הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 20, פרוטוקול מספר 42, 2016-06-21 10:00

תמר זנדברג: ממש סליחה על האיחור, אני מתנצלת רוב התנצלויות.

תמר זנדברג: נתחיל.

תמר זנדברג: שלום חברי הכנסת יהודה גליק, עבדאללה אבו מערוף, מירב בן ארי, תודה שהצטרפתם.

תמר זנדברג: בלי עיכובים נוספים נתחיל עם משרד החינוך בישיבה שלנו היום שביקשתם כבר הרבה זמן ואני שמחה מאד שיכולנו להיענות היום.

תמר זנדברג: תכניות חינוכיות בנושא סמים ואלכוהול במערכת החינוך.

תמר זנדברג: קרן רוט-איטח, בבקשה.

<קרן רוט איטח: בוקר טוב לכולם.

<קרן רוט איטח: אני מאד שמחה על ההזדמנות להציג את העשייה שלנו.

<קרן רוט איטח: בתחום הזה כמובן שהעשייה שלנו היא בשיתוף פעולה עם הרשות למלחמה בסמים, משרדי ממשלה נוספים, אנחנו לא עובדים לבד, חייבים לעבוד, כפר שלם מגויס לטובת העניין.

<קרן רוט איטח: רק לומר באיזה הקשר אנחנו עובדים: היחידה למניעת השימוש לרעה בסמים ובאלכוהול נמצאת בתוך אגף שפ"י – השירות הפסיכולוגי ייעוצי.

<קרן רוט איטח: לטובת העניין במחוזות ישנם מפקחים רפרנטים שהם ממונים על ידי מנהלי המחוזות והם אחראים על התחום באזור המחוז.

<קרן רוט איטח: יש לנו צוות מורים שעובד יחד איתי, 56 מדריכים מחוזיים שעובדים מדן ועד אילת, בפרישה ארצית בכל המגזרים, בכל האוכלוסיות, במגזר החרדי, במגזר הממלכתי דתי, במגזר הערבי ויש לנו בתוך בתי הספר בחינוך העל יסודי מב"סים – מובילים בית ספריים – אנשים שממונים, מקבלים גמול תפקיד להוביל את הנושא הזה של סמים ואלכוהול בתוך בתי הספר.

<קרן רוט איטח: כמו שציינתי, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול גם ברמת מטה וגם ברמה היישובית.

<קרן רוט איטח: כדי להבין איך אנחנו עובדים, הנושא של סמים ואלכוהול הוא לא בא כסמים ואלכוהול, הוא בא בתוך הקשר הרבה יותר רחב של התייחסות להתבגרות מיטיבה וגם פועל בתוך – כדי שאפשר יהיה לדבר על הנושאים האלה – חייבים לפעול בתוך מערכת שמקדמת אקלים חינוכי מיטבי, שמכוון לקידום רווחה נפשית.

<קרן רוט איטח: אנחנו מבינים שהתנהגויות סיכון הם סימפטום להעדר רווחה נפשית, ולכן אנחנו פועלים בשלושה כיוונים – גם קידום אקלים מיטבי, גם פיתוח שיח רלבנטי עם ילדים.

<קרן רוט איטח: היכולת שלנו כמבוגרים להיות שם עם הילדים ולייצר איתם שיח שהוא מותאם גיל ומותאם נושאים שמעסיקים אותם ותוך כדי גם טיפוח כישורי חיים, שיסייעו להם להתמודד עם משימות החיים ועם האתגרים ההתפתחותיים שלהם.

<קרן רוט איטח: התפיסות שמנחות אותנו, שנקודות המוצא שלאורן אנחנו פועלים, של התמיכה של הורים - - -

תמר זנדברג: קרן, על איזה גילאים מדובר?

תמר זנדברג: את תגיעי לחלוקה?

<קרן רוט איטח: אנחנו בכל המערכת.

<קרן רוט איטח: מדובר בכל הגילאים ואני תיכף אומר גם מה אנחנו בכל אחד מהגילאים.

<קרן רוט איטח: התפיסה המנחה אותנו היא שלמורים ולהורים ולקשר שלהם עם מתבגרים יש חשיבות מאד רבה.

<קרן רוט איטח: הרבה פעמים הנחת המוצא היא שלמתבגרים, מי שחשוב בקבוצת השווים, אנחנו מבינים שלמבוגרים – שזה גם הורים וגם מורים – יש תפקיד מרכזי בחיים שלהם.

<קרן רוט איטח: אנחנו מאמינים ביכולת של מערכת החינוך לייצר השפעה על אמונות, עמדות והתנהגות של מתבגרים.

<קרן רוט איטח: בהתבסס על גורמי השפעה של רווחה נפשית, שד"ר יוסי הראל-פיש מצא, שמשפיעים על רווחה נפשית, אלה דברים שמאד מנחים אותנו.

<קרן רוט איטח: מבוגר משמעותי בתוך המערכת, חוויה יומיומית בבית הספר, תחושה של ערך ומשמעות ומחוברות חברתית.

<קרן רוט איטח: אנחנו מניחים שכשמתקיימים הגורמים האלה, יש יותר סיכוי שתהיה רווחה נפשית ופחות התנהגויות סיכון.

<קרן רוט איטח: הדבר הנוסף שאנחנו מאד פועלים לקראתו זה העצמה של מנהיגות נוער.

<קרן רוט איטח: תמונת מצב: מערכת החינוך לא פועלת בתוך בועה, היא פועלת מתוך איזה שהוא הקשר חברתי וצריך לקחת בחשבון את ההקשר החברתי שבו היא פועלת.

<קרן רוט איטח: יש היום יותר ויותר נורמות חברתיות שמקדמות שתייה של אלכוהול, זו הנורמה החברתית שמאד מבוססת בקרב בני הנוער.

<קרן רוט איטח: אנחנו רואים שזה חלק מאד אינטגראלי מתרבות הפנאי.

<קרן רוט איטח: הרבה פעמים הם יוצאים כדי לשתות, לא יוצאים כדי לבלות, הם יוצאים כדי לשתות וההתכנסויות שלהם הן כדי לשתות אלכוהול.

<קרן רוט איטח: אנחנו רואים ירידה בגיל השימוש באלכוהול, ירידה בשימוש בקנאביס, לצערי ואנחנו רואים שגם השיח הציבורי על הלגליזציה, על קנאביס לצרכים רפואיים, משפיע לתוך המערכת והיום הילדים אומרים לנו – קנאביס הוא בריא, טבק זה לא בריא, טבק זה האוט, קנאביס זה בריא.

<קרן רוט איטח: אז בתוך הסיטואציה הזאת, בתוך המורכבות הזאת, אנחנו צריכים לנהל את התכניות החינוכיות שלנו, מה שלא היה לפני 10 שנים.

<קרן רוט איטח: זאת אומרת שהיום המורכבות של השיח – גם של המורים – מאיזו עמדה הם מגיעים לשיח עם הילדים – היא הרבה יותר מורכבת וגם מהמקום, מהאווירה התקשורתית, שעוד יותר - - -

תמר זנדברג: קרן, יש גם התייחסות לעישון סיגריות ועישון טבק שאינו קנאביס, אלא כחלק מ - - -

<קרן רוט איטח: כן, בוודאי, בוודאי ב - - -

תמר זנדברג: כן, בגלל זה אני שואלת על האינטגרציה בין הדברים.

<קרן רוט איטח: כן, בוודאי.

<קרן רוט איטח: כשאני אתייחס לנושאים שאנחנו פועלים, את תראי לפי שכבת הגיל מה התכנים שאנחנו עושים.

<קרן רוט איטח: מדיניות משרד החינוך באה לידי ביטוי בכמה רבדים.

<קרן רוט איטח: יש את הרובד האחד שמדבר על מדיניות שמנחה מבחינת תכניות התערבות, מה אנחנו צריכים לעשות בכל אחד מהשלבים, שיהיה רלבנטי ומותאם.

<קרן רוט איטח: דבר נוסף, מדיניות שאוסרת שימוש בחומרים בכל פעילות בית ספרית וחוץ בית ספרית.

<קרן רוט איטח: והדבר הנוסף, יש חוזר מנכ"ל שמנחה אותנו - - -

תמר זנדברג: מה זה חוץ בית ספרית?

<קרן רוט איטח: מסיבות, טיולים, פולין, כל פעילות שהיא חוץ בית ספרית.

תמר זנדברג: אבל דברים שהם במסגרת בית הספר.

<קרן רוט איטח: במסגרת בית הספר, כן.

תמר זנדברג: נגיד תנועות נוער ודברים כאלה זה לא.

<קרן רוט איטח: זה לא.

<קרן רוט איטח: אבל כשמגיע מידע לבית הספר, יש לבית הספר תפקיד.

<קרן רוט איטח: זה לא שהוא אומר זה קרה שלא במשמרת שלי, יש התייחסות על כל הרצף.

<קרן רוט איטח: אנחנו מסתכלים על הרצף החינוכי ולכן גם כשזה קורה אחר הצהריים, לבית הספר יש תפקיד ומה הוא עושה כשמגיעה לידיו אינפורמציה כזאת.

<קרן רוט איטח: זה מעוגן בחוזרי מנכ"ל.

<קרן רוט איטח: יש לנו את נוהל טיפול בתלמיד שמעורב בשימוש בסמים, מה ההנחיות שמנחות אותנו כמערכת שידוע לנו על תלמידים שמשתמשים בסמים; והדבר הנוסף, שזה רלבנטי יותר לעניין של ה - - -

תמר זנדברג: כששוב, כאן שימוש בסמים זה כולל שתיית אלכוהול, עישון סיגריות ודברים כאלה?

<קרן רוט איטח: לא, לא.

תמר זנדברג: אלא רק דבר שהוא פלילי.

<קרן רוט איטח: הנוהל הזה זה נוהל שמתייחס לסמים ספציפית, אבל יש לנו חוזר אחר, בסעיף הקודם – מדיניות שאוסרת – שהוא גם מתייחס למה קורה כשילד מעשן בתוך בית הספר או מה קורה עם ילד שנתפס שותה בתוך מסיבה או שותה בתוך רחבי בית הספר.

<קרן רוט איטח: יש הפרדה.

<קרן רוט איטח: פה זה מתייחס באמת לסיפור של באמת העבירה על החוק, ואז יש פה נוהל.

תמר זנדברג: אבל באופן כללי שתיית אלכוהול כשלעצמה היא לא עבירה על החוק, רק המכירה וההגשה, נכון?

<קרן רוט איטח: נכון.

