהוא פשוט גורם לכולנו כאן – תסלחו לי על המילה הפופוליסטית הזאת, אבל אני אומרת את זה כבר כמה ימים – אני לא אסלח לו על זה שהוא גורם ויגרום לנו להתאבד על התאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: כי ברגע ששלמה פילבר לא נמצא כאן, הוא לא נמצא כאן כי נתניהו אמר לו לא להיות כאן בדיון, הוא לא נמצא כאן כי התהליך מתנהל בצורה רציונלית.

איילת נחמיאס ורבין: הצביעה על זה ד"ר תהילה שוורץ אלטשולר חברתי מלימודי המשפטים, אני לא חושבת שכשלמדנו לפני 25 שנים משפטים פה באוניברסיטה העברית חשבנו שלכאן נגיע יום אחד, וכאן ניפגש.

איילת נחמיאס ורבין: כשאת מדברת על תהליכים שעשו במשרד התקשורת לקראת הארכות, כל פעם הייתי שואלת את השאלות האלה – מה אתם עושים בתהליך כדי להבין לאן הגענו, ותודה על המצגת המרשימה, גיל, אגב.

איילת נחמיאס ורבין: בתוך כל התהליך הזה גם צריך להגיד את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל איך הגענו למקום הזה שאנחנו בכלל לא מבינים איך התהליך הזה מתנהל.

איילת נחמיאס ורבין: והסיבה שאנחנו לא מבינים את זה היא נורא נורא פשוטה.

איילת נחמיאס ורבין: מי שמסתכל על החוק החדש שהגיש יושב-ראש הקואליציה חבר הכנסת דוד ביטן, יש שם סעיף קטן ולא משמעותי, ביטול האיסור על זיקה פוליטית לחברי מועצת רשות השידור.

איילת נחמיאס ורבין: הנה הפתרון.

איילת נחמיאס ורבין: היא הנותנת.

איילת נחמיאס ורבין: זאת הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: הבעיה היא שאסור שתהיה זיקה פוליטית.

איילת נחמיאס ורבין: אז בואו נעשה רוורס מכל מה שעשיתם בתוך התהליך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: ואגב, אני רוצה לומר באמת, אני לא יודעת מה הייתי חושבת אילו הייתי אז חברת כנסת בתוך התהליך של הקמת התאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא יודעת, זה באמת עניין מורכב.

איילת נחמיאס ורבין: זהבה, אמרת קודם, משסים עובדים בעובדים.

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך, לאורך כל השנה הזאת, אני מזכירה לך, כל הזמן אמרנו, בתוך רשות השידור שיסו את עובדי הטלוויזיה בעובדי הרדיו, את עובדי הרדיו בעובדי הטלוויזיה, ואז אמרו: בואו נשסה מזרחים ואשכנזים – גואטה, אני הולכת אתך חופשי, אין בעיה – ואז התחילו לשסות את עובדי התאגיד בעובדי הרשות ואת עובדי הרשות בעובדי התאגיד.

איילת נחמיאס ורבין: איזה עלבון לאינטליגנציה.

איילת נחמיאס ורבין: תסלחו לי, חברים – אני כבר מסיימת, אני רואה את הסימנים – אנחנו לא מטומטמים כאן בכנסת, עם כל הכבוד, וכל מי שחושב שאנחנו מטומטמים טועה.

איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים מה, באמת, בגלל זה אני גם לא מזכירה את עניין הכסף, למרות שהקשבתי קשב רב גם למליחי סגן הממונה על השכר וגם לשירה גרינברג סגנית הממונה על התקציבים.

איילת נחמיאס ורבין: זה בכלל בכלל לא עניין של כסף.

איילת נחמיאס ורבין: כי מי הוביל אותנו לכאן?

איילת נחמיאס ורבין: נתניהו.

איילת נחמיאס ורבין: את הרפורמה ההיא ההיסטורית ביטל נתניהו, את התאגיד הקים נתניהו, ואת הזמן בכל פעם משך נתניהו.

איילת נחמיאס ורבין: וגם את הדמוקרטיה היום מעמיד בסימן שאלה מאוד מאוד מאוד גדול ראש הממשלה נתניהו.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: איילה מזרחי, ואחריה – אחמד טיבי, ואילן גילאון.

<איילה מזרחי: שלום.

<איילה מזרחי: האמת היא שאינני מיומנת בלדבר מול חברי כנסת ואעשה את זה קצר, ואני מודה לכם.

<איילה מזרחי: מאחורי הדבר הזה שכולנו קוראים לו התאגיד בשנה האחרונה עומדים עובדים.

<איילה מזרחי: אנחנו העובדים הגענו לתאגיד כי עזבנו בהחלטה אישית עבודות, חלק מהעובדים הגיעו לתאגיד אחרי שהם עזבו עמדות ניהול מאוד בכירות.

<איילה מזרחי: קיבלנו החלטה אישית לוותר על שיקולים כמו שנים של ותק במקומות עבודה וזכויות סוציאליות, והגענו להקים משהו מאפס מפני שאתם העברתם פה חוק, ואתם העברתם פה רפורמה, ואנחנו אלה שהחלטנו להגיע בגלל שאנחנו מאמינים במשימה הזו ובחוק הזה.

<איילה מזרחי: והחוק הזה, כל מה שהוא מבחינתנו זה שידור ציבורי טוב ויצירה ישראלית, וזה כל הסיפור מבחינת עובדי התאגיד.

<איילה מזרחי: בימים האחרונים, למעשה בשבוע וחצי האחרונים, עוד הרבה לפני, אבל בעיקר בשבוע וחצי האחרונים המקצוענות שלנו מוכפשת בכלי התקשורת, מייחסים לנו שייכות ונטיות פוליטיות ושייכות לארגונים שאין בהם שום קשר למציאות, על-ידי פוליטיקאים שלמען האמת מעולם לא דיברו עם עובדי התאגיד, לא הגיעו לתאגיד לראות אם אנחנו אכן מוכנים לשידור.

קארין אלהרר: למה לבלבל בעובדות?

איתן כבל: בבקשה, אל תבלבלי אותה.

<איילה מזרחי: הגורל שלנו מוכרע באופן הציני ביותר, אתם שלחתם אותנו לבצע משימה, אנחנו עושים אותה עד היום בצורה הטובה ביותר והראויה ביותר והמקצועית ביותר.

<איילה מזרחי: תנו לנו לסיים את המשימה הזאת.

<איילה מזרחי: תודה לכם.

<רפי יששכר: איזה משימה?

<רפי יששכר: לקחתם לנו את הפרנסה, ואתם תעבדו?

<רפי יששכר: - - -

איתן כבל: תודה, איילה.

<קריאה: רפי, די.

איתן כבל: חבר הכנסת אחמד טיבי, בבקשה.

אחמד טיבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

אחמד טיבי: האמת שאתמול שמעתי את שר האוצר בוועדת הכספים.

אחמד טיבי: הצטערתי ששר האוצר התרכז אך ורק בנושא הכספי התקציבי ולא במה שמפריע להרבה אנשים כאן, גם הנושא העקרוני וגם גורל העובדים.

אחמד טיבי: הדבר הכואב ביותר, שמענו את הדברים כאן, זה מה יהיה עם העובדים, עם העיתונאים שכבר סגרו חוזים, עברו ממקום עבודה קבוע מתאים למקום עבודה שכנראה חשבו שהוא מקום עבודה מבטיח, ואז בא ראש הממשלה בנאום רהוט שלשום, ואמר: אנחנו נשקם את רשות השידור.

אחמד טיבי: ואז אני נזכר בשיר של ברכט, חשיבות התעמולה, ושם אומרים - - -

יעקב פרי: לא שלו, של דרוויש.

איילת נחמיאס ורבין: של דרוויש.

איתן כבל: ששש, חבר'ה.

אחמד טיבי: ושם אומרים שאפילו האנשים הגוועים ברעב חייבים להודות ששר התזונה מיטיב לדבר.

אחמד טיבי: הוא דיבר יפה.

אחמד טיבי: כרגיל, הוא מדבר יפה, אבל הוא שם פס על כולכם.

איתן כבל: גם עליך.

איילת נחמיאס ורבין: אבל הוא יודע.

זהבה גלאון: קודם כול על - - -

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו עוד השלינו את עצמנו.

אחמד טיבי: ההבדל הוא שהוא שם פס על חלק מהבוחרים שלו.

אחמד טיבי: אנחנו אף פעם לא בוחרים, אנחנו רוצים להפיל אותו.

נחמן שי: מסכים.

נחמן שי: נכון.

אחמד טיבי: כי אנחנו חושבים שהוא תרמית מהלכת.

אחמד טיבי: ולכן, נשאלת השאלה – ועפר צודק – לא אנשי האופוזיציה יצילו.

איתן כבל: ברור.

אחמד טיבי: אבל זו עמדה, זו הצהרה, זאת נקיטת עמדה מוסרית לצד העובדים של התאגיד.

אחמד טיבי: אגב, אני לא נופל בשבי התאגיד כמשהו שיפרוץ את עולם התקשורת למהפכה חדשה.

אחמד טיבי: יכול להיות שמבחינה אלקטרונית דיגיטלית הוא כך, אבל מבחינת מעבר לשלב הבא בתקשורת, אני לא יודע.

אחמד טיבי: אגב, למרות שאני אמור, לא התעמקתי במספר העיתונאים הערבים שנקלטו או לא נקלטו, לא יודע.

אחמד טיבי: למרות זאת אני עומד עקרונית לצד העובדים האלה, העיתונאים.

איתן כבל: משפט אחרון.

אחמד טיבי: ואני תוהה אם הם משלמים את המחיר של איזו פרנויה או הזיה של מי שחושב שהנהלת התאגיד או העובדים קוראים את "ידיעות אחרונות" כל יום, או גרים באותה עיר שנוני מוזס גר בה.

אחמד טיבי: זה נורא שאלו הם השיקולים שראש מדינה מקבל.

אחמד טיבי: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה, ואחריו – עמית ליאור.

אילן גילאון: תודה, אדוני, אני שמח לדבר אחרי רופא, כי אני חושב שד"ר אלטשולר צודקת.

אילן גילאון: מדובר כאן בליקוי מאורות, לא פחות.

אילן גילאון: הקול הוא קול נתניהו וביטן נביאו.

אילן גילאון: על כך מדובר.

אילן גילאון: - - - משום שלפני שנה בדיוק הגשנו חוק לעצור את התהליך הזה לפני שהוא ידחה, לא אחרי שאתם מייצרים את הבעיה מחדש ומחפיצים באופן כזה את האנשים.

אילן גילאון: הבעיה המרכזית היא כרגע בתחום בריאות הנפש.

אילן גילאון: האחרון שהיו לו את הבעיות האלה כמדומני גר ברומא או במקום אחר, וזה היה לפני המון המון זמן.

אילן גילאון: יש כאן – וציינו את הדבר הזה – יש כאן בעיה אחת במישור של השידור הציבורי, על כך נאמרו כל הדברים; והבעיה השנייה בהחפצה של אנשים, אני אקרא לזה ככה.

אילן גילאון: כנראה שהם רוצים – פתאום כולם עם העובדים ודואגים לעובדים.

אילן גילאון: החפצה של אנשים כדי להיטיב פריים בתוך המצלמה, הוא מוכן להרוס משפחות, הוא מוכן לשים אנשים באי ודאות כל כך הרבה זמן.

אילן גילאון: ולכן אני אומר, הבעיה המרכזית בדיון הזה, כי לא צריך להכביר מילים, אני דיברתי פה עד שהכחילו לי הידיים.

איתן כבל: נכון.

אילן גילאון: אני אומר כאן, מהו הפתרון מכאן, או השאלה היותר חדה, מי משלם על הכדים השבורים הללו?

אילן גילאון: מי משלם עליהם?

אילן גילאון: ובאיזה אופן משלמים עליהם?

אילן גילאון: ולדעתי, צריך היום לקיים את ההסכמים עם כל האנשים, אלה שבתוך רשות השידור, אלה שבתוך התאגיד, אלה שיוצרים, עד אחרונת המאפרות וה"גריפים" של המצלמה, וזה עולה למדינה, וזה עולה לנו.

אילן גילאון: אבל מישהו חייב לשלם את המחיר.

אילן גילאון: ולכן, הפתרון שהולך בכיוון של לעשות כרגע אין יוצא ואין בא, קודם כול מבחינה של העובדים.

אילן גילאון: על הטיעון האחר לגבי איך ימנו את ההנהלה, כי זה הרי ברור לגמרי, כל אחד יודע שהוא לא לילד הזה פילל.

אילן גילאון: אגב, לא השמאלנים מפריעים לו, לדעתי, איך היא אמרה לו?