תמר זנדברג: אבל עדיין, זה די ברור שתלמיד במערכת החינוך, כלומר עד גיל 18 לצורך העניין ובטח ובטח ככל שהגיל צעיר יותר, שמעורב – כמו שאתם קוראים לזה – בשתיית אלכוהול שהיא לא חד פעמית עם ההורים בפורים או בליל הסדר, משהו כזה, אלא שתיית אלכוהול חברתית בעייתית, אז נכון שזה פלילי, אבל בעצם מבחינה חינוכית זה לא שונה.

<קרן רוט איטח: לא, זה לא שונה.

<קרן רוט איטח: מבחינה חינוכית זה לא שונה, זה רק משנה מבחינת הנוהל.

תמר זנדברג: הבנתי.

<קרן רוט איטח: מבחינתנו ילד שמשתמש בצורה בעייתית, גם אם זה בסיגריות או גם באלכוהול, יש פה עניין של התנהגות סיכונית.

<קרן רוט איטח: התנהגות סיכונית, כמו הרבה דברים אחרים של נשירה מבית הספר, או של התנהגות מינית שהיא לא מותאמת.

<קרן רוט איטח: התנהגות שהיא לא מותאמת גיל דורשת התייחסות חינוכית טיפולית וזה פשוט מעוגן בחוזרי מנכ"ל.

<קרן רוט איטח: והדבר הנוסף שמנחה את המערכת מבחינת חסימה של אתרי אינטרנט שהם לא מותאמים ויכולים להוות סיכון לילדים, יש ממש נוהל שמנחה - - -

תמר זנדברג: בבית הספר.

<קרן רוט איטח: בבית הספר, כן.

תמר זנדברג: רגע, רק מילה.

תמר זנדברג: באופן עקרוני, חסימת אתרים, אני יודעת שיש גם איזו הצעת חוק עכשיו שמוצעת לחייב.

תמר זנדברג: כלומר, מה המדיניות שלכם מבחינת התנהגות בתי הספר עם אתרים?

<יסמין ליסמן: יש הסכם עם ספקי האינטרנט.

תמר זנדברג: כן, ספקי האינטרנט באופן כללי, לפי חוק, מחויבים להציע חסימה.

<יסמין ליסמן: כן, הם מחויבים במנגנון חסימה לאתרים.

תמר זנדברג: אבל מבחינת בתי הספר, אתם מחייבים כמשרד החינוך את בתי הספר לחסום אתרים מסוימים?

תמר זנדברג: אתם ממליצים?

תמר זנדברג: אתם מעודדים?

תמר זנדברג: אתם מיידעים?

תמר זנדברג: מה אתם עושים מול בתי הספר?

תמר זנדברג: בתי ספר שיש להם רשת.

<יסמין ליסמן: אז כן, בוודאי.

<יסמין ליסמן: יש נוהל, יש חוזר מנכ"ל שמנחה את בתי הספר לחסום אתרים, זאת אומרת שהגלישה תהיה גלישה מסומנת, ובפרט את ספקי האינטרנט שלמעשה מתחברים ועובדים עם משרד החינוך.

תמר זנדברג: כלומר, מבחינת

תמר זנדברג: כם כמשרד חינוך מול בתי הספר, מדובר על הנחיה ברמת חוזר מנכ"ל, לחסום אתרים - - -

<יסמין ליסמן: כן, לא ראויים.

תמר זנדברג: שזה בעיקר פורנוגרפיה, אלימות, סקס, סמים.

<יסמין ליסמן: כן.

יהודה גליק: יש לזה באמת איזו שהיא תועלת, כשהיום כל ילד משתמש עם המחשב פתוח לכל ביד שלו, בכיס?

<יסמין ליסמן: אנחנו מפיקים עלוני מידע להורים למשל ומיידעים אותם לגבי חוק התקשורת, שלמעשה מאפשר להורים לחסום אתרי אינטרנט.

<יסמין ליסמן: הם בעצם רשאים לקבל מספק האינטרנט את מנגנון החסימה באופן טבעי.

<יסמין ליסמן: אנחנו מיידעים אותם על כך בעלוני המידע וזה רלבנטי גם לטלפונים הסלולאריים של הילדים שלהם.

<יסמין ליסמן: אנחנו לא יכולים לחייב אותם, אנחנו יכולים לעדכן אותם וליידע אותם בנושא זה.

<יסמין ליסמן: בטלפונים.

תמר זנדברג: לא, אבל בית ספר שיש לו רשת אלחוטית והטלפון גולש על הרשת האלחוטית, אז אותה חסימה - - -

<יסמין ליסמן: זה כבר הרשת האלחוטית של בית הספר, אבל לגבי מה שקורה בכלל, בבית, זה מודעות.

תמר זנדברג: ברור.

<קרן רוט איטח: תראו, אין לזה סוף ולכן עבודה חינוכית יכולה - - -

תמר זנדברג: ברור, אין לזה סוף, אבל גם יש לזה בהחלט סייגים.

תמר זנדברג: זאת אומרת לפי החוק משרד התקשורת מחייב היום את חברות האינטרנט להציג כדיפולט, חסימה לאתרים מסוימים ואני בהחלט חושבת שצריך להשתמש בזה, גם כהורים, גם כ - - -

<יסמין ליסמן: בהחלט, לגמרי ואנחנו מעדכנים ומיידעים את ההורים.

תמר זנדברג: את ההורים אתם יכולים ליידע, אבל את בתי הספר אתם יכולים לחייב.

<יסמין ליסמן: בוודאי ולכן יש חוזר מנכ"ל.

<קרן רוט איטח: בגלל זה יש חוזר מנכ"ל שמנחה מהבחינה הזאת.

תמר זנדברג: אגב, יש לכם איזה שהוא נתון כמה מבתיה ספר באמת ממלאים אחר ההנחיה הזו או איפה יש חריגות או משהו כזה?

תמר זנדברג: זה נתון שאתם אוספים?

תמר זנדברג: יש לכם איזה שהוא מידע על זה?

<יסמין ליסמן: לי לא ידוע על משהו.

תמר זנדברג: יש כאן בכנסת הצעת חוק, שמתקדמת לחייב בחוק ופשוט תהיתי האם זה עלה מצורך שאתם, כמשרד החינוך הצפתם.

<יסמין ליסמן: אני לא מכירה.

<יסמין ליסמן: אני יכולה לבדוק.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: תודה.

<קרן רוט איטח: אז כפי שאמרתי וציינתי קודם, בית הספר בתכניות האלה לא עובד בבועה, הוא עובד בזיקה לקהילה ולכן שיתופי הפעולה הם מאד רחבים והתכניות שמתבצעות בתוך בתי הספר, הן כחלק מתכנית יישובית שנבנית יחד עם הרשות למלחמה בסמים ורואה את כל הרצף שבין החינוך הפורמאלי לחינוך הבלתי פורמאלי, וכמובן בקשר גם עם משרדי ממשלה נוספים.

<קרן רוט איטח: זה משרד הקליטה בתכניות ספציפיות, משרד הרווחה, המשטרה כמובן, שקציני המניעה משולבים ואני מניחה שויקי תרחיב על כך.

<קרן רוט איטח: איך אנחנו בוחרים על מה נעבוד.

<קרן רוט איטח: אז קודם כל יש את התכנים ההתפתחותיים שבוודאי מנחים אותנו, אבל יחד עם זאת אנחנו פועלים גם בעקבות נתונים.

<קרן רוט איטח: יש את נתוני האח"מ, שזה שאלונים בית ספריים שמנתרים את האקלים החינוכי ואת התנהגויות הסיכון, שבית הספר בודק את עצמו ועל בסיס הנתונים גם מתאים ובונה את תכנית ההתערבות שלו.

<קרן רוט איטח: יש את הממצאים של ראמ"ה – רשת מחקר הערכה ארצי של ניטור אלימות והתנהגות סיכון ויש את הסקר של ארגון הבריאות העולמי, שזה הנתונים שהרשות נותנת ועל בסיסם אנחנו מפתחים את ההתערבויות שלנו.

<קרן רוט איטח: כמו שאפשר לראות במחקר האחרון של ראמ"ה שהתפרסם, משנת תשע"ה, אנחנו רואים מגמה של ירידה בדפוסי שתיית אלכוהול בקרב תלמידים.

<קרן רוט איטח: גם בנושא של שתייה בעייתית אנחנו רואים ירידה ובנתונים של יוסי הראל-פיש גם כן.

<קרן רוט איטח: זאת אומרת גם הנתונים של ראמ"ה וגם הנתונים של יוסי הראל-פיש ושל ארגון הבריאות העולמי, מעידים על מגמה של בלימה וירידה באחוז בני הנוער ששותים שתייה בעייתית של אלכוהול, בעקבות התכנית המערכתית שהתחילה לפעול בשנת 2010.

<קרן רוט איטח: לעומת זאת, מחקרים אחרונים, מחקר משנת 2014 מראה עלייה בדפוסי השימוש בקנאביס, שזה מבחינתנו האתגר שלפתחנו.

מירב בן ארי: גם לא נעים לי לומר לך, אבל אחרי עבודה 10 שנים עם נוער בסיכון, בטח בשנים האחרונות, הרבה פחות שותים, הרבה יותר מעשנים בגלל ההשפעות השליליות של האלכוהול וה-so called חיוביות, של הקנאביס.

מירב בן ארי: אז אני אומרת לך שהמלחמה שלי, עוד לפני שהגעתי לכנסת, בשנתיים-שלוש האחרונות, לא היה בה אלכוהול.

מירב בן ארי: א' זה גם יקר, ב' זה גורם גם לתופעות פיזיות כמו הקאות וכל הדברים, את יודעת, לצערי.

מירב בן ארי: הגישה שלי על לגליזציה ואי הפללה היא אחרת, אבל בכל מה שקשור לבני נוער אני מאד מאד קשה.

מירב בן ארי: אני אנטי לחלוטין לשימוש בני נוער והיה לי מאד מאד קשה להילחם, כי הקנאביס נהיה הרבה יותר נפוץ.

מירב בן ארי: אגב, אני רק רוצה להעיר הערה, כי אני אצטרך תיכף ללכת לאיזו קבוצה.

מירב בן ארי: רציתי לשאול אותך, ראיתי מדיניות לגבי שימוש של ילד בסמים, אבל לא כתבתם מדיניות לגבי ילד סוחר בסמים.

מירב בן ארי: זה ביטחון פנים

<קרן רוט איטח: לא, לא, זה בתוך החוזר.

<קרן רוט איטח: החוזר כולל - - -

מירב בן ארי: אוקיי.

מירב בן ארי: כי ראיתי רק את ה - - -

<קרן רוט איטח: לא.

<קרן רוט איטח: תודה על ההערה.