אילן גילאון: יוחנן אריסטובולוס אמר למרים החשמונאית:

אילן גילאון: אל תפחדי מהשמאלנים ולא מהערבים, תפחדי מהסרוגים, ואלה שהכי מסכנים אותך.

אילן גילאון: דרך אגב, זה לא הוא פשוט - - -

מסעוד גנאים: מי אמר את זה?

איתן כבל: לא חשוב, נו.

איתן כבל: אלכסנדר ינאי לשלומציון המלכה.

איתן כבל: הלאה.

אילן גילאון: היא אמרה אל תפחדי מהסרוגים.

עפר שלח: אבל בדרך לאן שאתה הגעת, יכול להיות שזה אריסטובולוס.

<קריאות: - - -

איתן כבל: הלאה.

איתן כבל: לא חשוב, נו.

איתן כבל: חברים, זה לא שיעור בהיסטוריה.

איתן כבל: זה לא יעלה בגוגל.

עליזה לביא: מרים החשמונאית זה מסיפור אחר, אילן.

אילן גילאון: זה לא הנושא.

מיקי רוזנטל: למחוק מהפרוטוקול.

אילן גילאון: הנושא שאני רוצה, המשפט היחיד שחשוב לי כאן, מישהו מישהו ישלם כאן טבין ותקילין על המחדל הנורא הזה שנעשה, אחרי שפעם ראשונה בהיסטוריה פירקו רשות ציבורית כי מישהו רצה להצטלם יותר טוב.

אילן גילאון: זה איש שמוכן היה לפרק ממשלה על "ישראל היום".

אילן גילאון: הוא כנראה מוכן אולי – אם זה יקרה זו תהיה התוצאה היחידה הטובה, כי הם צריכים באמת ללכת לכל הרוחות.

איתן כבל: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: והתאגיד יקום.

אילן גילאון: אבל כאן אם לא, הסידור צריך להיות בכלל – איתן, וזה מה שצריך לעמוד כאן עליו – שאין יוצא ואין בא עד להודעה חדשה.

אילן גילאון: חותרים בתוך התאגיד יחד עם רשות השידור לרפורמה האחרונה.

אילן גילאון: כי מה אמרנו?

אילן גילאון: – וזה באמת משפט אחרון – במקום שחיים בני-אדם כשמשהו מתקלקל לא זורקים אותו, מתקנים אותו.

אילן גילאון: וראש הממשלה נזכר באמת להגיד את זה בנאום המלהיב שלו לפני יומיים: נשקם את רשות השידור.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עמית ליאור, בבקשה.

איתן כבל: ואחריו – עיסאווי פריג', ועליזה לביא.

<עמית ליאור: אני אפתח בציטוט של מארק טוויין.

<עמית ליאור: הוא כתב פעם מכתב לחבר שלו שהוא אומר:

<עמית ליאור: אני מתנצל על זה שכתבתי מכתב של שלושה עמודים, לא היה לי זמן לכתוב יותר קצר.

<עמית ליאור: אז אני אשתדל להיות הכי קצר שאני יכול.

<עמית ליאור: אני אדבר מעט מאוד על מספרים.

<עמית ליאור: אני אדבר פה על יצירה ועל חופש עיתונות.

<עמית ליאור: בשעה שאנחנו יושבים פה בחדר, וחברי הכנסת וראש הממשלה ושר התקשורת לא מכבד אותנו אפילו בנוכחותו, מהדהדים שלושה משפטים פה בתוך החדר.

<עמית ליאור: הראשון הוא של דוד ביטן שאמר פה בוועדה, והייתי פה ויש לי זיכרון של תסריטאי: התקשורת בישראל חופשית מדי.

<עמית ליאור: הוא כנראה נרדם בשיעורי האזרחות בתיכון.

<עמית ליאור: זה משפט שלא יכול להדהד בדמוקרטיה.

<עמית ליאור: זה משפט שלא יכול להיאמר על-ידי יושב-ראש קואליציה.

<עמית ליאור: והמשפט החמור הזה – עזבו אותי מהמספרים – גם הוא וגם קיש יביאו לנו עכשיו, אנחנו מכירים את האקסלים, אנחנו מפיקים, אסף יספר לכם, אתם יכולים לג'נגל אותם איך שאתם רוצים, עזבו אתכם.

<עמית ליאור: זה הולך לעלות ים כסף לציבור.

<עמית ליאור: אבל מעבר לזה, זה חוטא לעיקרון הכי פשוט, שהשידור הזה לא שייך לכם, הוא שייך לציבור, והציבור משלם על זה.

<עמית ליאור: אותו ציבור שנאנק פה, כי מכרו את המדינה הזאת, הפכו אותה למדינה של כסף, ומכרו אותה לעשירים, ואנחנו נאנקים במעט המסים שאנחנו צריכים לשלם על הדבר הזה.

<עמית ליאור: מישהו רוצה עכשיו להכניס את היד לכיס שלנו.

<עמית ליאור: וככל שאני מבין כאדם וכיהודי, כאן מדובר בגזל, ויעזור לי גואטה שהפך להיות אחי פה, לדעתי זה אחד האפורים של גניבה.

<עמית ליאור: ולא תגנוב כתוב אצלנו בעשרת הדברות.

<עמית ליאור: ומי שרוצה לתת יד לגניבה הזאת שידע שהציבור לא מטומטם.

<עמית ליאור: הוא לא מטומטם.

<עמית ליאור: הוא מבין שרוצים עכשיו לקחת 700 מיליון שקל כדי לשרת את המפלגה, וכדי לשרת את ראש הממשלה בנימין נתניהו.

<עמית ליאור: ואף אחד מכם לא יצא עם מנדט אחד יותר בקצה, כי הכול מיועד לזה שהוא ישלוט בתקשורת, ויאכל לכם את הראש, וייקח מנדט אחרי מנדט.

<קריאה: איך אתה יכול לשבת פה ולהאשים אנשים - - -

<עמית ליאור: תכף אני אדבר גם עליך, אדוני.

<קריאה: - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: די, נו, באמת.

<עמית ליאור: הוא לא בא.

<עמית ליאור: מותר לי להגיד מה שאני רוצה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: מי בא אליך?

איתן כבל: הוא לא בא אליך.

איתן כבל: די.

<עמית ליאור: אל תגביל לי את חופש הביטוי, כי מדובר פה בחופש הביטוי.

<קריאה: - - -

איתן כבל: די.

<קריאה: את מי אתה מייצג?

<קריאה: - - -

<עמית ליאור: אני מייצג גם אותך, אחי, תכף תשמע.

<קריאות: - - -

<קריאה: הוא מייצג את היוצרים?

<קריאה: אתה איש תאגיד או שאתה מייצג את היוצרים?

<עמית ליאור: תכף תשמע.

<עמית ליאור: נכון, אני מייצג את היוצרים.

<עמית ליאור: יפה.

<עמית ליאור: טוב שהזכרת לי.

<עמית ליאור: אני מייצג את היוצרים, והדבר האחרון שאני הולך זה לדבר על מספרים.

<עמית ליאור: ידידי, תאמין לי, אני אוהב אותך כמו אח.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אני לא רוצה להוציא אתכם, זה לא העניין.

<עמית ליאור: דיברנו, אנחנו חברים.

<עמית ליאור: תכף אני אגיד לך.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה.

עיסאווי פריג': עמית, אתה אומר דברי טעם.

איתן כבל: למה?

יגאל גואטה: אתה רואה מה שקורה פה?

איתן כבל: תודה.

<עמית ליאור: סליחה.

<עמית ליאור: אני אמשיך.

<עמית ליאור: אני גם אגיע אליך, אחי, אני גם אוהב אותך, אל תלך, תקשיב לי.

איתן כבל: גם אתה נהיית לי סדרן פה?

איתן כבל: עמית, משפט אחרון.

<עמית ליאור: לא משפט אחרון.

איתן כבל: שני משפטים.

<עמית ליאור: תקשיב רגע.

<עמית ליאור: המשפט השני שמהדהד פה בחדר – ואני אדבר מהר עכשיו כי אתה מגביל לי את הזמן – נאמר על-ידי שרת תרבות בישראל, והוא מטורף: אם זה לא משרת אותנו, למה אנחנו צריכים את זה?

<עמית ליאור: בוא הנה, מה קורה פה?

<עמית ליאור: זאת אי הבנה הכי בסיסית של מי משרת את מי.

<עמית ליאור: הציבור אתכם או שאתם משרתי הציבור שלנו?

<עמית ליאור: חוסר הבנה נוראי באזרחות, אבל חמור על אחת כמה וכמה כשזה יוצא מפה של שרת תרבות שרוצה להגביל את חופש העיתונות ואת חופש היצירה.

<עמית ליאור: ופה אני מדבר שוב כיושב-ראש איגוד התסריטאים.

<עמית ליאור: אם מישהו פה חושב להגביל במילה אחת את מה שאני אכתוב או מה שכל 550 התסריטאים הישראלים יכתבו, אנחנו לא ניתן לזה לקרות.

<עמית ליאור: משפט שלישי והנורא מכל, בנימין נתניהו לא מתבייש לשבת עם חבורה של עיתונאים, ולהגיד: התאגיד הציבורי חמק לי מבין האצבעות ב"צוק איתן".

<עמית ליאור: אני המחזור של ההורים ששלח את הילדים ל"צוק איתן".

<עמית ליאור: הבן שלי קיבל עוד "צוק איתן".

<עמית ליאור: החברים של הבן שלי נהרגו במלחמה הזאת.

<עמית ליאור: והחלל שבנימין נתניהו מדבר עליו של מה שחמק לו מבין האצבעות זה התאגיד?

<עמית ליאור: אז יש לי פה את תעודת השחרור של הבן שלי, שהשתחרר לפני שנה.

<עמית ליאור: גימיקים לא רק ראש הממשלה יודע לעשות, גם אני.

<עמית ליאור: זאת תעודת השחרור וכתוב פה: אות מערכה "צוק איתן".

<עמית ליאור: אני קורע אותה עכשיו, ואני מבקש מהצבא לשלוח לבן שלי תעודת שחרור חדשה שכתוב עליה לא "צוק איתן", אלא מבצע התאגיד.

<עמית ליאור: כי ראש הממשלה מעז כשיש חול מסביב לסיפור הזה לספר לנו שזה חמק לו מבין האצבעות.

<עמית ליאור: ושוב, יש פה לקות קשה של הבנת הדמוקרטיה, כי כל המהות של שידור ציבורי זה שהאצבעות שלו והאצבעות של הממשלה לא יהיו באיגוד.

<עמית ליאור: ישבו שם עיתונאים שמעו את – לא, איתן עוד שנייה, תן לי – ישבו שם עיתונאים, ובמקום לקום ולצאת מהחדר, הם יצאו החוצה וסיפרו לנו איזה סחבק הבן-אדם וכמה הוא מדבר יפה באנגלית.

<עמית ליאור: חבר'ה, כל מי שהיה שם לא יכול להמשיך להיות שם.

<עמית ליאור: לא יכול להמשיך, לא בשידור ציבורי ולא בתאגיד.

<עמית ליאור: מעלתם בתפקידכם כעיתונאים.

איתן כבל: תודה.

<עמית ליאור: סליחה לחברי העובדים, אני חושב שממשלות ישראל לדורותיהם, וזה לא הליכוד, זה לאורך כל הדרך, גרמו לתאגיד להיות איך שהוא נמצא, ואני רוצה להציע לכם הצעה.

<עמית ליאור: תדרשו עכשיו תנאי פרישה של צה"ל.

<עמית ליאור: לא צריכים לטפל רק באנשי קבע, המדינה בגדה בכם.

<רפי יששכר: אנחנו לא רוצים לפרוש.

איתן כבל: די.

<עמית ליאור: משפט אחרון.

איתן כבל: ניתן לך.

<עמית ליאור: עוד אחד.

<עמית ליאור: עוד אחד.

איתן כבל: אחרון.

<קריאה: - - -

<עמית ליאור: אחרון.

<עמית ליאור: איגודי היוצרים - - -

<רפי יששכר: כל ההצגה שלך על דם של חיילים.

<עמית ליאור: איגודי היוצרים פותחים ביום חמישי במחאה שמתחילה בכיכר רבין, והיא תלך לעבר משרד התקשורת בתהלוכה, למרות שאנחנו יודעים שהוא לא שם, ונבוא לשם עם שופרות ונבקש.

<עמית ליאור: ואני ביום ראשון פותח בשביתת רעב - - -

<קריאות: - - -

<עמית ליאור: תקשיבו טוב עכשיו, אני פותח בשביתת רעב, אני מבין כתסריטאי מהם סמלים, אני אתחיל ליד המנורה, גואטה, ליד המנורה אני אעמוד.

יגאל גואטה: באיזה שעה אתה מתחיל?

יגאל גואטה: אני אבוא.

<עמית ליאור: אתה בא, אחי, ללא כל היתר.

איתן כבל: תודה.