<קרן רוט איטח: אז החוזר כולל גם התייחסות לגבי ילדים שמפיצים, שסוחרים בסמים.

<קרן רוט איטח: זה בתוך הדבר הזה.

יהודה גליק: מבחינת

יהודה גליק: כם סיגריות – זה דבר שיש לו היתר בתוך תחומי בית הספר?

<קרן רוט איטח: לא.

<קרן רוט איטח: אסור.

יהודה גליק: כלום?

יהודה גליק: שום דבר?

מירב בן ארי: אסור.

מירב בן ארי: גם לא למורים.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו 10 מטרים מחוץ לחצר בית הספר.

<קרן רוט איטח: זו הרחבה של החוק שנכנסה לתוקפה ב-7 בפברואר.

<קרן רוט איטח: לגבי ילדים זה תמיד היה אסור.

<קרן רוט איטח: לגבי הצוות החינוכי זה נכנס לתוקף בפברואר.

תמר זנדברג: בפברואר השנה?

<קרן רוט איטח: בפברואר השנה, כן.

תמר זנדברג: איסור עישון בתוך בית הספר?

מירב בן ארי: כן, כן, למורים בכל בתי הספר.

מירב בן ארי: זה ממש חדש.

תמר זנדברג: בכלל, בשום מקום?

עבדאללה אבו מערוף: וגם מחוץ לבית הספר.

<קרן רוט איטח: עד 10 מטרים מחוץ לבית הספר.

מירב בן ארי: כן, מהשער של בית הספר.

תמר זנדברג: מה, אז אני גדלתי על המורות שהיו מעשנות בחצר, כשהיו שומרות עלינו.

מירב בן ארי: כן, כן, גם אני.

מירב בן ארי: אני עד עכשיו כשעבדתי עם בית ספר, הייתה לי סגנית מנהל כזו.

מירב בן ארי: עד עכשיו.

תמר זנדברג: לא ייאמן.

תמר זנדברג: מדהים.

תמר זנדברג: איך פעם עישנו בתוך אולפני טלוויזיה, בקולנוע, באוטובוס.

עבדאללה אבו מערוף: ובמטוסים, בטיסות.

תמר זנדברג: נכון.

מירב בן ארי: זה אתה כבר הולך לשנות ה-90 הסוערות.

תמר זנדברג: מדהים.

<קרן רוט איטח: כן, אבל היום, בשנים האחרונות עישון בתוך בית הספר היה בחדרי עישון, שם זה היה מותר בלבד, גם לא בחצר בית הספר.

<קרן רוט איטח: ומעכשיו, עם הכניסה של הרחבת החוק, גם חדרי עישון הם מחוץ לתחום.

תמר זנדברג: אז אין יותר חדרי עישון בבתי הספר?

<קרן רוט איטח: אין יותר.

יהודה גליק: גם בפעילות החוץ בית ספרית?

<קרן רוט איטח: חל איסור עישון בתוך פעילות בית ספרית בחוץ.

תמר זנדברג: זה מלווה בהפניה לגמילה של מורים?

<קרן רוט איטח: כן, כן.

יהודה גליק: יש לכם נתונים על מה בכל זאת הילדים מעשנים או לא מעשנים?

<קרן רוט איטח: כן, בוודאי, יש לנו נתונים.

<קרן רוט איטח: הנתונים שהצגתי על אלכוהול, פשוט זה ממוקד לסמים ולאלכוהול, יש לנו נתונים שהוצגו בשבוע שעבר על היקפי השימוש בעישון של בני נוער.

<קרן רוט איטח: אנחנו פועלים בכל התחומים.

<קרן רוט איטח: זה לא רלבנטי, אבל בתכניות החינוכיות אנחנו גם עוסקים כרגע בנושא של הימורים וגם בעניין של מסכים, שנתייחס לזה בהמשך.

יהודה גליק: בקיצור, השלב הבא זה שברגע שבצבא יפסיקו לעשן, אז הגאולה כבר הגיעה.

<קרן רוט איטח: אחת הגאולות.

<קרן רוט איטח: אז אנחנו עובדים בעצם על שני צירים.

<קרן רוט איטח: על הציר הפרו-אקטיבי, שזה בעצם כל התכניות החינוכיות שמקדמות את החוסן ועל הציר הרה-אקטיבי, שכשקורה אירוע של שימוש בסמים ובאלכוהול, מה התכניות שלנו וגם לזה אנחנו נותנים מענה.

<קרן רוט איטח: הפעילויות הפרו-אקטיביות בעצם הן מבוססות על הגישה של הפסיכולוגיה החיובית.

<קרן רוט איטח: זאת אומרת לא מה לא, אלא מה כן ואיך אנחנו מחזקים את כוחות ההתמודדות עם מצבי חיים, איך אנחנו מתמודדים עם השפעה חברתית בצורה טובה ביותר.

<קרן רוט איטח: איך אנחנו מייצרים - - -

עבדאללה אבו מערוף: דרך אגב, סליחה, לא מספיק מה כן.

<קרן רוט איטח: לא.

<קרן רוט איטח: גם מה לא, אבל זה גם הולך על מה כן.

יהודה גליק: אגב, הוא צודק.

יהודה גליק: ברשימת המדיניות שהיה כתוב לפני כן, כל הדברים היו חסימה, איסור, מניעה.

תמר זנדברג: אז הנה, אז עכשיו היא אומרת.

<קרן רוט איטח: זה גם כן, אבל גם לא.

<קרן רוט איטח: צריך להיות איזה שהוא איזון בין הכן והלא.

<קרן רוט איטח: התכניות בעבר שהלכו רק על הלא, נמצאו כלא אפקטיביות והתכניות שכן מדברות על חיזוק הכוחות, על העצמה אישית, על המקום של פיתוח תחושת מסוגלות ושייכות, מייצרים את ההבדל.

<קרן רוט איטח: אחד הדברים שאנחנו גם כן מדגישים, זו הכשרה של צוותים חינוכיים לייצר שיח שיהיה באמת שיח משפיע על בני הנוער, כי בסופו של דבר התכניות שלנו הן תכניות בית ספריות שמועברות על ידי צוותים חינוכיים.

<קרן רוט איטח: אנחנו מאמינים בכך שהמורים, שהם הדמויות המשמעויות לילדים במפגש יום יומי, הם אלה שיעבירו את התכניות לילדים.

<קרן רוט איטח: כמובן עם תגבורת של דברים חיצוניים, של הרצאות מידע, הרצאות מומחים, דברים חווייתיים, אבל עיקר העבודה שלנו היא עבודה עם כוחות פנימיים, מתוך אמונה שהמחנך הוא שצריך להיות בקשר עם הילדים.

<קרן רוט איטח: אז על מה אנחנו עובדים בכישורי חיים – ציינתי את זה קודם - התמודדות עם פיתויים, שומרי סף, המון התייחסות לגילויי אחריות מול הלשנה.

<קרן רוט איטח: על העניין של התנהלות מיטבית ברשת, על מה אני צורך מידע, איך אני צורך מידע בצורה נכונה ומהימנה, איך אני מתבסס על מקורות מידע.

<קרן רוט איטח: האם מה שחבר בשכונה אמר לי זה מקור מידע או שאני צריך לפתח איזו שהיא חשיבה ביקורתית לגבי מקורות מידע.

<קרן רוט איטח: קבלת החלטות, פתרון בעיות.

<קרן רוט איטח: איך אנחנו עובדים?

<קרן רוט איטח: אז לשאלתך תמר.

תמר זנדברג: קרן, את יכולה לחזור שקף אחד אחורה?

<קרן רוט איטח: כן.

תמר זנדברג: בשבוע שעבר – זה לא נושא הדיון וגם יהיה על זה דיון בוועדה אחרת – אבל בשבוע שעבר נחשפנו דרך העיתון לדרכי שיווק בעיקר מסחריות, של חברות מסחריות, בעיקר בתחום המזון, אבל זה גם בעוד תחומים כמו בנקים ודברים אחרים, שמבוססות להתמודד בעיקר עם היחסים החברתיים בקרב התלמידים, בינם לבין עצמם, הילדים.

תמר זנדברג: זה דבר שאתם מכירים אותו?

<קרן רוט איטח: אנחנו עושים עבודה ספציפית על פרסומת.

<קרן רוט איטח: לא ציינתי את זה.

תמר זנדברג: לא, ציינת את זה דווקא והאמת שזה בדיוק מה שהקפיץ לי את השאלה.

תמר זנדברג: תראי, הילדה שלי היא בת 10.

תמר זנדברג: אני מלמדת אותה מה זה פרסומת מגיל אפס ומתי זה פרסומת ומתי זה לא פרסומת, ולפעמים אפילו לזהות פרסומת סמויה או דברים מן הסוג הזה.

תמר זנדברג: מה שאנחנו נחשפנו זה לדרכי שיווק שהן בדיוק לא דרך הפרסומות והמדיה לא הקנויה וגם לא הברורה, שאפשר להבדיל אותה, אלא למשל שהילדים המקובלים בכיתה מקבלים פרסים אם הם יגייסו חברים שישתו את המוצר הזה או יצטלמו ויעלו לפייסבוק או לאינסטגרם עם המספר הזה, או יפרסמו ברשת החברתית תמונה מהווטסאפ המשפחתי או הכיתתי, שבו הם פרסמו או המליצו או משהו כזה על המוצר.

תמר זנדברג: כלומר, אם הבת שלי תשמע מחברה אחרת, שהיא מקובלת בכיתה, שהיא רוצה שהיא תעשה ככה או ככה, לא משנה אם היא תעשה את זה או לא כרגע, יהיה לה הרבה הרבה יותר קשה אם בכלל היא תוכל לזהות שזה פרסומת והיא תחשוב אולי שזה חלק מהיחסים החברתיים, התקינים.

תמר זנדברג: זה דבר שאתם מודעים לו, שקיים?

<קרן רוט איטח: בוודאי, כן.

<קרן רוט איטח: אנחנו מדברים על סיפור של השפעה חברתית – מה קובע - - -

תמר זנדברג: אבל השפעה חברתית שמעורבים בה גורמים חברתיים.

<קרן רוט איטח: של לחץ חברתי.

<קרן רוט איטח: זאת אומרת לחץ חברתי חיובי ולחץ חברתי שלישי.

<קרן רוט איטח: זה גם מגיע דרך הפרסומות.

<קרן רוט איטח: זאת אומרת כי הפרסומות זה לא רק הפרסומת שרואים היום בעיתון או בטלוויזיה.

<קרן רוט איטח: הפרסומות מועברות בכל מיני מדיות של סרטים.

<קרן רוט איטח: בסדר, אבל אני אקח בחשבון גם את מה שאת אומרת.