<עמית ליאור: רגע, אני פותח בשביתת רעב.

<עמית ליאור: יש לנו שלוש דרישות.

איתן כבל: תודה.

<עמית ליאור: לא.

<עמית ליאור: התאגיד ימשיך.

<עמית ליאור: האנשים ברחוב יביאו את הפתרון.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נתתי לך כבר את כל מה שלא נתתי את כל החודשים.

איתן כבל: עיסאווי, ועליזה.

<עמית ליאור: אני צריך ללכת, אני עורך תסריט, אני עושה - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יקירי, סליחה.

יגאל גואטה: אני מציע לך להישאר, כי יש פה תסריט יותר יפה.

איתן כבל: סליחה, גואטה.

איתן כבל: חבר הכנסת מסעוד גנאים, אתה יצאת.

<עמית ליאור: אני צריך לעבוד, זה בזבוז זמן.

איילת נחמיאס ורבין: עמית, די, זה לא לעניין.

עליזה לביא: ממש לא לעניין.

עליזה לביא: אנחנו פה, ולהגיד לנו שזה בזבוז זמן.

עליזה לביא: באמת, הקשבנו לך בקשב רב - - -

איילת נחמיאס ורבין: עמית, זה לא בסדר.

מירב בן ארי: - - - זה חברי הכנסת מהקואליציה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: עמית.

עליזה לביא: מה אתה משחק כאן.

עליזה לביא: להגיד לנו שזה בזבוז זמן.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: זה בזבוז זמן?

עליזה לביא: להקשיב לך זה בזבוז זמן?

איתן כבל: די, עליזה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: תסלח לי, למי דיברת?

איתן כבל: עמית ליאור.

עליזה לביא: למה נתת לו כל כך הרבה זמן?

עליזה לביא: למה נתת לו כל כך הרבה זמן?

איתן כבל: תסלחי לי, אל תנהלי לי את הדיון, את.

איתן כבל: אני לא אחראי, לא לטמטום מפה ולא לטמטום מפה.

איתן כבל: אני מנהל את הדיון כאן, ואף אחד כאן לא יפריע לי יותר, ברור?

אחמד טיבי: אז קח אחריות על הטמטום.

איתן כבל: טיבי, תודה.

איתן כבל: זה לא זמן לדחקות.

איתן כבל: תודה.

אחמד טיבי: זה לא דחקות.

איתן כבל: ועוד איך.

אחמד טיבי: זה לא היה מכובד.

אחמד טיבי: מאוד לא מכובד.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: נכון, אמרתי.

איתן כבל: מסעוד גנאים, אתה יצאת.

מסעוד גנאים: נכון.

איתן כבל: אנשים נשארו פה, אפילו לא שמתי לב שחזרת.

איתן כבל: תודה רבה.

מסעוד גנאים: אבל - - -

איתן כבל: סליחה, אל תפריע לי.

איתן כבל: עיסאווי פריג', אחריו – עליזה לביא.

עיסאווי פריג': שלום לכולם, לדבר אחרי מה ששמענו מעמית זה לא פשוט.

עיסאווי פריג': אני אישית התרגשתי, ודיברת רבות ממה שיש לי להגיד.

עיסאווי פריג': אבל, איתן.

איתן כבל: כן, בבקשה.

עיסאווי פריג': אני אומר את מה שאני חושב.

עיסאווי פריג': שלוש שנים מתעללים בנו.

עיסאווי פריג': שלוש שנים.

עיסאווי פריג': והגענו למסקנה, ושמענו שהבעיה היא לא תקציבים ולא עובדים, הכול מסך עשן.

עיסאווי פריג': הבעיה היא תקשורת חופשית שהוא רוצה עוצמה ורוצה לשלוט.

עיסאווי פריג': מה שאני מציע לך, איתן, אני מציע לחברים בוועדת הכלכלה – כשמנכ"ל משרד התקשורת, שאפילו קיבל שרירים ועשה את הביזיון הזה באי הופעתו כאן – הייתי מציע לנו לקיים את הישיבה הזו מול משרד ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': ממש שם.

עיסאווי פריג': הוא רוצה לסרס את הכנסת, וזה בשיטתיות, אז אנחנו נלך אליו.

עיסאווי פריג': אנחנו נלך אליו.

עיסאווי פריג': אחד.

עיסאווי פריג': הדבר השני בעיני, והבעיה שאני רואה, כל עוד ראש הממשלה בנימין נתניהו שר התקשורת, כאן קבור הכלב, וכאן זה אומר רבות.

עיסאווי פריג': שמעתי את תהילה מהמכון לדמוקרטיה, כל סירוס הכנסת שנעשה בעקיפת ועדת הכלכלה, באוצר, בוועדת ההתחדשויות, וכל הרפורמות האלו, רק בכדי לעשות אותנו כלי שחמט בתוך המשחק.

עיסאווי פריג': ואני אומר את זה, שינוי כללי המשחק שאמרה מהמכון הישראלי לדמוקרטיה, זאת בכייה לדורות.

עיסאווי פריג': הדבר השלישי שרציתי להגיד לגבי האוצר, ואמר את זה עפר, שבישר לי לפני שלוש שנים, עיסאווי אתה בוועדה, כאילו מה.

עפר שלח: סיבכתי אותך, עיסאווי.

עיסאווי פריג': כן, באמת סיבכת אותי.

עיסאווי פריג': האוצר, חברים, תפקיד שר האוצר לא להביא כסף ולא רק לשמור על התקציב, תפקידו גם לשמור על הדמוקרטיה.

עיסאווי פריג': ובישיבת ועדת הכספים הוא אמר: אני לא גזבר, אבל איך שהוא מציג את הדברים ואיך שהחברים מציגים את הדברים כאן, הוא מתנהג כמו גזבר.

עיסאווי פריג': ממש מתנהג כמו גזבר.

עיסאווי פריג': וזה המסר - - -

איתן כבל: תודה.

מירב בן ארי: אתה ישבת בוועדת הכספים?

עיסאווי פריג': אני ישבתי ושמעתי.

מירב בן ארי: שמעת את מה שהוא אמר?

עיסאווי פריג': שמעתי, שמעתי.

מירב בן ארי: אם זה היה רק מילים של גזברות לא הייתי יושבת פה.

איתן כבל: מירב.

עיסאווי פריג': אני מבין, את צריכה להגיד.

איתן כבל: מירב, זה על הזמן של האחרים.

מירב בן ארי: די כבר כל הזמן לדבר - - -

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה, דיברת יפה מאוד.

עיסאווי פריג': עוד משפט אחרון.

איתן כבל: משפט אחרון.

<שירה גרינברג: רגע, אנחנו רק נבהיר.

איתן כבל: שירה, די.

עיסאווי פריג': שירה, אמר לך עמית בטבלאות אקסל, גם אני מומחה.

<שירה גרינברג: חשוב לי להבהיר.

<שירה גרינברג: דיברנו כאנשי מקצוע במשרד האוצר, לא מטעם שר האוצר.

מירב בן ארי: בין שירה שמייצגת את העמדה המקצועית לביני, עם כל הכבוד, תפסיק כל הזמן - - -

איתן כבל: בבקשה, מירב.

איתן כבל: משפט אחרון.

עיסאווי פריג': והדבר האחרון, חברים, תרבות השקר שמתנהלת מזה שנים רבות, וראש הממשלה מנסה שתחלחל לאזרחי מדינת ישראל, אנחנו חייבים לעשות חשבון נפש איך לעצור את התרבות הזו שגומרת כל חלקה טובה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יפה דיברת.

איתן כבל: עליזה לביא, ואחרי זה – יאיר.

איתן כבל: אבל אני מבקש מכולם ממש להיות מאוד חדים.

<עמית ליאור: איתן, אני רוצה להתנצל על מה שהיה קודם.

<עמית ליאור: לא התכוונתי - - -

יגאל גואטה: התקבלה ההתנצלות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: התקבלה.

איתן כבל: עכשיו אל תפריע.

אילן גילאון: בתור תסריטאי - - -

איתן כבל: אחריו יאיר טרצ'יצקי, ואחרי זה חברי הכנסת מסעוד גנאים, מיקי רוזנטל, ויגאל גואטה.

עליזה לביא: תודה, אדוני היושב-ראש, תודה על הישיבה הזאת.

עליזה לביא: עמית, אני שמחה שהתנצלת בגלל שכמעט נפלת לבור שמבקש ראש הממשלה להפיל את כולנו.

עליזה לביא: השיסוי הזה עובדים בעובדים, ביוצרים, חברי כנסת.

עליזה לביא: בעצם אמרת: האופוזיציה, מה זה שווה לי?

עליזה לביא: אנחנו פה אתכם.

עליזה לביא: אתה מבין, אנחנו פה בתהליך.

עליזה לביא: הרי עברנו את זה ביחד.

עליזה לביא: ישב אתנו, כמו שאמרו קודם, ואני לא אחזור, שר בממשלת ישראל, שר בכיר בממשלת ישראל שליווה, לא החסיר ישיבה אחת.

עליזה לביא: אז חמק או לא חמק, אולי המנהרות חמקו, אבל בטח לא התאגיד של ראש הממשלה, ואל תיפול לזה.

עליזה לביא: אתה יודע, אדוני היושב-ראש, האווירה כאן היא אווירה של מלחמת אחים, ולשם ראש הממשלה אולי רוצה לנווט אותנו, מלחמת אחים.

עליזה לביא: מה שהוא עשה בדוגמה כשקרא כי ערבים נוהרים לקלפיות, אז הוא צובע את התאגיד בצבעים של השמאל.

עליזה לביא: זה משרת את הליכוד, נכון, על כל המשמעויות.

עליזה לביא: אבל, חברתי מירב היקרה, חברת הכנסת, אני קודם כול רוצה להעריך את הישיבה שלך כאן, באמת, אני מכירה אותך, אנחנו יושבות בהרבה מאוד ועדות, ואני רוצה לפנות אלייך כנציגה של שר האוצר.

עליזה לביא: ישבתי בוועדת הכספים.

עליזה לביא: יש לכם מדיניות שכמה פעמים חזרתם ודיברתם עליה, לא הכול זה כסף.

עליזה לביא: מה שיקרה היום זה לא רק התאגיד, זה הרבה מאוד רפורמות שאולי ביקשנו לשנות.

עליזה לביא: בהרבה דברים אנחנו דומות בדעות שלנו, אבל כסף זה לא הכול.

עליזה לביא: כסף אפשר להעביר, אפשר לקחת, אנחנו רואים מה קורה כאן עם כספים קואליציוניים, כספים צבועים.

עליזה לביא: תראי מה הבטיחו לצפון שכל כך יקר לך, והנה משנים, והנה מחזירים.

איתן כבל: תודה, עליזה.

עליזה לביא: החופש של השידור הציבורי הוא של כולנו.

עליזה לביא: וכן, אני יושבת-ראש הוועדה למיגור הזנות - -

איתן כבל: משפט אחרון.

עליזה לביא: - - והסרסרות, ושימוש באנשים מוכר לי.

עליזה לביא: ומה שקורה, זה שימוש באנשים לאורך כל הדרך.

עליזה לביא: וכשלראש הממשלה נוח אז הוא עושה כך.

עליזה לביא: ואני רוצה לחזור ולפנות אלייך, כי בידיכם הכוח.

איתן כבל: תודה.

עליזה לביא: ואם שר האוצר יעמוד, וגם אתה, והשר דרעי, והשר בנט שהנציגים שלו נמצאים כאן.

מירב בן ארי: זה מה שהוא עושה מדי יום.

איתן כבל: תודה.

עליזה לביא: אז הכוח בידיים שלכם.

עליזה לביא: וזה לא בזבוז זמן.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: זה הפך להיות שיח ביניכן, זה יפה, אבל לא פה.

איתן כבל: תודה.

מירב בן ארי: זה מה שהוא עושה.

יגאל גואטה: אבל באמת את האמת צריך לומר.

איתן כבל: מיקי רוזנטל.

איתן כבל: סליחה, אתה תכף מדבר, גואטה.

יגאל גואטה: היחידים שעובדים כרגע על זה זה השר כחלון והשר דרעי.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: אני אדבר מהר ובפרגמנטים.

איתן כבל: גואטה, זה על חשבון אחרים.

איתן כבל: בבקשה.

מיקי רוזנטל: אחד, התאגיד לא ייסגר, אבל הוא ייחלש מאוד כי זאת מטרתו של ראש הממשלה.

מיקי רוזנטל: החיבוק של האופוזיציה, אני אומר לכם חברים, הוא רק מזיק לעניין.

מיקי רוזנטל: אין לנו ברירה אלא לתמוך בתאגיד.

מיקי רוזנטל: זה משאת נפשו - - -

זהבה גלאון: די כבר לעשות דה-לגיטימציה לאופוזיציה - - -

עיסאווי פריג': אתה אומר את זה מידע או מהערכה?

איתן כבל: די, די, די.

זהבה גלאון: די כבר.

איתן כבל: חבר'ה.

איתן כבל: זהבה.

עיסאווי פריג': מידע או מהערכה?

זהבה גלאון: בשביל מה אתה יושב פה אם אין לך תפקיד?

זהבה גלאון: כל הזמן אתם מסבירים למה האופוזיציה לא יכולה לעזור.

זהבה גלאון: לא, לא יכולה.

מיקי רוזנטל: את יכולה לחכות רגע עד הסוף?

זהבה גלאון: לא, אני לא יכולה.

מיקי רוזנטל: יופי, אז תמתיני.

מיקי רוזנטל: תתאפקי קצת, בכל זאת.

זהבה גלאון: די, החברים שלך - - -

איתן כבל: תודה.

מיקי רוזנטל: זהבה, אני אוהב אותך.

מיקי רוזנטל: תתאפקי.

איתן כבל: זהבה.

זהבה גלאון: - - -

מיקי רוזנטל: אני לא אגיד עוד מילה על התאגיד, כי התאגיד הוא חלק שולי בתוך תהליך שאנחנו לא רואים את התמונה הכוללת שלו.

מיקי רוזנטל: והתמונה הכוללת היא כדלקמן: הקיסר הסגול הזה מנסה להחליש את כל מוסדות הדמוקרטיה של מדינת ישראל, את כל מוסדות הביקורת, את כל שומרי הסף.

מיקי רוזנטל: באופן שיטתי הוא תוקף את מבקר המדינה; הוא מנסה להצר את צעדיו של היועץ המשפטי לממשלה; הוא מחליש את הכנסת באופן שיטתי; הוא פוגע בבתי-המשפט, ולא באקראי.

מיקי רוזנטל: ההתקפות שלו נגד התקשורת הן חלק ממסע מסודר שמטרתו להחליש את כל שומרי הסף ואת כל גופי הביקורת במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: והתאגיד הוא רק צ'ופצ'יק קטן בתוך התמונה הכוללת הזאת, וראוי שאנחנו נראה כבר סוף כל סוף את התמונה הכוללת.

מיקי רוזנטל: הדבר נעשה בציניות, ואפילו נטען שבאובססיביות, אבל הוא חלק מתוכנית מאוד מאוד סדורה של אדם שמבקש להרוס את הממלכתיות הישראלית ולהחליש את כל מוסדותיה כדי שיוכל להתמיד בשלטונו.

איתן כבל: תודה.

מיקי רוזנטל: ויחד עם זה, זה לא יצלח לו כי גם חבריו בקואליציה מבינים את מטרתו.

מיקי רוזנטל: ובעניין הזה אני דווקא מחזק את ידי השר כחלון, ואני חושב שאנחנו צריכים לעמוד מאחוריו, כי הוא כמעט האחרון והיחידי.

איתן כבל: ברור.

מיקי רוזנטל: הוא הנער באלגוריה, הוא שם את האצבע בסכר.

מיקי רוזנטל: כי אם הוא לא יעמוד ואנחנו לא נתמוך בו אז חלילה השיטפון הזה ישטוף את המדינה כולה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יאיר, ואחריו – יגאל.

איתן כבל: בבקשה.

<יאיר טרצ'יצקי: אני יו"ר ארגון העיתונאים.

<יאיר טרצ'יצקי: בין היתר אנחנו הארגון היציג של עיתונאי התאגיד.

<יאיר טרצ'יצקי: נראה לי שאמרו פה כבר את כל הדברים הנכונים והמדויקים, והייתי רוצה לפנות באמת לחברי הכנסת מהקואליציה שיושבים פה, ואני מניח שהם יושבים פה כי זה חשוב להם.

<יאיר טרצ'יצקי: אני מניח שחברי כנסת מדי יום ומדי שבוע ומדי שנה צריכים להצביע הרבה מאוד פעמים על החלטות שהם לא אוהבים, שאינן מתחברות עם תפיסת עולמם, להחלטות שהן לפעמים שגויות, כי אני מבין שזה חלק מהמשחק הקואליציוני.

<יאיר טרצ'יצקי: ובסופו של דבר החלטות של הממשלה ואחר כך של הכנסת הן חלק מאיזשהו טובת הציבור באופן כללי, וכל אחד צריך להתפשר במקומות מסוימים.

<יאיר טרצ'יצקי: ההחלטה או הניסיון לחסל את תאגיד השידור הציבורי היא לא החלטה שגויה, היא גם לא החלטה שאולי לא מתחברת עם תפיסת העולם שלכם, היא גם לא איזושהי החלטה שמקודמת בטעות, היא פשוט שחיתות.

<יאיר טרצ'יצקי: זו החלטה מושחתת, זה ניסיון מושחת.

<יאיר טרצ'יצקי: באמת, לא יוצא לי בזמן האחרון בגלל כל הבלגן של התאגיד לצפות בפרקים האחרונים שפספסתי מבית הקלפים, אבל האמת שיצאתי מורווח, כי זה הרבה יותר בית קלפים ממה שיש בטלוויזיה, ואפילו עמית ליאור שהוא תסריטאי מוכשר לא היה מצליח לכתוב את זה ככה.

<יאיר טרצ'יצקי: מדובר פה בהחלטה מושחתת, שהיא נגד הציבור.

<יאיר טרצ'יצקי: אין אף חלק היום בציבור בישראל, לא ימניים, לא שמאלניים, לא חרדים, לא מזרחיים, אף אחד שיבוא ויגיד: אוקיי, בסדר, זה טוב לחלק הזה בציבור ופחות טוב לחלק אחר.

איתן כבל: ומשפט אחרון.

<יאיר טרצ'יצקי: זאת פשוט החלטה שמיועדת לדבר אחד בלבד, לפגוע בציבור, לפגוע בזכותו לקבל שידור ציבורי טוב, איכותי, שאני מקווה שזה גם מה שיהיה בתאגיד.

איתן כבל: תודה.

<רפי יששכר: מי אמר שהיא תיתן שידור טוב?

<יאיר טרצ'יצקי: אני מעריך את האנשים ברשות השידור ואת הרצון שלהם.

<יאיר טרצ'יצקי: כרגע אני לא מדבר נגד הרשות, בעד התאגיד.

<יאיר טרצ'יצקי: אני מדבר פה נגד החלטה מושחתת שאף אחד לא מקבל אותה בשביל לדאוג לכם, ואף אחד לא רוצה לקבל אותה בשביל לקדם שידור ציבורי טוב יותר.

<יאיר טרצ'יצקי: רוצים לקדם אותה בשביל שהשידור הציבורי בישראל כמו יתר התקשורת תהיה בשליטת הממשלה, ולזה אסור להסכים, וצריך להתנגד.

<יאיר טרצ'יצקי: ושום משמעת קואליציונית לא תצדיק את הדבר הזה.

איתן כבל: תודה, יאיר.

איתן כבל: סליחה, אני רוצה להקריא את הדוברים, כי הדיון אמור להסתיים.

איתן כבל: יגאל גואטה, מסעוד גנאים, רויטל סויד, אסנת טרבלסי, ועוד שני ח"כים.

איתן כבל: אני אסכם, ונסגור את הדיון.

יגאל גואטה: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מבקש התנצלות מהיושבים, כי אני רוצה בכל זאת לפני שאני נוגע בנושא וידוי אישי קטן.

יגאל גואטה: אני כמעט שנה בכנסת.

יגאל גואטה: לפני שהגעתי לכנסת סיפרו לי סיפורים על מה שהולך בכנסת, אבל אתה יודע, עד שאתה לא מגיע אתה לא באמת יודע מה קורה פה.

יגאל גואטה: והלכתי שבוע לפני שהשביעו אותי לכנסת לפסיכיאטר, אמרתי לו: תעשה לי טובה, תן לי אישור שיהיה לי בכיס שאני נורמלי.

יגאל גואטה: תן לי אישור, אני רוצה שיהיה לי בכיס על כל מקרה.

נחמן שי: היית אצל ליפשיץ?

<קריאה: לא בטוח שזה יכשיר אותך.

יגאל גואטה: נתן לי אישור.

עיסאווי פריג': יש לך?

עיסאווי פריג': תציג אותו.

יגאל גואטה: יש לי.

יגאל גואטה: מוצג.

איתן כבל: חברים, אין לנו זמן.

איתן כבל: הוא היחיד שאני מרשה לו מור"ק.

איתן כבל: די.

זוהיר בהלול: למה?

זוהיר בהלול: יש הברקה, צריך - - -

איתן כבל: אמרתי.

איתן כבל: אז אל תפריעו לו.

זהבה גלאון: אני מפטרת את הפסיכיאטר, אוקיי?

יגאל גואטה: נתן לי הפסיכיאטר אישור, יש לי אותו בכיס.

יגאל גואטה: אני אציג לך אותו, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני חייב לראות.

רויטל סויד: תקרע אותו עכשיו.

איתן כבל: ששש.

איתן כבל: די.

יגאל גואטה: אחרי ששמעתי את דברי ראש הממשלה שלשום - -

איילת נחמיאס ורבין: נדהמת.

יגאל גואטה: - - אמרתי: שמע, אני חייב ללכת לפסיכיאטר הזה עוד פעם כדי לחדש את האישור שלי.

יגאל גואטה: הלכתי לפסיכיאטר, סיפרתי לו: תשמע, תראה מה קורה עם התאגיד וזה וזה.

יגאל גואטה: הוא אומר לי: הכול בסדר, גואטה, אבל בסופו של יום אני לא יכול לחדש לך את האישור.

יגאל גואטה: אמרתי לו: מה זאת אומרת?

יגאל גואטה: אני חייב אישור בכיס שאני נורמלי, אני לא יכול להסתובב פה.

יגאל גואטה: הוא אומר: תראה, אתה נורמלי, רק הבעיה היא שמכיוון שכל אלה שמתעסקים בדבר הזה, רובם, סליחה, הם לא נורמליים ואתה מיעוט, אז כל הזמן יגידו שאתה לא נורמלי.

יגאל גואטה: אז תשמע, אני אעשה אתך פשרה, אני אתן לך את האישור, אבל שים אותו בכיס, אל תראה אותו, רק מדי פעם תציץ שתדע שאתה הנורמלי והם הלא נורמליים.

יגאל גואטה: דיברו המון על הנושא הזה של תאגיד השידור הציבורי.

יגאל גואטה: באתי לפה לקראת סוף הדרך, והייתי פה כמעט בכל ישיבה, ואני אומר לכם, אני לא חבר בוועדה בכלל.

יגאל גואטה: אבל באמת קיבלתי עשרות ומאות טלפונים מעובדים ונפגשתי אתם, ומה שעמד מול עיני – הרי בסופו של יום הוויכוח אם השידור הזה הוא שמאלני או ימני, הוא לא של ש"ס בטוח.

יגאל גואטה: לכן זה לא מעניין אותי מה יהיה שם.

יגאל גואטה: אבל עניין אותי דבר אחד, באמת זה הנושא של העובדים, כי ישבתי עם אנשים שבכו דמעות, אנשים בכו באמצע החיים שלהם.

יואב קיש: אתה סוגר את הישיבה?

עיסאווי פריג': מה, הממונה?

איתן כבל: תגיד לי, איך אני יכול לסגור?

איתן כבל: מה, אנשים ישבו, סליחה.

יואב קיש: בסדר, אז תן לו עוד סעיף לדבר - - -

עיסאווי פריג': מה לא בסדר?

עיסאווי פריג': מה לא בסדר?

איתן כבל: כאילו אני גם אשם.

יואב קיש: איתן, אתה אומר שהעיתונאים לא עוסקים בזה ואתה בא אליהם בטענות.

מירב בן ארי: עשר דקות אחרונות אתה מגיע.

איתן כבל: שנייה, אבל תסלח לי.

איתן כבל: אבל תסלח לי.

יואב קיש: כל המדיה מלאה בזה רק.

עיסאווי פריג': מה, מה הבעיה?

יואב קיש: - - -

איתן כבל: אתה בא, יושב-ראש ועדת הכנסת, סליחה - - -

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': מה הבעיה?

<קריאה: איתן, אתה לשם האיזון צריך לאפשר גם לאנשים מהקואליציה לדבר.

יואב קיש: הקואליציה לא מדברת פה, זה הכול.

איתן כבל: תסלח לי, ישבו פה - - -

<קריאה: חבל שהקואליציה לא מדברת פה.

מירב בן ארי: הקואליציה מחכה בסבלנות.

מירב בן ארי: - - - מאיפה הוא בא?

יגאל גואטה: מה אנחנו, קיש?

יגאל גואטה: מה, אנחנו לא קואליציה?

עיסאווי פריג': - - - את הדיון.

עיסאווי פריג': על מה?