תמר זנדברג: כן, אני חושבת שיש פה תחום ששוב, לחץ חברתי זה ברור לנו, זה תמיד קיים, תמיד יהיה, חשוב להתמודד איתו.

תמר זנדברג: פרסומות וכו' - - -

<קרן רוט איטח: זה כבר היה - - -

תמר זנדברג: בדיוק.

תמר זנדברג: אני חושבת שיש כאן תחום שלמערכת החינוך שווה להקדיש חשיבה.

תמר זנדברג: זה לא כל כך פשוט.

תמר זנדברג: כלומר, זה דבר מאד מתוחכם, לא בטוח שכל כך פשוט או שבטח יש לנו כרגע את הכלים בדיוק, אבל זה בטח ובטח שווה חשיבה והתבוננות על הדבר הזה, כי היום במערכת החינוך יש לנו מגבלות על כניסה של חברות מסחריות לתוך בתי הספר, על פרסומות, על חסויות, על דברים מן הסוג הזה.

תמר זנדברג: זו הדרך הגלויה יותר.

תמר זנדברג: אבל מה קורה אם אותן חברות מסחריות תופסות את הילדים מחוץ לבית הספר ומבטיחות להם וגם גוררות התנהגות, ובמיוחד התנהגות ברשתות החברתיות, שהן מקום שהרבה יותר קשה, וככל שהגיל יורד הרבה יותר קשה - - -

<קרן רוט איטח: זה גם המקום של ההורים.

תמר זנדברג: אין ספק, נכון.

<קרן רוט איטח: זה גם המקום של ההורים ובהקשרים האלה אנחנו גם כן עושים - - -

תמר זנדברג: חד משמעית, ואני חושבת שמודעות ציבורית לזה זה דבר מאד חשוב, אבל אני חושבת שזה תחום שגם אם לא נשים לב אליו הוא ילך ויגדל, כי תחשבי כמה בזול אפשר להגיע לילדים עם השפעה הרבה יותר אפקטיבית באמצעות זה שקנית מקרר אחד של קוקה קולה, סליחה, או של חברה כזו או אחרת, לילדה אחת, כמה אותה חברה הייתה צריכה להשקיע אם היא הייתה פונה למדיה המסורתית ולכל דרכי השיווק הרגילות, עם כל המגבלות שמשרד התקשורת ומשרד החינוך וכל המשרדים שמים.

תמר זנדברג: כמה היא הייתה צריכה להשקיע במדיה קנויה ובפרסום בדרכים הרגילות, כשכאן היא מגבלת נגישות לא רק הרבה יותר זולה, גם הרבה יותר אפקטיבית.

<יסמין ליסמן: אני רוצה לומר שבמסגרת תכנית חיים ברשת, התנהלות מיטבית – אז אנחנו מחנכים את הילדים שאין מתנו חינם, כי הם יכולים באמת להיות במרחבי הרשת, לשחק כל מיני משחקי רשת וכן הלאה, ועולים כל מיני קולות, את יודעת, כל מיני פרסומות, פופפים כאלה שקופצים ואנחנו כן מחנכים אותם שאין דברים חינמיים ושיהיו ביקורתיים בנוגע לפרסומות ולדברים האלה שקופצים להם מול העיניים.

<יסמין ליסמן: זה קיים במידה מסוימת.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: אתה רוצה לדבר?

יהודה גליק: לא, לא, אני באתי לשמוע.

יהודה גליק: אני במוד של לימוד.

יהודה גליק: תודה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: קרן, את לקראת סיום?

<קרן רוט איטח: כמה דקות.

תמר זנדברג: אז אולי נעשה ברשותך הפסקה וניתן לשבי?

<קרן רוט איטח: את לא רוצה לשמוע על התכניות?

תמר זנדברג: אני רוצה לשמוע, אבל פשוט נציג משרד הרווחה צריך לצאת, אז נעשה רגע סוגריים, ניתן לו זכות דיבור ונחזור אליך.

<קרן רוט איטח: אין בעיה.

<אהרון שבי: סליחה קרן.

תמר זנדברג: סליחה קרן.

תמר זנדברג: סליחה גם בגלל שאני איחרתי.

<אהרון שבי: זה משהו שהודענו עליו לפני.

<אהרון שבי: אז באמת רק בכמה מילים, כי היום הזה הוא יום של מערכת החינוך ואנחנו באמת הוזמנו כאיזה שהוא משהו משלים.

<אהרון שבי: אז אני אציין ככה: משרד הרווחה, בהקשר של בני נוער, באמת ממקד את הטיפול הסוציאלי.

<אהרון שבי: מערכת העבודה שלנו היא עם 3,467 בני נוער, רובם המכריע, מה שלא היה בעבר, נמצאים בתוך מערכת החינוך.

<אהרון שבי: בגדול, בהתייחס לנושא של מאפייני האוכלוסייה, אנחנו מדברים על אוכלוסייה של בני נוער שבעיקר צורכת אלכוהול במקום ראשון, קנאביס במקום שני וסמים סינטטיים במקום השלישי.

<אהרון שבי: עכשיו, לגבי החלק של העבודה הרציפה - - -

תמר זנדברג: עישון סיגריות אתם לא בודקים?

<אהרון שבי: לא בדקנו את זה, אבל זה כנראה צריך - - -

<קרן רוט איטח: הם בדרך כלל גם מעשנים סיגריות.

תמר זנדברג: טוב, זו אמירה ש - - -

<בני ג'אג'אטי: זו קצת הכללה.

<קרן רוט איטח: זה מתלווה.

<קרן רוט איטח: זאת אומרת אלה שמעשנים סיגריות הם אלה שבדרך כלל שותים.

<קרן רוט איטח: זה הולך ביחד.

תמר זנדברג: לא יודעת.

תמר זנדברג: אולי כן, אולי לא, אולי יותר, אולי פחות.

<קרן רוט איטח: זה נתון של ה - - -

תמר זנדברג: בסדר, פשוט אני אומרת שאני מציעה, באמת בהמשך לדיון הקודם, ואני מבינה שמבחינה ארגונית זה לא תמיד אפשרי – כי הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול זה אחד והעישון זה במקום אחר, אבל מבחינת היחס שלנו כמדינת ישראל לבני הנוער, זה חלק מאותו דבר.

<קרן רוט איטח: ולכן אנחנו פועלים ככה.

<אהרון שבי: המיקוד בעצם ברצף של מה שנקרא חינוך רווחה, אני חושב שהוא נע על בסיס גם של רמה חשיבה משותפת, ועדות היגוי, אבל גם ברמה של הפניית אוכלוסיות, שיווק והיכולת בעצם לתת מענים מותאמים לאוכלוסייה שלא יכולה לקבל את מה שהיא צריכה במסגרת בתי הספר.

<אהרון שבי: חשוב לציין שזו בעצם הייחודיות.

<אהרון שבי: בשנים האחרונות מירב האוכלוסייה היא אוכלוסייה שנמצאת בבית הספר, מה שנקרא חלקה בנשירה סמויה, רשומה, לא מגיעה ועדיין בית הספר מהווה עוגן חשוב בכל מה שנוגע לתכניות מניעה.

<אהרון שבי: אז צורת העבודה היא באמת איתור של היחידות שלנו, שתיכף אני אציין אותן, אל תוך בתי הספר במטרה לקבל מידע אודות בני נוער ולהפנות אותם ליחידות.

<אהרון שבי: אנחנו מדברים על מערכת שעובדת ב-71 יחידות ייעודיות לבני הנוער ויש שם את העבודה המוכרת, הפרטנית, בעבודה של התערבות במשפחה.

<אהרון שבי: החלק האחר הוא יחידות שעובדות בשטח, גם ממוקדות בבני נוער, יחידות האיתור, 11 יחידות שעובדות עם בערך 2,000 בני נוער ויש עוד מרכזי יום, מסגרות חוץ ביתיות וכו'.

<אהרון שבי: הפרויקט המרכזי שאפשר לומר שהוא ממש של עבודה ביחד, בהקשר הזה יש את פרויקט חופים, שבטח יצוין בהמשך מהבחינה הזאת, זאת פעילות קיץ למניעת שוטטות ושימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים.

<אהרון שבי: אז בגדול אפשר לומר שיש את הרצף, כל אחד יודע את תפקידו.

<אהרון שבי: המערכת שלנו היא לא מערכת חינוכית ולא מערכת שעוסק במניעה, אבל היא מערכת שעוסקת בטיפול.

<אהרון שבי: מהבחינה הזאת ככל שאתה מאפשר את הרצף היעיל יותר מול יועצות בתי הספר, מול שפ"י ומול מי שצריך, אז אנחנו מגיעים מוקדם יותר בכדי לטפל באוכלוסייה.

<אהרון שבי: המוקד הכללי הוא הרחבה מקסימאלית של יחידות נוער, זה עומד במקום הראשון מבחינת המשרד, לפתוח יחידות בכל הארץ.

<אהרון שבי: בגדול אפשר לומר שסביב 40% עד 50% מבני הנוער המטופלים סיימו טיפול בהצלחה בשנה שעברה במערכת שלנו והתגייסו לצבא או המשיכו לפעילות כזאת או אחרת.

<אהרון שבי: זה הסיפור.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אתה רוצה להגיד משהו או שניתן לקרן לסיים?

תמר זנדברג: קרן, תסיימי.

<קרן רוט איטח: אני אמשיך.

<קרן רוט איטח: אז מה בעצם התכניות שלנו.

<קרן רוט איטח: רק לומר שהתכנית שלנו הן חלק מתכנית כוללת שנקראת כישורי חיים, שבעצם תכנית כישורי חיים עוסקת בפיתוח יכולות התמודדות שמותאמות גיל במשימות התפתחותיות, מקדם יסודי ועד י"ב, כשבכל שלב גיל יש את הנושא הספציפי.

<קרן רוט איטח: בקדם יסודי שבגני הילדים יש לנו את תכנית היום של תכלת, זו תכנית בכתיבה מחודשת עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים, תכנית שנכתבה בזמנו על ידי הרשות למלחמה בסמים.

<קרן רוט איטח: אנחנו בשנתיים האחרונות במהלך כתיבה משותף עשינו התאמה של התכנית לתפיסה המחודשת של משרד החינוך בתוך העבודה בקדם יסודי ואנחנו נטמיע.

<קרן רוט איטח: היא פועלת במספר גני ילדים ובשנה הבאה אני מקווה שנטמיע בקרוב ל-200 גנים, כשהיא בעצם עובדת על איך אני שומר על גופי ואיך אני שומר על עצמי מפני חומרים.

<קרן רוט איטח: לא סמים ואלכוהול בגיל הזה, אבל בוודאי איך אני שומר על עצמי מבחינת חומרים מסוכנים, דרך סיפור על חווה, עבודה בגיל הקדם יסודי גם - - -

תמר זנדברג: גופי הוא ברשותי וכל הדבר הזה זה חלק מזה?

תמר זנדברג: גופי הוא שלי, גופי הוא ברשותי.

<קרן רוט איטח: זה יותר מכוון למה שציינתי, של פגיעה.

תמר זנדברג: בדיוק.

<קרן רוט איטח: אבל פה זה אני שומר על גופי במובן של מה אני מכניס לגוף.

תמר זנדברג: כשמה התכנים של זה?

<קרן רוט איטח: איזה חומרים - - -

תמר זנדברג: גופי הוא שלי, גופי הוא ברשותי, את זה אנחנו שומעים כבר שנים.

<קרן רוט איטח: נכון, אבל זה במובן של שמירה על גופי מבחינת הפגיעה ופה זה במובן של אוכל בריא, של אוכל שהוא אוכל מותאם.

<קרן רוט איטח: כבר דרך של פנייה לעזרה, השפעה חברתית.

<קרן רוט איטח: דרך סיפור של חווה וסיפור של טיפול של ילדים בתוך חווה, אנחנו מכניסים מיומנויות של שמירה על גופי.

<קרן רוט איטח: מי נותן תרופות - האם כשאני חולה אני ניגש לארון התרופות באופן עצמאי ולוקח תרופה, או שרק רופא נותן תרופה.

<קרן רוט איטח: זאת אומרת מכניסים כבר מושגים של חומרים ושמירה על הגוף במובן הזה של מה מותאם.

<קרן רוט איטח: למידה שכשיש בעלי חיים מה מתאים, איזה אוכל בריא ואיזה אוכל לא בריא.

<קרן רוט איטח: איזה משקאות מסוכנים.

<קרן רוט איטח: הכוונה לגבי חומרים מסוכנים.

<יחזקאל בן זימרה: חשיפה גם לחומרים מסוכנים.

<קרן רוט איטח: חשיפה לחומרים.

<אורית שפירו: סליחה, המטרה היא לא זו.

<אורית שפירו: שמי אורית שפירו מהרשות וקרן היא שותפתי הנאמנה.

<אורית שפירו: המטרה קודם כל היא לפתח את החוסן הנפשי של הילדים, כשאנחנו מתחילים מגיל גן ועוד מעט קרן תציג את הסקירה מגיל יסודי ועל יסודי.

<אורית שפירו: המסר כאן הוא להיות אחראי למעשי – תמיד כדאי.

<אורית שפירו: זה הסלוגן שמלווה אותם לאורך כל השנה בהתערבות הספציפית הזאת.

<קרן רוט איטח: התכנית היא תכנית ספירלית, כשאנחנו כל פעם דנים בנושא מסוים, אבל זה תמיד חייב להיות איזה שהוא בסיס של נושא מסוים והתפתחות קדימה.

<קרן רוט איטח: ביסודי אנחנו מדברים על עניין של חומרים מזיקים וחומרים מועילים, שימוש לטובה ושימוש לרעה בתרופות, עישון כפוי.

<קרן רוט איטח: בכיתה ה' אנחנו מתחילים כבר כישורי חיים במסיבה, וזה כבר השלב שבו מתחילים עם שלב ההתבגרות ומתחילים לצאת למסיבות בצורה עצמאית.

<קרן רוט איטח: אנחנו הכנסנו מרכז למידה שהוא גם כן תוצר של עבודה משותפת עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים.

<קרן רוט איטח: זה בתכנית של גדולים ולא שותים.

<קרן רוט איטח: בכיתות ו' אנחנו עם מניעת עישון.

<קרן רוט איטח: שבוע שעבר הראיתי תוצרים של העשייה גם כן באמצעות מרכז למידה – מפזרים את מסך העשן.

<קרן רוט איטח: שוב, אנחנו נותנים מידע על חומר, אבל עובדים על אותם כישורים של השפעה חברתית, של עמידה בלחץ, התמודדות עם פיתויים, עבודה מול מסרים של המדיות, של פרסומות.

תמר זנדברג: בכמה בתי ספר?

תמר זנדברג: בכמה רשויות?

<קרן רוט איטח: המרכזים האלה כרגע פועלים ב-500 בתי ספר, כל אחד מהמרכזים ונכנסנו כרגע לעוד 200 בתי ספר של החברה הערבית.

<קרן רוט איטח: לעסוק בנושאים האלה בבתי הספר היסודיים זה לא פשוט, בעיקר בחינוך הממלכתי, לא בממלכתי דתי ואנחנו לאט לאט עושים שם עבודה.

תמר זנדברג: אז כרגע זה פועל ב-500 בתי ספר פלוס 200 - - -

<קרן רוט איטח: הגדולים משרתים 550 בתי ספר - - -

תמר זנדברג: בכל הארץ?

<קרן רוט איטח: בכל הארץ.

תמר זנדברג: איך נבחרות הרשויות?

תמר זנדברג: זה פר רשויות או פר בית ספר?

<קרן רוט איטח: זה לא רשות שלמה.

תמר זנדברג: נגיד רשות שנכנסים אליה, זה כל בתי הספר ברשות?

<קרן רוט איטח: לא, אבל מרבית בתי הספר ברשות.

<קרן רוט איטח: לגבי הסיפור של אלכוהול, אנחנו נכנסנו לפני 4 שנים.

<קרן רוט איטח: כישורי חיים במסיבה זה היה קיר שהיה קיים בתכנית כישורי חיים.

<קרן רוט איטח: צריך היה לעבור מחסום של כניסה לתוך בתי הספר היסודיים בנושא של אלכוהול, כי הרבה פעמים התפיסה הייתה שלא לעורר את הדובים, שלא להתחיל לתת רעיונות לילדים.

<קרן רוט איטח: לאט לאט, תוך עבודה שלנו מול בתי הספר ומול ההנהלות של בתי הספר, התחלנו לייצר את הצורך כן להתחיל לעסוק בנושאים האלה.

תמר זנדברג: אז באיזה רשויות זה מועבר כרגע?

<קרן רוט איטח: בכל הארץ, זה מאד מגוון.

<קרן רוט איטח: מהצפון ועד הדרום.

תמר זנדברג: לפי מה זה נקבע?

<קרן רוט איטח: לפי נכונות של בית הספר לעסוק בתחום הזה.

תמר זנדברג: זאת אומרת אתם הוצאתם קול קורא?

<קרן רוט איטח: אנחנו הוצאנו קול קורא.

תמר זנדברג: לכל בתי הספר, לכל הרשויות?

<קרן רוט איטח: לכל בתי הספר בכל הארץ.

תמר זנדברג: דרך מחלקות החינוך העירוניות?

<קרן רוט איטח: דרך המפקחים על בתי הספר, שאנחנו יוצאים עם התכנית הזאת והתחלנו עם התכנית עם אלה שנבחרו כפיילוט בתכנית הלאומית של האלכוהול, שזה היה באשדוד, כרמיאל.

<קרן רוט איטח: התחלנו שם, אבל התרחבנו.

<קרן רוט איטח: זה היה בשלבים.

<קרן רוט איטח: התחלנו עם 100 בתי ספר, 200 בתי ספר, התרחבנו ל-550 בתי ספר.

תמר זנדברג: ומבחינת ההיענות, אתם זיהיתם איזה שהוא דפוס?

תמר זנדברג: סתם לדוגמא, יש יותר בפריפריה, יותר מיישובים מוחלשים שפנו ראשונים, או - - -

<קרן רוט איטח: מאד מגוון.

<קרן רוט איטח: זה נמצא בכל מקום כמעט.

<קרן רוט איטח: ממש.

<קרן רוט איטח: יש לנו נציגות בערב, ביישובים קטנים, בחיפה, באר שבע, אשדוד, ביישובים גדולים.

<קרן רוט איטח: בתל אביב למשל פחות.

<יחזקאל בן זימרה: בראשון לציון?

<קרן רוט איטח: בראשון לציון מאד - - -

עבדאללה אבו מערוף: סליחה, ואיך היישום?

עבדאללה אבו מערוף: באיזה שעות במסגרת החינוכית?

<קרן רוט איטח: יש את שעת כישורי חיים, שבתוכה מפעילים את כל התכנים הרלבנטיים בנושאים האלה ושם מפעילים את התכנים האלה.

<קרן רוט איטח: אז למשל בכיתות ה'-ו' מייחדים משהו כמו 6 שעות לתכנים האלה, מתוך מערך שנתי.

עבדאללה אבו מערוף: אז אתם נותנים רק שש שעות?

<קרן רוט איטח: שש-שבע שעות שנתיות.

<אורית שפירו: אבל לציין יותר מזה.

<אורית שפירו: בגלל שאי אפשר את הכל בבית ספר, גם פיתחנו ביחד מערך להורים.

עבדאללה אבו מערוף: מובן שאי אפשר הכל בבית הספר.

עבדאללה אבו מערוף: ההורים, המשפחה והבית זה חשוב, מובן.

<קרן רוט איטח: בוודאי, אבל אני רוצה לומר שבסופו של דבר, כשאנחנו מדברים על כישורי חיים, אתה מבנה כישורים של התמודדות, אז פעם אתה מדבר על זה דרך המיניות, פעם מדבר על זה דרך חומרים, ובסופו של דבר הרעיון הוא לבנות את החוסן ולבנות את ה - - -

עבדאללה אבו מערוף: אבל שש שעות זה לא מעט?

<קרן רוט איטח: על הנושא הספציפי.

<קרן רוט איטח: שש שעות בכיתה ז', שש שעות וזה מתפתח, זה כל שנה.

<קרן רוט איטח: זה לא שאמר אומר טוב, דיברתי על זה בכיתה ו', בזה זה נגמר.

<קרן רוט איטח: אני חוזרת.

עבדאללה אבו מערוף: מובן, בכל שנה.

<קרן רוט איטח: בכל שלב, אבל יש הרבה מאד נושאים ודברים שצריכים לדבר עם הילדים וזה מגיע מכל מיני כיוונים.

<קרן רוט איטח: יש ימי שיא, יש ימי מוקד, יש סמוך לאירועים מסוימים, ששוב, יש אירועים של פיקים ששוב אנחנו נכנסים ב - - -.

<קרן רוט איטח: למשל עכשיו לקראת החופש הגדול שוב עושים מערך.

<קרן רוט איטח: עושים כל מיני דברים, כל מיני פעולות להגיע לילדים.

<קרן רוט איטח: זו דוגמא לאחד ממרכזי הלמידה שאיתם אנחנו עובדים – גדולים ולא שותים.