<קריאות: - - -

יגאל גואטה: אם אנחנו לא קואליציה אז - - -

איתן כבל: סליחה, סליחה.

עיסאווי פריג': למה הוא לא משתתף בדיון?

איתן כבל: סליחה, אני רוצה לומר משהו.

<קריאות: - - -

זהבה גלאון: די כבר.

עיסאווי פריג': על מה?

איתן כבל: סליחה, האיש שאמור לשמור על סדרי הדיון בבית, וזה תפקידו כיושב-ראש ועדת הכנסת, הוא אמור לקבל כאן את התלונות על אי שמירה.

איתן כבל: אנשים יושבים פה ולא קל לי.

איתן כבל: יושבים כאן מתחילת הדיון ולא זזים.

אמיר אוחנה: אני התחלתי בזמן.

אמיר אוחנה: אני הגעתי לפה בזמן.

אמיר אוחנה: אף אחד לא היה.

אמיר אוחנה: אתה לא היית פה.

אמיר אוחנה: אני הגעתי לפה בזמן.

אמיר אוחנה: הלכתי לדיון נוסף.

איתן כבל: יקירי, תסלח לי, זה לא עובד.

איתן כבל: בכל הכבוד, אמיר, תודה.

מירב בן ארי: מה זה הלכת לדיון נוסף?

מירב בן ארי: סליחה, מה זה הדבר הזה?

עיסאווי פריג': אני יושב כאן שעתיים.

עיסאווי פריג': מה זה קשור.

איתן כבל: אמיר, באמת, סליחה, שמרו לך תור בקולנוע?

איתן כבל: מה זה העניין הזה?

איתן כבל: איזו חוצפה זו.

עליזה לביא: הקואליציה מדברת.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אמיר, נו, באמת, לך לא מתאים.

איתן כבל: מה, אני עושה את זה נגדך?

עיסאווי פריג': בא התלונן שלא נותנים לקואליציה, חוצפן.

אילן גילאון: איתן, אני רוצה לשמוע את יגאל גואטה.

איתן כבל: היית משאיר לי פתק על הכיסא שאף אחד לא - - - .

איתן כבל: גואטה, בבקשה.

איתן כבל: נו, באמת.

עיסאווי פריג': על מה הוא כועס?

עיסאווי פריג': שלא - - -

איתן כבל: לא.

איתן כבל: חברים, יש לו"ז.

<קריאות: - - -

עליזה לביא: מה אמר הפסיכיאטר?

יגאל גואטה: שרק אתה תדע שאתה נורמלי, זה הכול.

עיסאווי פריג': יאללה, גואטה.

יגאל גואטה: מה זה יאללה?

יגאל גואטה: מה זה יאללה, עיסאווי?

איתן כבל: בבקשה, גואטה.

יגאל גואטה: מה זה, מגרש כדורגל?

יגאל גואטה: עיסאווי.

<קריאות: - - -

יגאל גואטה: דרך אגב, אני באמת רוצה לבדוק את העניין הזה אחרי זה עם קיש, אם אין פה מישהו מהקואליציה שאני אוכל להצביע נגד.

יגאל גואטה: שיהיה לי חופש הצבעה אם אני מהאופוזיציה.

יגאל גואטה: בכל אופן, אין ספק שנעשו טעויות.

יגאל גואטה: אני לא מדבר על זה שרצו והקימו ועדה בראשות השופט קמא, זה גם משהו, כיסוי יפה, והקימו מועצה שיש בה אפס ייצוג למזרחיים.

יגאל גואטה: וכן, אני חוזר על זה, אפס ייצוג למזרחיים.

יגאל גואטה: ואחרי זה התאגיד התחיל לעבוד, ואני אומר לכם, רבותי, נעשו פעולות שפגעו בעובדים יום אחר יום, זה נכון.

יגאל גואטה: צריך להודות על האמת, התנהגו לעובדים לא בכבוד ולא ביושר ולא בכלום.

יגאל גואטה: הבעתי את דעתי פה כפי שצעקתי – איתן, זה אתה שאוכל?

איתן כבל: כן, אני אתך, אתה פשוט במור"קים עדיין.

עיסאווי פריג': איתן, יש מסיבת עיתונאים בשעה ארבע עם דוד ביטן.

יגאל גואטה: נו, די, לכולם יש ווטסאפ, עיסאווי, תפסיק עם זה.

איתן כבל: די, די.

עיסאווי פריג': כתגובה על ההתקפה של האופוזיציה.

איתן כבל: עיסאווי, די עזוב.

יגאל גואטה: בכל אופן, אין, זה לא נורמלי.

עיסאווי פריג': זה מדהים.

יגאל גואטה: מה זה?

איתן כבל: חברים, בבקשה.

איתן כבל: זה לא הוגן אפילו.

יגאל גואטה: אכן נעשו פה טעויות, פגעו בעובדים, והתאגיד לא התנהל, לפחות בתחילת דרכו, גם אחרי זה קצת ככה ניסה לעשות ככה חישוב מסלול, אבל זה לא במאה אחוז.

יגאל גואטה: ואז פשוט התחיל התהליך של ההתעללות בעובדים, ובאנו לפה וצעקנו וצעקנו וצעקנו וצעקנו.

יגאל גואטה: ובאמת, אף אחד מהליכוד לא היה פה לצעוק את צעקתם של העובדים.

יגאל גואטה: תיקחו את כל הסרטים של הישיבות אחורה, הם לא היו פה בכלל.

יגאל גואטה: אז אני בסוף באמת לא מצליח להבין איפה הסיפור הזה של התאגיד.

יגאל גואטה: אלא מה אני אומר?

יגאל גואטה: אתמול בלילה במליאה היה דיון על הנושא של התאגיד, והשר יריב לוין ממש סוף סוף הניח את דעתי.

יגאל גואטה: אמר: רבותי, אתם לא מבינים בכלל למה אנחנו רוצים לפרק את תאגיד השידור.

יגאל גואטה: בגלל שהוא פגע בעובדים, ואנחנו רוצים לדאוג לעובדים.

קארין אלהרר: כן, ממש.

קארין אלהרר: חזון אחרית הימים.

יגאל גואטה: לא יאומן.

מיקי רוזנטל: בשביל זה הוא הצביע בעד התאגיד - - -

יגאל גואטה: ואז פתאום דעתי נחה, ואמרתי: ואללה, מה, באמת?

יגאל גואטה: אני המטומטם פה?

איילת נחמיאס ורבין: הוא אמר לעובדים שהם "חמאסניקים".

קארין אלהרר: הוא קרא לעובדים "חמאסניקים".

יגאל גואטה: קארין, תני לי לסיים.

יגאל גואטה: מצד שני, דוד ביטן אמר דברים אחרים.

יגאל גואטה: אמר שצריך לסגור את התאגיד, אחרי זה היה צריך למצוא את הסיבה למה, אז אמרו שזה בגלל שאין כסף, שזה עולה המון המון כסף.

יגאל גואטה: ודוד, ידוע שהוא איש כלכלה רציני, והוא נתן מספרים חזקים, וכנראה שהאוצר פה – צריך לפטר אתכם אחד אחרי השני, תלכו הביתה, אתם לא מבינים במספרים כלום.

יגאל גואטה: אבל היה צריך למצוא סיפור.

יגאל גואטה: אז אני אומר דבר כזה, אדוני היושב-ראש, ובאמת אני חושב שזו הצעה הכי טובה.

<שירה גרינברג: רק לפרוטוקול, נאמר שאנחנו אנשי מקצוע רציניים ביותר והמספרים שלנו מדויקים.

יגאל גואטה: בוודאי.

יגאל גואטה: לא, תרשום בפרוטוקול לרשום שאמרתי את זה בחיוך.

איתן כבל: תודה.

יגאל גואטה: אבל באמת, רבותי, אני אומר דבר פשוט, הנה, אני מסכם.

יגאל גואטה: בסופו של דבר יש לנו שתי בעיות, לדעת כולם, אחד זה העובדים, שמבחינתי זה בראש ובראשונה, ותאמינו לי אין פה בעיה של כסף, הכול שטויות במיץ עגבניות.

יגאל גואטה: אבל אם הבעיה השנייה היא באמת הכסף, אז בואו נקלוט את כל העובדים האלה עכשיו היום בתאגיד השידור הציבורי, שיקלטו את כולם, את כל עובדי רשות השידור בתאגיד השידור הציבורי.

יגאל גואטה: כמובן מי שרוצה מצד עצמו ללכת, אין שום בעיה.

איתן כבל: תודה.

יגאל גואטה: אבל למה צריך לסגור את התאגיד ועוד פעם לעשות לופ?

איתן כבל: תודה, יגאל.

יגאל גואטה: קבל את העובדים.

יגאל גואטה: הבעיה זה העובדים?

יגאל גואטה: קבל אותם עכשיו בתנאים טובים כמו שצריך, תקלוט אותם, תשאיר את התאגיד, והנה לך פתרון של בעיית הכסף, והנה לך פתרון של בעיית העובדים.

יגאל גואטה: בוא נראה אותם עושים את זה.

יגאל גואטה: תודה רבה, אדוני.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת גואטה.

אילן גילאון: יגאל, הכתובת של הפסיכיאטר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: די.

יגאל גואטה: אהבת את הפסיכיאטר הזה?

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: מסעוד גנאים, ואחריו – חברת הכנסת רויטל סויד.

יגאל גואטה: ודרך אגב, זו דעתו המפורשת של יושב-ראש תנועת ש"ס, חד-משמעית, שגם הוא נאבק על הסיפור הזה.

יגאל גואטה: תודה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, בבקשה, זה על חשבון החברים כבר.

מסעוד גנאים: נשארו לפחות חלק נורמליים.

איתן כבל: מסעוד, בבקשה לנושא.

מסעוד גנאים: בסדר.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: אתמול העלינו את הנושא כהצעות דחופות על סדר-יומה של הכנסת מאחר שהדאגות שלנו הם לשני דברים: הראשון זה חופש הביטוי והדמוקרטיה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, זה מפריע.

איתן כבל: כל ההצעות הועברו לוועדת הכלכלה וגם יהיה דיון בהן.

מסעוד גנאים: אני מאוד מודה על ההיענות המהירה מאוד של הנשיאות, משום שרק אתמול העלינו והיום הייתה – למרות שאני יודע שהדיון פה נקבע מלפני שבוע ואולי יותר.

איתן כבל: נכון.

מסעוד גנאים: אז אני אומר מתוך דאגה לשני דברים: הראשון הוא לדאוג לתקשורת חופשית.

מסעוד גנאים: יש מגמה, רק מישהו עיוור לא רואה את המגמה מזה שנים של נתניהו וממשלת הימין להגביל את חופש הביטוי, להשתלט על הרשות המחוקקת, הרשות השופטת, ואחר כך על הרשות הרביעית, התקשורת.

מסעוד גנאים: נתניהו רוצה לבנות משטר אבסולוטי, רוצה להיות כמו לואי ה-14 הצרפתי שאמר אני המדינה, ונושאי דברו ושופריו ביטן ורגב מבטאים את זה בצורה הטובה ביותר.

מסעוד גנאים: הדבר השני, דאגתנו היא לעובדים, לכל העובדים.

מסעוד גנאים: אי-אפשר לזרוק את האנשים האלה, את המשפחות שלהם שיאבדו את הפרנסה שלהם.

מסעוד גנאים: לכן, אדוני היושב-ראש, אנחנו בפני מערכה, לפי דעתי לא פשוטה.

מסעוד גנאים: המערכה הזו, כפי שאמרתי, נכון עכשיו על התקשורת החופשית והאובייקטיבית והניטרלית שהממשלה לא משתלטת עליה.

מסעוד גנאים: אבל בוא לא נטעה, הם עושים את כל זה בשם שלטון הרוב ובשם הפרשנות המעוותת של הדמוקרטיה, כפי שאמרה השרה רגב: אנחנו עכשיו הרוב, אנחנו השולטים.

מסעוד גנאים: וזה מנוגד לכללי הדמוקרטיה.

מסעוד גנאים: מילה אחרונה בקשר לתאגיד, לרשות הציבורית.

מסעוד גנאים: אני לא יודע, למשל, כמה ערבים יש בתאגיד.

מסעוד גנאים: אני חושב שתקשורת שאנחנו כל כך רוצים - -

יגאל גואטה: נתנו מספר.

מסעוד גנאים: - - תקשורת חופשית, אובייקטיבית, דמוקרטית, היא גם צריכה לתת ביטוי למיעוט, לבני החברה הערבית, משום שלפי כל המחקרים החלק שלהם הוא מעט מאוד בתקשורת, ולפעמים הם מוצגים גם באופן שלילי.

איתן כבל: תודה.

מסעוד גנאים: הממשלה מדירה אותנו, יש אווירה מפלה וגזענית נגד הערבים.