<קרן רוט איטח: תוצרים של ילדים.

<קרן רוט איטח: בחטיבת הביניים אנחנו ממשיכים עם מניעת עישון, נרגילות, אלכוהול, סמים.

<קרן רוט איטח: בכל שכבת גיל יש לנו נושא, חומר מסוים שהוא במרכז.

<קרן רוט איטח: בחטיבה העליונה יש לנו את תכנית משמעות, שהיא בעצם מדברת על משמעות החיים ובתוך זה איך אני מסמן לעצמי מטרות לחיים ובתוך זה איך השימוש בסמים יכול לחבל או להקשות.

<קרן רוט איטח: בכיתה י"א אנחנו מחברים את האלכוהול גם בהקשר של אלכוהול ונהיגה, גם מחזקים את זה גם דרך לימודים של זהירות בדרכים.

<קרן רוט איטח: בכיתה י"ב זה נותן גם זום אין דרך ההכנה לצבא.

<קרן רוט איטח: כשאני אומרת את הדברים האלה, זה לא אומר שכשאני מדברת איתם על סמים, לא נכנס הסיפור של אלכוהול או לא נכנס הסיפור של טבק.

<קרן רוט איטח: זה הדבר המרכזי, כי החיים בסופו של דבר הם לא חיים נקיים והדברים הם מחוברים, ולכן זה כל הזמן עובר נדבך על גבי נדבך.

<קרן רוט איטח: זה תוצרים של ילדים במסגרת מגמת אומנות, דברים שילדים עשו באומנות והביאו את הסיפור של סמים ואלכוהול.

<קרן רוט איטח: פלטפורמה נוספת שאנחנו עושים אותה לקראת החופש הגדול ולא רק לקראת החופש הגדול, זה שיעורים מכוונים.

<קרן רוט איטח: אנחנו מפרסמים לתלמידים בגילאים השונים שיעורים מכוונים.

<קרן רוט איטח: למשל מחר מתקיים שיעור מכוון לתלמידים בבית ספר יסודי.

<קרן רוט איטח: לקראת היציאה לחופשה אנחנו מקדישים שיעור מכוון שמדבר על החופשה, על החופש הגדול, על התנהלות מיטבית בפנאי ותוך כדי זה גם התייחסות להתנהגויות סיכון בפנאי ואיך אני שומר על עצמי.

<קרן רוט איטח: זאת עוד דרך מבחינתנו להגיע לילדים ולאפשר שיח, בנוסף לשיעורי כישורי חיים.

<קרן רוט איטח: פלטפורמה מאד מבוססת אצלנו זה סיפור של מנהיגות נוער.

<קרן רוט איטח: למנהיגות נוער יש כל מיני רבדים, גם בחינוך הפורמאלי וגם בחינוך הבלתי פורמאלי.

<קרן רוט איטח: אחת מהתכניות הכי גדולות שלנו זה עמיתים ומשפיעים, כשאנחנו מכשירים בני נוער להיות אלה שיעבירו – יחד עם הצוותים החברתיים להעביר את התכנים האלה שציינתי קודם.

<קרן רוט איטח: יש לנו מדי שנה משהו כמו 8,000 עמיתים מכיתות ה' עד כיתות י'-י"א, תלמידים שאחר כך אחראים להעביר את התכניות לתוך בתי הספר וגם הילדים הצעירים יותר.

<קרן רוט איטח: אנחנו עושים עבודה עם מועצת הנוער.

<קרן רוט איטח: אני רואה שהנציגים הלכו.

<בני ג'אג'אטי: לא, אני כאן.

<קרן רוט איטח: אנחנו עושים עבודה עם מועצת התלמידים והנוער הארצית וגם עם תנועות הנוער.

<קרן רוט איטח: אני רק אדבר על תנועות הנוער ואני אעביר לך את דיבור, בני.

<קרן רוט איטח: אנחנו משהו כמו ארבע-חמש שנים עובדים עם מת"ן – מועצת תנועות הנוער – כשהרעיון הוא לייצר שפה משותפת.

<קרן רוט איטח: כי אמרנו, זה שאנחנו מדברים ומעבירים מספר בתוך בית הספר ובתנועת הנוער המסר הוא לא אותו מסר ובמועצת התלמידים המסר שעובר בחינוך הלא פורמאלי הוא לא אותו מסר, הוא לא טוב.

<קרן רוט איטח: אנחנו צריכים לייצר סביבה לילדים שמייצרת את אותם מסרים.

<קרן רוט איטח: התחלנו באמת עבודה משותפת עם הרשות הלאומית למלחמה בסמים, עם מינהל חברה ונוער, עם שפ"י, עם תנועות הנוער, ממש עבודה תהליכית של יצירת אסטרטגיה של התמודדות עם שתייה של אלכוהול בתנועות הנוער.

<קרן רוט איטח: כי ילדים שבתנועת הנוער הם אותם ילדים שגם הולכים למסיבות וגם שותים, ואז איך זה עובר שהם צריכים להעביר, כשהם מדריכים בתנועה, כשהם בתוך שנת שירות, איזה תפקיד יש להם בתחום של האלכוהול.

<קרן רוט איטח: יחד עם תנועות הנוער, בצעדים מאד מאד אמיצים, הם יצרו לעצמם את המדיניות שמנחה לגבי שימוש בחומרים במסגרת שנת שירות ובמסגרת העבודה שלהם כמדריכים ואחר כך מה הם עושים עם החניכים.

<קרן רוט איטח: יש לנו ממש תוצרים יוצאים מן הכלל, עם ליווי אינטנסיבי של תנועות הנוער, גם בעבודת המניעה שלהם וגם בעבודה שהם קוראים ורואים מה עושים.

<קרן רוט איטח: מועצת תנועות הנוער – בני, אני אתן לך את זכות הדיבור.

<בני ג'אג'אטי: אוקיי.

<בני ג'אג'אטי: בוקר טוב לכולם, אני בני ג'אג'אטי, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית וראש צוות סמים ואלכוהול במועצה הארצית.

תמר זנדברג: מאיפה אתה בארץ?

<בני ג'אג'אטי: אני מבת ים.

תמר זנדברג: מאיזו כיתה?

<בני ג'אג'אטי: כיתה י', עולה ל-י"א.

<בני ג'אג'אטי: בחודשים האחרונים ערכנו סקר בנושא.

<בני ג'אג'אטי: הוצאנו סקר בעצם לכל בני הנוער בכל הארץ.

<בני ג'אג'אטי: לפי הנתונים שעלו, 65% מבני הנוער אמרו שהם לא מאמינים או תומכים בשימוש בסמים.

<בני ג'אג'אטי: רובם אפילו אמרו שהם לא צורכים, אך עם זאת אנחנו חושבים שיש צורך במיגור התופעה לחלוטין, ואת זה עושים באמצעות התכנים החינוכיים במערכת החינוך.

<בני ג'אג'אטי: במועצות הרשותיות אנחנו גם כן עושים שיתופי פעולה ויוצרים קשרים, פרויקטים, כל מה שצריך עם ארגונים שעוסקים בנושא כמו עיר ללא אלימות וכו'.

<יחזקאל בן זימרה: באיזה גילאים הסקר נערך?

<בני ג'אג'אטי: כיתות ז' עד י"ב, בני נוער.

<בני ג'אג'אטי: אנחנו גם מארגנים שיתופי פעולה ופרויקטים, שוב, במועצות הרשותיות בכל הארץ עם עיר ללא אלימות, ארגונים שעוסקים בנושא וכו'.

<בני ג'אג'אטי: חשוב להמשיך לעסוק בנושא באמצעות ימי שיא, הרצאות, שיעורי חינוך, פרויקטים למיניהם וכו'.

<בני ג'אג'אטי: אנחנו חושבים כי הדברים צריכים להיות גדולים יותר, עם אמצעים רחבים יותר, מאשר מצגת עם משפט שרשום בה: אל תשמשו בסמים.

<בני ג'אג'אטי: זה כל נכון וזה כן צודק, אבל צריך משהו יותר משמעותי מאשר זה.

<בני ג'אג'אטי: אם לומר את האמת, התלמידים לא כל כך התעניינו במצגת הזאת, לפי מה שאנחנו יודעים.

מירב בן ארי: אז מה כן?

<בני ג'אג'אטי: פחות להשתמש בסלוגנים, יותר בימי שיא, הרצאות, שיעורי חינוך, כמו שאמרתי.

<בני ג'אג'אטי: לדעתנו המערכת צריכה להקציב יותר משאבים בנושא ולהכשיר אנשים שיוכלו לדבר בנושאים האלה עם בני הנוער.

<בני ג'אג'אטי: לא כל מורה או מחנך יש לו את הזכות, הוא לא יכול בעינינו להגיע ולדבר עם התלמידים בנושא.

<בני ג'אג'אטי: באמת צריך מישהו שהוכשר לזה מראש, שיודע מה להגיד בנושא.

<בני ג'אג'אטי: גבולות אדומים, בעצם להכשיר.

<בני ג'אג'אטי: זה בקיצור.

<בני ג'אג'אטי: אני קורא מכאן לכל היחידות שעוסקות בנושא במשרדי הממשלה השונים, בכל הארגונים שעוסקים בנושא, להגיע, לדבר איתנו, להיפגש עם נציגי התלמידים והנוער וליצור באמת שיתופי פעולה ופרויקטים.

<בני ג'אג'אטי: תודה.

<קרן רוט איטח: ורק לומר שבמאי קיימנו כנס מנהיגות נוער בשיתוף פעולה עם המשטרה והרשות למלחמה בסמים והגיעו משהו כמו 400 בני נוער מכל רחבי הארץ.

<אורית שפירו: אנחנו הגבלנו את זה, כי לא היה מקום.

<אורית שפירו: זה היה נציגות.

<קרן רוט איטח: הגבלנו את זה ל-400, כן, נכון.

<קרן רוט איטח: הגיעה נציגות וזה היה ממש מרהיב לשמוע את הנוער ואת האמירה שלהם ואת המחויבות שלהם להוביל שינוי חברתי, שזה היה ממש מרגש.

<קרן רוט איטח: הורים: אחד השותפים המרכזיים מבחינתנו בתכניות אלה זה הורים ולכן אנחנו מייחדים פעילויות מכוונות הורים, כי לעשות את השיח אם הילדים, גם עם גדולים ולא שותים בכיתות ו', בלי לשוחח את ההורים על מה התפקיד שלהם, מה קורה בתוך הבית בהקשרים האלה, זה עקר.

<קרן רוט איטח: ולכן יש פעילויות שאנחנו מייחדים לסיפור לעבודה עם ההורים.