מסעוד גנאים: התקשורת צריכה להיות חופשית ואובייקטיבית.

איתן כבל: תודה.

יגאל גואטה: יש לכם חבר במועצת התאגיד, חמיס אבולעפיה, מה אתה מדבר.

איתן כבל: סליחה, גואטה.

יגאל גואטה: לנו המזרחיים אין נציג אחד.

מסעוד גנאים: למה?

איתן כבל: גואטה.

איתן כבל: יגאל, זה על חשבון החברים.

<קריאות: - - -

יגאל גואטה: אין לנו.

מיקי רוזנטל: ערבים הם לא מזרחיים?

<קריאות: - - -

איתן כבל: די, נו, באמת.

איתן כבל: יגאל גואטה, באמת, דיברתם, יש כאן אנשים נוספים שרוצים לדבר.

איתן כבל: בבקשה, חברת הכנסת רויטל סויד.

רויטל סויד: אני רוצה לפתוח במשפט הסיכום, איתן.

איתן כבל: בבקשה.

רויטל סויד: אני פונה אליך, מכיוון שזה תפקידה של ועדת הכלכלה שיהיה גיבוי של כל חברי הכנסת שהיו פה.

רויטל סויד: מבקר המדינה חייב לפתוח בבדיקה על מה שקרה פה בסיפור הזה, ואני לא אומרת בתאגיד ואני לא אומרת ברשות, אני אומרת בכל התהליך הזה מתחילתו ועד סופו.

רויטל סויד: הגיע הזמן שמבקר המדינה יבדוק בדיוק מה קרה פה.

רויטל סויד: אנחנו משאירים עובדים מדממים, גם ברשות וגם בתאגיד, אנחנו פוגעים פה פגיעה חמורה בחופש הביטוי, בתקשורת חופשית.

רויטל סויד: ובוא נהיה ברורים וחד-משמעיים, לא משנה מה יקרה פה, אני מקווה שנצא פה עם תאגיד חזק.

רויטל סויד: לא משנה מה יקרה בסוף, עבר מסר מאוד ברור לכל אנשי התקשורת ולכל העיתונאים במדינת ישראל, אנחנו עם חרב על הצוואר שלכם, אנחנו רוצים להחליש אתכם.

רויטל סויד: וזה תהליך שמצטרף לתהליכים הרבה יותר עמוקים של פגיעה בדמוקרטיה, כמו שאמר מיקי על בית-משפט העליון, על שלטון החוק, ועל הרבה מאוד תהליכים.

רויטל סויד: ודרך אגב, הקשבתי פה ברוב קשב, למה כל זה קרה?

רויטל סויד: איך פתאום מלהוביל מהלך יחד עם מי שהיה יד ימינו, השר ארדן, פתאום זה התהפך?

רויטל סויד: אף אחד לא אמר פה, זה בגלל הפרסונה של האנשים שנמצאים היום בתאגיד השידור הציבורי.

רויטל סויד: לי אין ספק.

רויטל סויד: כי אם שניכם לא תהיו שם, פתאום התאגיד יהיה יקירו של ראש הממשלה, וזה דבר נורא ואיום.

רויטל סויד: ואני מצטערת שזה ככה נאמר, אבל זו האמת המזוקקת.

רויטל סויד: ולכן מבקר המדינה חייב להיכנס לדבר הזה ולבדוק את העניין הזה, כי אסור שיהיה פה משהו פרסונלי ואסור שאדם זה או אחר יוביל מהלכים שהם הרה אסון.

רויטל סויד: תראו מה קורה פה, תראו באמצע מה אנחנו עומדים.

רויטל סויד: ואיתן, זה התפקיד שלך, התפקיד שלנו.

רויטל סויד: אני לא אומרת אופוזיציה, כי בתוך כל התהליך הזה יש גם שרים שהם שרים בממשלה והם בקואליציה, והם נגד התהליך הזה של סגירת התאגיד.

רויטל סויד: לפנות למבקר המדינה, ואני קוראת למבקר המדינה לפתוח בחקירה של מה שהיה פה, מכיוון שבכל הכספים שירדו לטמיון, הנכים שעמדו שלשום בחוץ ומחו, אפשר היה לשפר את איכות חייהם, אפשר לאפשר לצה"ל לקנות עוד ציוד שחסר לו, ולכל האנשים שלא מצליחים לגמור את החודש.

יגאל גואטה: בצפון.

יגאל גואטה: כסף לצפון.

יגאל גואטה: אמרו שאין כסף.

רויטל סויד: וכסף לצפון, ולמי לא.

רויטל סויד: לכולם, בכסף הזה שיש פה.

איתן כבל: משפט אחרון, בבקשה.

רויטל סויד: וזו ההזדמנות באמת להבין את תהליכי העומק האיומים שאנחנו חווים בכל תחום ותחום.

רויטל סויד: בדיקה של מבקר המדינה עכשיו של מה שקרה גם ברשות השידור וגם בתאגיד, וכל הזגזוג הזה של ראש הממשלה.

<עמית ליאור: וגם את סעיף 63.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: די, עמית ליאור, את שלך כבר עשית היום.

איתן כבל: עכשיו אני אומר את הלו"ז.

איתן כבל: אסנת, בינתיים תתקרבי.

איתן כבל: מירב בן ארי, זוהיר, מיכל בירן, אמיר, אמיר אוחנה, ואסף.

איתן כבל: בבקשה.

<אסף אמיר: אני מוותר לך הפעם.

<אסף אמיר: הכול נאמר כבר.

<אסנת טרבלסי: אהיה קצרה.

<אסנת טרבלסי: אחרי דבריו של עמית באידיאולוגיה אנסה להיות קצת בפרקטיקה.

<אסנת טרבלסי: בפרקטיקה שלנו אנחנו כבר שנתיים בלי הפקות מקור.

<אסנת טרבלסי: כדי שתהיינה הפקות מקור דרוש שיהיה בתוך התחשיבים שעושים פה 270 מיליון שקל להפקות מקור.

<אסנת טרבלסי: אני לא רואה איך בתוך כל החסכונות ובתוך כל התחשיבים שמוצגים פה יש 270 שקל להפקות מקור.

<אסנת טרבלסי: מעבר לכך, זה לא רק עניין של כסף, זה גם עניין של הזמן שלוקח.

<אסנת טרבלסי: לפני יותר מחצי שנה סוף סוף יצא מכרז של התאגיד שבו הוגשו עשרות אם לא מאות הצעות שנבחנו, נעשו פרזנטציות, נעשה תהליך שלם שבדיוק בימים האלה אמור היה להגיע לידי מיצוי כדי שהפקות תוכלנה לצאת לפועל.

<אסנת טרבלסי: עכשיו הכול ייעצר.

<אסנת טרבלסי: לצערי, גם אם לא יסגרו את התאגיד ורק יבדקו, בכול התהליך הזה זה אומר מבחינתנו עוד חודשים שבהם אין לנו עבודה, ואין לנו עבודה, אין לנו משכורת שמשולמת, כי, עם כל הכבוד – והבעתי את האמפטיה ואת ההזדהות שלנו עם הכאב של עובדי רשות השידור במשך לא מעט ישיבות שדיברתי – עדיין משכורתם משולמת גם בימים אלה.

<אסנת טרבלסי: אנחנו כבר שנתיים בלי הפקות מקור, ומדובר באלפי משפחות, ביותר מ-5,000 משפחות שמתפרנסות מההפקות האלה שלא קורות.

<אסנת טרבלסי: ואין לנו לא פיצויים ולא פנסיות ולא שום דבר.

<אסנת טרבלסי: מה שאנחנו לא מייצרים כיוצרים אין לנו אותו.

<אסנת טרבלסי: זה דבר אחד.

<אסנת טרבלסי: דבר שני, אני רוצה רק לספר שקיבלנו - -

איתן כבל: והאחרון, ברשותך.

<אסנת טרבלסי: קיבלנו הצעה לשתוק, לא לדבר, ולקבל ערוץ יוצרים.

<אסנת טרבלסי: סירבנו להצעה הזאת.

<אסנת טרבלסי: סירבנו להצעה הזאת מכיוון שאנחנו מאמינים בדמוקרטיה.

<אסנת טרבלסי: סירבנו לה בגלל שאנחנו מאמינים בחופש ובהפרדה בין הפוליטיקה לשידור הציבורי.

<אסנת טרבלסי: ואני קוראת מפה עכשיו גם - - -

מיקי רוזנטל: היושב-ראש, ממי היא קיבלה את זה?

איתן כבל: זה גורם ממשלתי הציע לכם את זה?

<אסנת טרבלסי: הציע לנו את זה גורם – כן.

מירב בן ארי: מקורב לשלטון?

<אסנת טרבלסי: מקורב מאוד לשלטון.

איתן כבל: נשמח לדעת.

<אסנת טרבלסי: עכשיו אני פונה פה גם לעיתונאים של רשות השידור, לא מדברת רק על העובדים.

איתן כבל: את לא יכולה להגיד את השם?

<אסנת טרבלסי: לא.

איילת נחמיאס ורבין: ממש הנחת פה פצצה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: אבל זה היה כתוב בהצעת החוק של ביטן.

<תהילה שוורץ אלטשולר: הוא כתב שהוא רוצה לבטל את ערוץ 33 ובמקום זה לשים ערוץ של יצירה מקורית, בלי לשאול כמה כסף זה יעלה.

מירב בן ארי: אבל השאלה אם זה לפני שהוא כתב.

<אסנת טרבלסי: שבו בשקט, תקבלו ערוץ.

איתן כבל: בבקשה.

<קריאה: השאלה אם הוא זה שכתב.

איילת נחמיאס ורבין: לא פצצת אטום, פצצת מצרר.

<אסנת טרבלסי: אני רוצה להגיד שגם לחברי הכנסת, ובטח לשר האוצר, לחזק אותו בעמדתו.

איתן כבל: אסנת, משפט אחרון, בבקשה, כי יש כאן ארבעה חברי כנסת.

<אסנת טרבלסי: אני רוצה להגיד שמי שיתמוך בהצעה הזאת, דמה של הדמוקרטיה, מה שנשאר ממנה על ידיו.

<אסנת טרבלסי: וגם לעיתונאי רשות השידור ולעובדים, אני מבינה את הרצון לשמור על הבית, אני מבינה, אבל איזה בית זה הולך להיות?

<אסנת טרבלסי: זה בית שאתם הייתם רוצים לגור בו?

<אסנת טרבלסי: זה בית שיגידו לכם לאיזה חדר אתם יכולים להיכנס ולאיזה חדר אתם לא יכולים להיכנס, ומה אתם יכולים או לא יכולים להגיד.

איתן כבל: תודה, תמר.

<אסנת טרבלסי: אסנת בשבילך.

איתן כבל: אסנת, לא יודע למה אמרתי תמר.

<אסנת טרבלסי: אחרי כל השנים האלה, איתן.

איתן כבל: תודה, יקירה, את יודעת, לפחות יש הרבה הערכה.

<אסנת טרבלסי: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אסנת, תלחשי לי בדרך לגן.

איתן כבל: מירב בן ארי, זוהיר, מיכל, ואמיר, זה הסדר.

איתן כבל: בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש, הקשבתי כאן לכל חברי הכנסת, גם לאלה שהלכו.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר שהיחיד, היחיד שבאמת נתן את הגיבוי זה חבר הכנסת רוזנטל, אבל זה לא מפתיע אותי כי אנחנו גם במוצאי שבת דיברנו על זה ביחד.

מירב בן ארי: הפארסה הזאת של לבוא ולהציג את שר האוצר כגזבר ושכל מה שהמעניין אותו בדיון הזה זה כסף, זאת פשוט שערורייה בעיני.

מירב בן ארי: הרי היחיד שמתמודד ומתנגד - -

איתן כבל: אני אתייחס לזה.

מירב בן ארי: - - לאורך כל הדרך מהיום שזה הוצג עד לפני יומיים בוועדת הכספים, וכמובן בהתבטאות ברורה ביום שישי גם בעיתון "ידיעות אחרונות", זה שר האוצר.

מירב בן ארי: נכון, הוא גם אחראי על הקופה הציבורית.

מירב בן ארי: ולשים, כמו ששירה אמרה כאן, 370 מיליון שקל כל שנה זה גם באחריותו.

מירב בן ארי: וכן, מינינו אותו להיות אחראי על הקופה הציבורית, אז הוא אמור להיות שם.

מירב בן ארי: אבל בנוסף הוא אמר, ואני ישבתי בוועדת הכספים, דיבר על העניין של המשחק באנשים, דיבר על העניין שאנשים התחייבו.

מירב בן ארי: ישבה כאן אותה גב', אני לא זוכרת את השם שלה, לא עכשיו, לפני, ודיברה שהם כבר התחייבו ויש להם עבודות, גם על זה דיברנו.