<קרן רוט איטח: בהקשר של זה פיתחנו מערך של מפגשים יחד עם הרשות בנושא, להורים לילדים בכיתות ה'-ו' לקראת המעבר לחטיבת הביניים.

<קרן רוט איטח: יש לנו מעגלי שיח, שולחנות עגולים של ילדים והורים שעוסקים בתרבות הפנאי ומהמקום הזה מה העמדות ומה המקום של ההורים.

<קרן רוט איטח: יש הרצאות מומחים להורים.

<קרן רוט איטח: אנחנו מנסים להגיע להורים בכל מיני אפיקים, כולל גם מפגשים מכוונים להורים, כשהרעיון הוא באמת להגביר את המודעות ואת השותפות שלהם יחד איתנו בתוך הסיפור הזה, כי זה הסיפור של כולנו.

<קרן רוט איטח: לגבי התנהלות מיטבית ברשת, יסמין התחילה להתייחס לזה, אני חושבת שהיא רוצה קצת להרחיב.

<יסמין ליסמן: כן.

<יסמין ליסמן: שוב, אני מאגף טכנולוגיית מידע במשרד החינוך ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם שפ"י במסגרת הובלת תכנית חיים ברשת בכל בתי הספר בארץ.

<יסמין ליסמן: התכנית הזו למעשה פועלת, או העוגנים שלה למעשה מבוססים על שתי ועדות משרדיות שמשרד החינוך מוביל - הוועדה המשרדית והוועדה הבין משרדית.

<יסמין ליסמן: הוועדה המשרדית היא ועדה שכוללת את כל אגפי משרד החינוך, אגפי הגיל, החינוך המיוחד, המינהל ההתיישבותי, החברה הערבית וכן הלאה.

<יסמין ליסמן: למעשה במסגרת הזו אנחנו קובעים את המדיניות להתנהלות מיטבית ברשת.

<יסמין ליסמן: המדיניות הנקבעת בוועדה המשרדית עוברת אחר כך לוועדה הבין משרדית, הכוללת את משרדי הממשלה השונים, עמותות וגופים מסחריים.

<יסמין ליסמן: למעשה התכנית הזו, שבסופו של דבר פועלת בתוך בתי הספר עם שיתופי פעולה מחוץ לבתי הספר, מכשירה לילדים להתנהגות נאותה ברשת.

<יסמין ליסמן: אנחנו מקנים להם נורמות התנהגות, שפה מכבדת בתוך הרשת, ותוך באמת מודעות לאתרים שהם אינם ראויים ברשת ומה הם עושים כשהם נתקלים בסיטואציות שהן פוגעניות, בסיטואציות שהן אינן ראויות.

<יסמין ליסמן: למי הם מדווחים במידה והם נחשפים ואנחנו למעשה גם מעצימים את אלה שעומדים מהצד, כדי להעצים גם את הנפגע וגם לעזור גם לפוגעים ברשת, כדי באמת בסופו של דבר לייצר איזו שהיא סביבה שהיא טובה יותר, בטוחה יותר וראויה, כי הרשת היא כבר חלק מהחיים של כולנו והדברים קורים גם שם.

<יסמין ליסמן: קידום נוער: נמצא פה ד"ר אין שמש מיחידת קידום נוער.

<יסמין ליסמן: הוא יתייחס לנושא.

<אילן שמש: קידום נוער היום הוא חלק מהאגף החדש שהוקם במשרד החינוך שנקרא האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון.

מירב בן ארי: של סער הראל.

<אילן שמש: שסער הראל מנהל את האגף הזה.

<אילן שמש: חשוב לידיעה, מדובר היום ב-20,500, אבל זה בדרך כלל נע בין 17,000 ל-21,000 נערים ונערות שהתחילו כיתה א', אבל מדי שנה אנחנו יודעים עליהם שהם בנשירה גלויה.

<אילן שמש: נשירה גלויה זאת אומרת שאנחנו יודעים עליהם שהם לא לומדים בבית ספר, הם לא רשומים בשום קוד מוסד.

<אילן שמש: אני לא מדבר על נשירה סמויה, אני לא מדבר על דברים נוספים, אני מדבר על נשירה גלויה, שזו האוכלוסייה הקשה, הארד-קור.

תמר זנדברג: מכיתה א'?

<אילן שמש: זה למעשה מכיתה א', כן.

<אילן שמש: סליחה, זה למעשה מכיתה ב', כי הם חייבים להיות רשומים קודם כל בבית ספר, כדי שנדע.

<אילן שמש: אני לא מדבר על כאלה שאף פעם לא היו רשומים, או שאת יודעת, נולדו ויש להם תעודת זהות כי הם נולדו בארץ ואף פעם לא נכנסו למערכת החינוך.

תמר זנדברג: כלומר כאלה שנרשמו בכיתה א', אבל כבר נשרו.

<אילן שמש: כן, הם נשרו במערכת החינוך.

תמר זנדברג: כמה כאלה אתם מעריכים שקיימים?

<אילן שמש: אנחנו לא מעריכים, יש לנו מספרים, שמות וכל מה שאת רק רוצה, במדויק לחלוטין.

תמר זנדברג: אוקיי, כמה כאלה

<אילן שמש: לפני שבוע זה היה 20,500 ומשהו.

תמר זנדברג: 20,000 מכיתה א' עד?

<אילן שמש: מכל הארץ.

תמר זנדברג: עד י'?

<אילן שמש: כן.

<אילן שמש: זה שיעור נמוך יחסית.

תמר זנדברג: את י"א-י"ב אתם כבר לא סופרים, נכון?

<אילן שמש: זה למעשה עד סיום י"ב.

מירב בן ארי: עד י"ב, כי י"א-י"ב זה בצו כל השר.

<אילן שמש: היום כולם על צו.

<אילן שמש: כלומר היום יש חוק עד י"ב.

תמר זנדברג: איך הם מתפלגים בין הגילאים האלה

<אילן שמש: תראי, הנשירה הגבוהה ביותר היא כמובן בחטיבה העליונה.

<אילן שמש: הנשירה הגבוהה ביותר היא גם בקרב קבוצות אוכלוסייה מאד מסוימות.

<אילן שמש: אם את מדברת על האוכלוסייה היהודית, הוותיקה, הרגילה וכו', הנשירה היא מאד נמוכה – חצי אחוז או מתקרב לאחוז.

<אילן שמש: אבל אם את מתייחסת לאוכלוסיות כמו המגזר הבדואי, המגזר הערבי במזרח ירושלים – שם מדברים על למעלה מ-30%.

<אילן שמש: זה נשירה המונית.

<אילן שמש: היום קבוצה נוספת שיש בה נשירה גבוהה זה המגזר החרדי.

<אילן שמש: נשירה גבוהה מאד, בערך פי ארבעה מהממלכתי.

<אילן שמש: בכל מקרה, לגבי האוכלוסייה הזאת - - -

עבדאללה אבו מערוף: אז איך זה רק 20,000?

<אילן שמש: איך זה רק 20,000?

<אילן שמש: אנחנו מנטרים את זה כל הזמן.

<אילן שמש: ברגע שמנהל בית ספר מדווח - - -

עבדאללה אבו מערוף: אבל עכשיו סתרת את עצמך.

תמר זנדברג: לא, הוא אמר פי ארבעה מהממלכתי.

תמר זנדברג: הממלכתי מאד נמוך.

עבדאללה אבו מערוף: 30%, 1%.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שהנתונים האלה עושים, וסליחה שאני מפריע, הנתונים הם יותר, לפני מה שאני יודע.

עבדאללה אבו מערוף: יש לכם נתונים חסרים הרבה וכנראה שלא עשיתם את המחקר הנכון במועצות המקומיות ובמרכזי הרווחה ובמחלקות הרווחה.

עבדאללה אבו מערוף: צריך לחזור לזה ולראות.

עבדאללה אבו מערוף: אכן יש נשירה, אנחנו רואים שיש הרבה נשירה מכל מיני סיבות שאתה הזכרת, ולכן אני חשוב שהנתונים הם חסרים וטוב שמעלים את הנושא.

תמר זנדברג: יש בזה משהו.

תמר זנדברג: אם יש מגזרים מסוימים שיש 30%, אז קשה להאמין שהסך הכל הכללי מגיע ל-20,000.

תמר זנדברג: יש בזה משהו.

<אילן שמש: עושים היום עבודה לעומק.

מירב בן ארי: הם עושים עבודת עומק.

<אילן שמש: עושים עכשיו עבודת עומק גדולה.

מירב בן ארי: זה מאד רציני.

<אילן שמש: דווקא במגזר הבדואי ובמגזר של מזרח ירושלים - - -

תמר זנדברג: אנחנו לא מערערים על העבודה שעושים, אבל - - -

<אילן שמש: כלומר במקומות שהם ממש, אבל עוד פעם, צריך להיות מאד זהירים כי - - -

עבדאללה אבו מערוף: סליחה, כשפונים אליכם ממחלקות הרווחה ומהמועצות לתקצוב, יש לכם היענות מהירה או לא כל כך?

<אילן שמש: תראה, משרדי רווחה לא פונים אלינו.

<אילן שמש: אנחנו משרד החינוך.

עבדאללה אבו מערוף: מה שידוע לי שהתקצוב - - -

מירב בן ארי: הוא משרד החינוך, הוא לא קשור.

עבדאללה אבו מערוף: כן, אני מבין, אני מבין.

מירב בן ארי: יש תכניות של הרווחה - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין, כן, אבל - - -

<אילן שמש: אני אתן לך תשובה על זה.

עבדאללה אבו מערוף: מה זה קידום נוער?

עבדאללה אבו מערוף: זה לא תקצוב?

עבדאללה אבו מערוף: אם אין כסף, אז בכלל - - -

מירב בן ארי: יש מלא כסף.

מירב בן ארי: 60 מיליארד שקלים, התקציב השני וסער הראל והם עושים שם עבודה מעולה.

מירב בן ארי: הבעיה זה לא הכסף.

עבדאללה אבו מערוף: לא, לא, יש בעיה של כסף.

מירב בן ארי: הבעיה זה לא כסף, עבדאללה.

עבדאללה אבו מערוף: לא, אבל יש בעיה של כסף.

מירב בן ארי: אנחנו היינו בסיורים במגזר הבדואי, שלושה סיורים עשתה ועדת החינוך, כולל הצוות של צמצום פערים ואמרו שם – החברה הבדואים אמרו בעצמם והיה איתנו טלב - - -

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, אני מדבר על - - -

מירב בן ארי: תן לי רק לסיים את המשפט.

מירב בן ארי: הרבה פעמים הגיע מהמגזר הבדואי שיש היענות.