מירב בן ארי: וכמובן, אנחנו מדברים כל הזמן על חופש הביטוי וחופש העיתונות.

מירב בן ארי: ישבתי כאן, הקשבתי לכל דברי חברי הכנסת בעיקר מהאופוזיציה, רוב הזמן הייתי לבד עד שגואטה ויעקב הצטרפו.

מירב בן ארי: עכשיו גם אמיר אוחנה בא, ואני יודעת את דעתו, הוא לא בדעה שלי.

מירב בן ארי: אבל אני אומרת משהו מאוד ברור, קחו בחשבון שמי שבסופו של דבר יהיה אחראי לסיום הפארסה הזאת, ולא משנה מה ההשלכות של זה, זה שר האוצר משה כחלון.

איתן כבל: נכון.

מירב בן ארי: ולומר שהוא רק גזבר זו טעות.

מירב בן ארי: כל האופוזיציה פה צריכה להתייצב מאחורי שר האוצר.

<קריאה: התייצבו.

מירב בן ארי: לא, זה לא היה כזה ברור.

איתן כבל: מירב, תני לי סיכום.

מירב בן ארי: הנה, אני במשפט אחרון.

מירב בן ארי: אתה מכיר אותי, אני לא בן-אדם שמאריך בדברים.

מירב בן ארי: כל האופוזיציה וכל אותם אנשים של התאגיד, אבל לא רק התאגיד, אלה שחשובים להם חופש הביטוי וחופש העיתונות ודמוקרטיה - -

מיקי רוזנטל: גם חצי מהקואליציה, אגב, תומכת בו.

מירב בן ארי: - - והעיתונות צריכים לעמוד מאחוריו, כי הוא לא רק גזבר, הוא שומר הסף של הדמוקרטיה פה, ואל תתבלבלו.

מירב בן ארי: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מבטיח לך שאתייחס לזה בצורה ברורה.

מירב בן ארי: הייתי ברורה.

איתן כבל: זוהיר, בבקשה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, לפני שפותחים רשמית את התיק של ילדי תימן, אני רוצה שתחשוף גם את הפרוטוקולים של הישיבות האלה של ועדת הכלכלה, כדי לחזור אחורנית ולראות באופן שאיננו משתמע לשתי פנים, שחברי הכנסת, כמעט רובם ככולם, בעיקר חברי מהאופוזיציה היו בעד אי סגירת רשות השידור.

איתן כבל: נכון.

זוהיר בהלול: אז מה קרה בעולם המתעתע שלנו שלפתע פתאום כולנו הפכנו לאנשים שמצדדים בתאגיד?

זוהיר בהלול: אני מוחה על הנימה שהולכת כחוט השני כאן בדיון הזה ובדיונים אחרים כאילו שהרחמים שלנו חייבים להיות נכמרים כלפי עובדי רשות השידור.

זוהיר בהלול: אני אומר, אנחנו צריכים להתנצל על האמירה הזו, כי אין לי רחמים לעובדים של רשות השידור, יש לי רק הערכה והערצה לעובדים האלה, מכיוון שהם חלק מבשרי.

זוהיר בהלול: ואני אומר לך, לא נלחמתי בחיי מלבד העובדה שדקלרטיבית נלחמתי, ולכן אני לא יכול לדבר בשפת הצבא, אבל אני אדבר.

זוהיר בהלול: אתם מדברים על אחוות לוחמים, ברית לוחמים, זה האתוס הישראלי, היהודי הידוע.

זוהיר בהלול: אז אוקיי, אני נסמך על העניין הזה, ואני אומר לך, אני בעד העובדים האלה לא מתוך רחמים, אלא מתוך העובדה שאני מאמין בעיתונאים ואינני מאמין בעיתונות.

זוהיר בהלול: עיתונות זה משהו אבסטרקטי סוריאליסטי שהולך ומתאייד לו מן העולם.

זוהיר בהלול: כל עוד ההפרטה היא הקו הנחה בכל העולם לעיתונות, אז אין לי אמון בעיתונות.

זוהיר בהלול: יש לי אמון בעיתונאים שבנו את התשתית האמיתית של העיתונות בארץ, והם היו נכס צאן הברזל במשך שנים.

זוהיר בהלול: מבחינתי, לא מעניין אותי הערך הזה של תאגיד או רשות שידור.

זוהיר בהלול: אני רוצה שלא יפטרו את האנשים האלה, ושלא יזרקו אותם לכלבים.

זוהיר בהלול: אני רוצה שהם יהיו אולי חלק מתמהיל של התאגיד החדש והעובדים הישנים, והם שיקימו את רשות השידור החדשה, הישנה, לעזאזל השמות, העיקר התמצית.

זוהיר בהלול: תמצית העניין, שאנחנו מדברים על הקרם דה לה קרם של עובדים אמיתיים שאנחנו זנחנו אותם ונטשנו אותם באופן אכזרי ביותר, ולכן אני בעד כל הצעה, גם אם היא תיחשב כהצעה שאיננה שומרת על הדמוקרטיה הישראלית, כי הבניין הזה קורס מבחינה דמוקרטית פעם אחר פעם.

זוהיר בהלול: כל המבצרים האלה באמצעות חוקים אכזריים שפוגעים במהות הדמוקרטיה, פתאום כולנו מתייפייפים ומצטעצעים כאילו שהשמירה על הדמוקרטיה היא נר לעינינו.

זוהיר בהלול: הפעם זה לא הסיפור.

זוהיר בהלול: הסיפור הפעם הוא עובדים שנוטשים אותם, ואני רוצה שיהיו חלק מהתמהיל החדש.

איתן כבל: תודה, יקירי.

איתן כבל: מיכל, ואמיר אחרי.

איתן כבל: בבקשה.

מיכל בירן: אני אהיה זריזה.

מיכל בירן: דבר ראשון, אני מחזקת את ידייך בקיום של הדיון הזה, ואני מודה שאני מאוד דואגת.

מיכל בירן: אני לא חושבת שהשאלה פה היא השאלה הפרוצדורלית על רשות השידור.

מיכל בירן: אני הצבעתי נגד הקמת התאגיד למרות ההסכמים שהיו אז עם הצדדים, כי חשבתי שזו הייתה טעות לסגור את רשות השידור.

מיכל בירן: רפורמות לא מבצעים ככה, אפשר היה לעשות אותם בהדרגה ובאופן פוזיטיבי.

מיכל בירן: אבל אני מודה שאני באמת דואגת, ואני גם לא יכולה שלא להסתכל על הבחירות בארצות-הברית ולראות את הקו המקשר.

מיכל בירן: דמוקרטיה היא לא פרוצדורה, דמוקרטיה היא תפיסת עולם.

מיכל בירן: והפרוצדורה לא תוכל להתקיים לאורך זמן בלי באמת שומרי הסף והתמיכה הציבורית לזה שאמורים להיות כללי משחק ידועים שבהם אנשים מתחרים, קבוצות מתחרות על אג'נדות, על תקציבים, על כיוונים, אבל כללי המשחק ידועים והמערכת חזקה.

מיכל בירן: ואני באמת לא מבינה את נתניהו, הוא כורת את הענף שכולנו יושבים עליו.

מיכל בירן: הנכס האסטרטגי שלנו בתמיכה בעולם היא זה שזאת הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

מיכל בירן: הערעור של זה לאורך זמן ממש פוגע בלגיטימציה שלנו, והדבר הזה מסוכן, וכולנו נשלם את המחיר, לא רק הוא ולא רק מפלגה אחת.

מיכל בירן: כל החזון הציוני.

מיכל בירן: אנחנו לא יכולים להתחרות עם סין על עלויות יצור, לא יכולים.

מיכל בירן: הדרך היחידה שלנו להתחברות עם המדינות של העולם המערבי היא בהון האנושי שלנו ובהון התרבותי ובדמוקרטיה שלנו.

מיכל בירן: ואני באמת מסיימת בזה שאני חושבת שהגיע הזמן לעבור למצב של דמוקרטיה מתגוננת, כי השחיקה הזאת זה כמו הצפרדע הזאת שמבשלים אותה לאט לאט ובסוף כשהיא מבינה שתם ונשלם אז כבר אין מה לעשות יותר, ועכשיו זה הזמן.

איתן כבל: תודה, מיכל.

איתן כבל: אמיר, אחרון, בבקשה, ואז אני אסכם.

אמיר אוחנה: תודה לך, אדוני היושב-ראש.

אמיר אוחנה: תודה גם לכל מי שנשאר, אני רואה שאנחנו הולכים ומתמעטים.

מיקי רוזנטל: אבל הטובים נשארו.

איילת נחמיאס ורבין: חיכיתי לך, כי חשוב לי לשמוע מה אתה אומר.

רויטל סויד: אנחנו נשארים לכבודך, אמיר.

אמיר אוחנה: מאה אחוז.

אמיר אוחנה: אז אני אביע דעת יחיד שאולי לא תזכה לתמיכה של אף אחד בחדר הזה, אולי למעט אנשי המשמר וחברי פה מימין, אבל היות שאנשים הרשו לעצמם לדבר בשם הציבור אז אני אנסה גם את כוחי בעניין הזה.

אמיר אוחנה: הרעיון של שידור ציבורי בא לעולם בשנות העשרים בבריטניה, העולם שאחרי מלחמת העולם הראשונה.

אמיר אוחנה: האופן שבו אנחנו צורכים תקשורת השתנה מקצה לקצה.

<עמית ליאור: כי אתה נשארת תקוע בשנות העשרים.

איתן כבל: עמית ליאור, החוצה.

איילת נחמיאס ורבין: עמית, אתה יודע משהו, אתה ממש מעצבן.

איילת נחמיאס ורבין: עמית, החוצה.

איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט לא - - -

איתן כבל: איילת, די, מספיק, זה כבר מפריע פה.

איתן כבל: החוצה.

אמיר אוחנה: אני רוצה באמת עם יד על הלב שנשאל את עצמנו, כי בכל זאת בנושא הזה של התאגיד והשידור הציבורי אני חושב שמתעניינים בעיקר, אנחנו הפוליטיקאים, העובדים בוודאי, ואנשי הברנז'ה מה שנקרא.

<אסף אמיר: ברנז'ה זה תרבות.

<אסף אמיר: אתה מדבר על תרבות ושפה עברית.

<אסף אמיר: ברנז'ה זאת תרבות ושפה עברית, זה לא ברנז'ה.

איתן כבל: די, נו, באמת.

<אסף אמיר: תרבות ושפה עברית זה לא ברנז'ה.

איתן כבל: אבל הוא רוצה להגיד - - -

אמיר אוחנה: אני מבין ששמעת כאן יותר מדי חברי ליכוד, אז גם את האחד שמדבר אתה לא - - -

איתן כבל: שנייה.

<קריאות: - - -

אמיר אוחנה: אז תכתוב פוסט ותן לדבר.

איתן כבל: אמיר, נו, בחיאת.

איתן כבל: די, אמיר, די.

<אסף אמיר: ברנז'ה, השפה העברית - - -

איתן כבל: אמיר, אל תתייחס אליו.

אמיר אוחנה: אני מסיים.

איתן כבל: לא התכוונתי.

איתן כבל: רציתי רק להגיד לך משפט לפני כן.

איתן כבל: אני מכיר את עמדתך.

אמיר אוחנה: עוד לא – אתה מכיר באמת?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: אני רוצה להגיד משפט אחד.

מיקי רוזנטל: בשם חופש הביטוי אנחנו מדברים על – לא נותן לדבר, מה קרה?

איתן כבל: סליחה, שנייה.

מיקי רוזנטל: תן לו לדבר.

איתן כבל: הטענה שאתה מעלה לגבי הצורך בשידור הציבורי היא טענה לגיטימית לחלוטין.

איתן כבל: אין לי ויכוח אתך.

איתן כבל: יכול להיות שאם אתה ואני נשב לילה שלם ונדון בזה, יכול להיות שבסופו של הלילה אני אסכים אתך.

איתן כבל: באמת אני אומר את זה, לא בציניות.

איתן כבל: יש כאלה שאומרים שפג תוקפו של השידור הציבורי.

איתן כבל: העניין שזה לא הדיון הזה.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא רלוונטי לדיון הזה.

איתן כבל: בבקשה.

אמיר אוחנה: אני אנסה להעלות בכל זאת.

אמיר אוחנה: אני חושב שאם היינו שואלים באמת את הציבור, את הציבור האמיתי שמחוץ לכאן, האם הם היו מעוניינים להשקיע את 300 מיליון, 700 מיליון, לא חשובים המספרים כרגע, א', ביותר מיטות בבתי-החולים; או ב', בקיצור התורים במשרד הפנים; או ג', בשכר מינימום לחיילי חובה - -

מירב בן ארי: מה זה קשור בכלל?

מירב בן ארי: אז תעשה משאל עם ותשאל את העם שלך.

אמיר אוחנה: - - או ד', בשידור ציבורי - - -

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: אבל זאת דמגוגיה, איתן, מה אתה רוצה - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: חברים יקרים - - -

איילת נחמיאס ורבין: 200% תפוסה בבתי-חולים, איפה אתם?

איילת נחמיאס ורבין: הממשלה הזאת - - -

איתן כבל: איילת - - -

<קריאות: - - -

אמיר אוחנה: האזרחים לא היו הולכים – בשידור ציבורי לשים את המיליונים?

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: זה לא בסדר שאתם לא נותנים לו לדבר.

מירב בן ארי: - - -

איתן כבל: מירב, איילת, בעניין הזה, עם כל הכבוד, זו לא הדעה הכי גרועה ששמעתי.

איתן כבל: די, נו.

מיקי רוזנטל: בדיוק.

מיקי רוזנטל: תשמעו, אתם לא נותנים לו לדבר.

מירב בן ארי: זה גם נכון.

איתן כבל: אל תגזימו.

אמיר אוחנה: בעידן הזה, חברתי היקרה, של אתרי חדשות באינטרנט, ויוטיוב, ופיייסבוק, וטוויטר, וערוצי חדשות, וערוצי רדיו, את ה-700 מיליון האלה דווקא לשידור ציבורי הציבור היה רוצה לשלוח?

אמיר אוחנה: אני שם סימן שאלה גדול ליד העניין הזה, אבל אנחנו נכריע, נראה איך - - -

איתן כבל: עמדה לגיטימית.

מיכל בירן: אבל מי הקים את התאגיד?

מיכל בירן: אנחנו?

מיכל בירן: אתם הקמתם.

<קריאות: - - -

איתן כבל: מיכל.

איתן כבל: חברים יקרים, די.

<קריאות: - - -

איתן כבל: הוא הביע עמדה.

איתן כבל: די.

אמיר אוחנה: אני חושב שגם לגיטימי לומר שהייתה טעות, ולא להתחפר בטעות.

<אסף אמיר: הוא אמר חמק, הוא לא אמר טעות.

<אסף אמיר: הוא אמר חמק, לא טעות.

<אסף אמיר: יש הבדל.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, יש לי שלוש דקות לסיים.

איתן כבל: מירב בן ארי.

איתן כבל: שלוש דקות.

מירב בן ארי: אני לא דיברתי בכלל.

איתן כבל: לא מנומס, לא מכובד.

איתן כבל: בבקשה, אמיר.

אמיר אוחנה: תודה.

אמיר אוחנה: סיימתי.

איתן כבל: תודה, אמיר.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה להתחיל עם אמיר במשפט, שוב, כמו שאמרתי, אין לי שום ויכוח עם העניין העקרוני שאתה מציג, רק זה לא הדיון.

איתן כבל: רק זה לא הדיון.

איתן כבל: במפלגה שאתה חבר בה, וראש הממשלה שהוא גם ראש הממשלה שלי, עברנו כאן תהליך שהוא רחוק ממה שאתה אפילו מצפה או מתכוון.

איתן כבל: זה העניין.

איתן כבל: יכול להיות שבמקום אחר, בזמן אחר היה מתקיים דיון אחר לבטל את זה, יכול להיות שהייתי באמת משתכנע בצד הזה, ואומר: סליחה, אין מקום יותר לשידור ציבורי.

אמיר אוחנה: איתן, הייתה בזמנו, אני מזכיר לך, התנגדות עזה של ועדי עובדים להתייעלות ופיטורים וקיצוצים, וגם הדבר הזה השתנה ברשות.

איתן כבל: אמיר, ברשותך, אני רוצה להזכיר לך שכשאני הייתי יושב-ראש ועדת הכלכלה - - -

<אסף אמיר: זה החדשות מפה.

איתן כבל: אמיר, סליחה.

איתן כבל: לקחו ממני את האפשרות הראשונה לדון, שאם חס וחלילה אני לא אפעל בדיוק בכללים, יגרמו לכך שהתאגיד לא יקום.

איתן כבל: אבל אני לא במקום הזה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם.

איתן כבל: קודם כול, חברים, תודה לכל מי שהיה כאן, בוודאי מתחילת הדרך, ישב כאן והקשיב, זה גם חלק מהתרבות שאנחנו צריכים לאמץ לעצמנו, בוודאי בדיון כזה שהוא דיון מתוח ולא פשוט.

איתן כבל: אחד.

איתן כבל: דבר שני, בכל הכבוד לכל מי שמחלק ציונים פה לוועדה וליושב-ראש – צריך, משרת, לא משרת – אפשר לשבת בבית, ולמה להפריע?

איתן כבל: כל פעולה שנעשה משרתת ממילא את ראש הממשלה.

איתן כבל: אני לא מכיר דבר כזה.

איתן כבל: אני מכיר את הזכות לזעוק, זה מה שעוד נותר לנו כאופוזיציה, לזעוק.

איתן כבל: מה חושבים אלה?

איתן כבל: שאני לא רואה את התמונה?

איתן כבל: את הקושי?

איתן כבל: את הרוב?

איתן כבל: את הנגד ואת הבעד?

איתן כבל: אני מכיר היטב.

איתן כבל: ולמרות זאת ואף-על-פי-כן, אעשה עד טיפת דמי האחרונה כל מאמץ לנסות לחשוב – אפילו כשהוא עושה בארבע, דוד ביטן, כבר מסיבת עיתונאים, מישהו מנע ממנו לבוא לפה לשבת לדבר ולהפריע?

<לאה ורון: והוא חבר ועדה.

איתן כבל: והוא חבר ועדה.

איתן כבל: אני רוצה להתייחס לשר האוצר.

איתן כבל: אני מודה, נכון לרגע זה, באמת מכל הלב לשר האוצר כחלון, כי הוא הקול, בקו"ף, היחיד שעומד אל מול כולם ומתוך הקואליציה, זה לא דבר של מה בכך.

איתן כבל: זה שהוא משתמש גם בכלים כלכליים, כי הוא גם כשר אוצר צריך לבוא ולהעמיד את הדברים על אדני ברזל, כי כשאתה עוסק בקרב שהוא רק קרב אידיאולוגי, אתה חושב ככה, ההוא חושב אחרת, נגמר העניין.

איתן כבל: לכן אני מודה לו.

איתן כבל: ואני מקווה מאוד מכל הלב שהוא ידע לעמוד עד סוף הדרך.

איתן כבל: כך אני אומר את זה גם לשר אריה דרעי, אני באמת אומר לו שלא ייווצר המצב הזה, כולנו מכירים את זה, שבממשלה הוא יתנגד כשהוא יודע שאין לו רוב, ואז הוא מחויב להסכם קואליציוני והח"כים שלו יצביעו פה יחד עם הקואליציה.

איתן כבל: זה כאילו מבטל את עצמך.

איתן כבל: לא עשית כאן שום דבר בעובדה שאתה מתנגד בתוך הממשלה, את התרגילים האלה זקן כמוני כבר מכיר, למרות שאני באמת יודע שזה בא ממקום הכי נכון.

איתן כבל: וכך הם פני הדברים לגבי השר בנט.

איתן כבל: זה בידיים שלהם – צריך שהאמת תיאמר – יותר מאשר זה ידיים שלנו זה בידי בכירים בקואליציה ובראשם השר כחלון, זו העת הגדולה שלו להפגין את המנהיגות.

איתן כבל: ואני רוצה בהזדמנות הזו גם לפנות לחברי יושב-ראש ההסתדרות, דיברתי אתו, אני חושב שקולו חייב להישמע בצורה ברורה.

איתן כבל: העובדים לא מבינים, יש כאן משחק ציני, מנוול בציבור העובדים מכאן ומכאן.

איתן כבל: אין כאן שום עניין שנוגע לעובדים.

איתן כבל: האם הוא היה מסכים שכל הסכם שהוא סגור חלוט ייפתח ויחזירו אותו לאחור ויכדררו את העובדים?

איתן כבל: יורידו להם ב-30% בכל הסכם, בכל משא-ומתן?

איתן כבל: מי היה מסכים לזה כנציג עובדים?

איתן כבל: אני פונה אליו באמת, כי אני מכיר את יושרתו, והוא חייב לבוא ולומר את דברו.

איתן כבל: דברו אם יישמע סוגר את העניין הזה לאלתר, שיהיה ברור.

איתן כבל: גם הוא, גם שר האוצר הם הקולות הכי חשובים במאבק הזה.

איתן כבל: ואני רוצה לומר לכם, ציבור העובדים, אם הייתי אתם, הייתי עכשיו, עובדי התאגיד, מודיע שאם יהיה תהליך כזה, אתם תתבעו תביעות אישיות כל מי שהשתתף.

איתן כבל: שיהיה ברור, תביעות אישיות.

איתן כבל: פעם אחת צריך לעשות את התקדים הזה.

איתן כבל: אף אחד פה לא פיון במגרש משחקים הפוליטי הזה.

איתן כבל: אתם באתם לתת מעצמכם את העבודה שלכם על-פי מה שהבית הזה קבע, על-פי דין, על-פי חוק, ואתם חייבים להודיע את זה שבכל מהלך כזה תהיה תביעה אישית מראש הממשלה ועד אחרון האנשים שהחליטו או מנסים לבקש לשנות את המצב הזה.

איתן כבל: הם לא יכולים לגרום לכך שייגדע מטה לחמכם.

איתן כבל: הם: אנחנו חיים טוב, ברוך השם.

איתן כבל: אני באמת רוצה גם לומר כך, אני לא מוכן לעבור לסדר-היום על העובדה שמנכ"ל משרד התקשורת לא הגיע.

איתן כבל: אני שוקל ברצינות לדבר עם חברתי יושבת-ראש ועדת ביקורת המדינה ולהפעיל את הסעיף שנוגע, לקיים דיון משותף ולפעול ובצו הבאה להביא את ראש הממשלה לדיון.

איתן כבל: צריך פעם אחת לנסות ולהתעמת עם העניין הזה.

איתן כבל: ודבר אחרון, ברשותכם.

איתן כבל: מבקר המדינה, רויטל חברתי, אתמול כבר הוצאתי לו פנייה בעניין הזה.

איתן כבל: אני חושב – לא, אני לא חושב – זו חובתו לברר ולפרוט את הסאגה הזו לפרוטות.

<אסף אמיר: בזמן אמת.

איתן כבל: בזמן אמת, בוודאי.

איתן כבל: זו סאגה שבאמת לא נראתה כאן.

איתן כבל: ואם יש משהו, אני אומר לכם מכל הלב, לא ישנתי הלילה, זאת איננה אמירה מן הפה ואל החוץ, זה לא איזה משהו שאני רוצה פה לרגש מישהו.

איתן כבל: באמת, לא יכולתי לישון.

איתן כבל: אני מסתובב מאז ההחלטה עם מועקה, כי זה לא – הנה, אני יכול להגיד, חבר'ה, מה העניין, יש החלטות פוליטיות, משחקים, הולכים, קדימה.

איתן כבל: אנחנו חיים פה.

איתן כבל: יש כאן משהו שלא מבינים, יש כאן מאבק של שנאה.

איתן כבל: זה לא מאבק כלכלי, זה כבר מעבר למאבק פוליטי, זה לשסות עובדים בעובדים, זה להפוך אנשים ולתייג אותם כשמאלנים.

איתן כבל: אין לי מושג מיהם עובדי התאגיד, אין לי שמץ של מושג.

איתן כבל: ושלא נדבר מי בחר אותם, מי בחר את ועדת האיתור ואת כל הפעולות האלה.

איתן כבל: אף שמאלני לא היה שותף בתהליך הזה.

איתן כבל: ובעצם, במשפט אחרון, לא מבינים שהקרב הזה הוא לא קרב על שמאל-ימין, אלא זה קרב על שליטה, מי ישסה את התאגיד או את רשות השידור בראש ובראשונה במתנגדיו בבית בשותפות הקואליציוניות שלו, וזה שיהיה ברור.

איתן כבל: אין כאן קרב של ימין ושמאל, למרות שזה מטבע, לצערי, עובר לסוחר בשיח של ראש הממשלה.

איתן כבל: תודה רבה.

<גיל עומר: חבר הכנסת כבל, רק צריך להגיד מילה של הוועדה על המוכנות, כי הצגנו מוכנות.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: קודם כול, אנחנו מודים לכם מכל הלב, אמרתי את זה, עשיתם עבודה נהדרת.

איתן כבל: את שלכם על-פי הכללים שנקבעו, שהממשלה קבעה, שהכנסת קבעה, עשיתם בצורה יוצאת מן הכלל.

איתן כבל: חובתו של ראש הממשלה או כל מתנגד לבוא ולהציג בצורה מעל לכל ספק למה הוא חושב שצריך לשנות את המצב הנוכחי.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: הישיבה נעולה.