מירב בן ארי: בכלל בבאר יש שם את אמירה שעושה עבודה מדהימה, אבל הם אומרים שהרבה פעמים כבלי המשפחה והמסורת, הרבה פעמים ואני לא יודעת איך להגיד את זה במילה הנכונה – משאירים את הילדים ובעיקר את הנשים בבית.

מירב בן ארי: בלי קשר לעניין של התקציב.

עבדאללה אבו מערוף: לא, לא, לא על זה מדובר.

מירב בן ארי: בדיוק על זה, תאמין לי.

מירב בן ארי: אם לא הייתי שומעת את זה מהבדואים, לא הייתי מאמינה.

עבדאללה אבו מערוף: לא, לא, לא על זה מדובר.

עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר על מועצות מקומיות, אני אתן לך שמות, לא חשוב, שהן מבקשות ואני בעצמי ביקשתי כמה פעמים ואין היענות.

עבדאללה אבו מערוף: אז אני מעלה את השאלה.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו נרתמים בעניין.

עבדאללה אבו מערוף: אתה לא הכתובת, משרד החינוך הרווחה, אז זה העניין.

<אילן שמש: אנחנו מקיימים היום מכלא עופר, בקרב - - -

מירב בן ארי: כלא אופק.

<אילן שמש: לא, אופק זה כן, אבל יש גם את כלא עופר.

<אילן שמש: עופר זה דווקא החברה הפלסטינאים או החברה ה - - -

עבדאללה אבו מערוף: אבל הנושא לא על זה.

עבדאללה אבו מערוף: מה זה קשור לפלסטינאים?

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר על זה.

<אילן שמש: אבל עזוב את זה.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר על זה.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מבין אתכם.

עבדאללה אבו מערוף: ישר - - -

מירב בן ארי: זו לא הבעיה של הכסף.

<אילן שמש: אני רוצה להגיד מילה על מה עושים בנושא, לפחות זה.

<אילן שמש: בנתונים אנחנו שותפים בדרך כלל לסקרים של הרשות למלחמה בסמים.

<אילן שמש: אחת לחמש שנים הם עוסקים בסקר האפידמיולוגי גם לגבי אוכלוסיות מנותקות, כלומר גם לגבי נוער שנשר מבתי הספר.

<אילן שמש: כמובן, השימוש בסמים הוא פי שניים מדווח כאן יותר.

<אילן שמש: אלכוהול זה כולם, זה מכה, אבל אצלנו השימוש באלכוהול הוא באמת קשה.

<אילן שמש: נוער מנותק, בדרך כלל התופעות האלה קיימות אצלו יותר.

<אילן שמש: ההתמודדות שלנו: יש לנו מגוון תכניות אוניברסאליות.

<אילן שמש: זה בסדר, נבנו תכניות שבדרך כלל הן תכניות שקשורות לתכניות מעצימות.

<אילן שמש: התפקיד שלנו בדרך כלל זה שהילדים האלה יסיימו את בית הספר, שתהיה להם הזדמנות ללמוד, שתהיה להם הזדמנות להשלים חוסרים וכן הלאה.

<אילן שמש: בתוך התכניות אנחנו תמיד משלבים את הנושאים האלה.

<אילן שמש: אתה לא יכול להוציא חברה לפולין בלי להתמודד עם הנושאים האלה בקרב הנערים שלנו.

<אילן שמש: אנחנו מוציאים היום גם לאתיופיה קבוצה של בני העדה.

<אילן שמש: כבר במחנה ההכנה כולם שיכורים.

<אילן שמש: כולם, במחנה ההכנה.

<אילן שמש: היינו צריכים לסגור את מחנה ההכנה - - -

עבדאללה אבו מערוף: אבל מה הקשר, סליחה?

מירב בן ארי: לא, אבל הוא מדבר על הפעילות שלהם.

<אילן שמש: אז אי אפשר שלא להתמודד עם הנושא הזה.

<אילן שמש: אני יהיה מוכן לתת לך אחר כך נתונים רק על המגזר הערבי.

עבדאללה אבו מערוף: לא, אני כאן, סליחה, לא.

עבדאללה אבו מערוף: אני כאן מדבר בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: אני מכיר את הבעיה, מכיר מה שיש.

עבדאללה אבו מערוף: מה קשור מגזר ערבי, מגזר בדואי?

עבדאללה אבו מערוף: סליחה.

עבדאללה אבו מערוף: הנושא אכן מאד טוב, אנחנו נדבר על זה.

עבדאללה אבו מערוף: כל הכבוד על התכנית, זה בסדר, רק אל תעשו את זה מגזרי.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין ויודע שיש כל מיני חסרים פה ושם, אבל זה לא העניין.

עבדאללה אבו מערוף: הויכוח שלנו הוא לא על אוכלוסייה זאת או אחרת, הויכוח שלנו הוא בכלל, כאזרחים.

<אילן שמש: בכלל, אם שמתם לב, אנחנו מגיעים רק ל-10,000 מנותקים.

<אילן שמש: זאת אומרת מתוך ה-20,000 הידועים לנו, אנחנו מגיעים רק לחצי.

<אילן שמש: דבר אחרון, אנחנו גם עובדים עם כל המסגרות של רווחה וכן הלאה.

<אילן שמש: זה דואלי.

<אילן שמש: א' אנחנו מפנים נערים או נערות שהם במצב קשה.

<אילן שמש: אנחנו לא יכולים לטפל בהם, אז אנחנו משתדלים להפנות אותם.

<אילן שמש: ודבר שני, גם במסגרות האלה, כמו ברטרנו או במלכישוע, בבתי הכלא וכן הלאה, אנחנו נותנים את שירותי ההשכלה שלנו.

מירב בן ארי: מרכז למידה.

מירב בן ארי: כמו תכנית היל"ה.

מירב בן ארי: היא שלכם?

<אילן שמש: שלנו, כן.

מירב בן ארי: איפה עוד ראיתי את זה?

<אילן שמש: במלכישוע למשל.

<אילן שמש: במלכישוע, ברטורנו, בכל - - -

מירב בן ארי: וגם במסילה.

<אילן שמש: במסילה, בצופיה.

<אילן שמש: בכל המוסדות.

<אילן שמש: אז מהבחינה הזו זה החיבורים שיש לנו עם הרווחה.

<קרן רוט איטח: אני רק אתייחס לפן הנוסף, לפן הפרו-אקטיבי – מה קורה עם ילדים שמעורבים בשימוש בסמים, גם לשם אנחנו מתייחסים, של סמים, אלכוהול וטבק ויש מתן מענה באירועים.

<קרן רוט איטח: הדבר הנוסף – תכנית אופ"י – אימון ופיתוח יכולות התמודדות.

<קרן רוט איטח: זו תכנית לעבודה כיתתית עם ילדים שכבר מעורבים בשימוש באלכוהול, סמים או טבק, תכנית שפותחה יחד עם הרשות, שילדים שמאותרים ואומרים שהם רוצים לעשות שינוי בהתנהגות הבלתי רצויה.

<קרן רוט איטח: ואז יש אפשרות לעבודה קבוצתית בתוך בית הספר עם הילדים, בתוך העוגן הבית ספרי, שעוזר להם לעשות איזו שהיא עבודה של שינוי בהתנהגות הלא רצויה ואנחנו רואים תוצאות מדהימות עם התכנית.

<קרן רוט איטח: זה משפיע על תחושת המסוגלות שלהם, על ההתמדה, על ההישגים הלימודיים שלהם.

<קרן רוט איטח: נעשו מחקרי הערכה עם תוצאות מאד טובות לתכנית.

<קרן רוט איטח: זהו.

<קרן רוט איטח: אני באמת מאמינה שעבודה משותפת היא מביאה בסופו של דבר להצלחה.

מירב בן ארי: אני חייבת להגיד עוד משהו אחד לגבי הקטע שיש 10,000 מנותקים ו-10,000 שאני קוראת להם מנותקי קשר.

מירב בן ארי: זאת אומרת יש לך את אלה שמנותקים מהמסגרת, אבל אתה מטפל, ויש את אלה.

מירב בן ארי: האם אתם שמתם את זה כיעד להפחית?

מירב בן ארי: תשמע, זה חצי בני נוער מתוך המנותקים, שבכלל אין לך קשר איתם.

מירב בן ארי: אז השאלה, אתה יודע, זו מדינת ישראל, שנת 2016, האם אנחנו – ובטח בקידום נוער, גם מהיכרות עם סער אני יודעת שכל כולו בעניין – האם שמתם לכם איזה שהם יעדים להחזיר לפחות את החבורה הזו, לפחות חלקה לאיזו שהיא מסגרת.

<אילן שמש: את יודעת, גם עם מזרח ירושלים, גם עם הבדואים, אנחנו בתכניות רחבות מאד, כי שם הקייסים הגדולים.

<אילן שמש: המגזר השלישי, המגזר הנוסף הוא החרדי.

<אילן שמש: יש לנו מחוז חרדי.

<אילן שמש: אם תסתכלו על ההגדלה של האוכלוסיות שמקבלות היום שירותי השכלה, זה במיוחד האוכלוסיות האלה, כי שם לא היינו.

<אילן שמש: בואו נהיה הוגנים.

<אילן שמש: כלומר, שם זה האוכלוסייה שהכי נושרת ואנחנו די חלשים שם.

מירב בן ארי: שנזנחה.

<אילן שמש: אנחנו משקיעים גם בביקור הסדיר, מכניסים היום את קציני הביקור הסדיר כדי שזה יהיה מוניטורינג יותר אינטנסיבי, יותר רציני.

<אילן שמש: גם זה לא היה.

<אילן שמש: היום תבואי למגזר הבדואי, הוא לא היה שם.

<אילן שמש: אפילו קציני הביקור הסדיר לא קיימים שם.

<אילן שמש: במזרח ירושלים היה קצין ביקור סדיר אחד.

<אילן שמש: הכנסנו עכשיו 15 עובדי מניעה.

<אילן שמש: את מכירה את סער.

<אילן שמש: אוכלוסיית הקצה היא הקו האדום שלו.

<אילן שמש: אנחנו משקיעים בזה עכשיו בדמנו.

מירב בן ארי: ועוד שאלה אחרונה.

מירב בן ארי: בכמה רשויות עדיין קידום נוער נמצא במשרד הרווחה, לצערנו?

מירב בן ארי: כמה יש עוד כאלה?

מירב בן ארי: הרוב עברו לחינוך.

<אילן שמש: 12.

מירב בן ארי: יש 12 רשויות עדיין שקידום נוער נמצא תחת משרד הרווחה.

<אילן שמש: אנחנו כל שנה מפרידים כוחות.

<אילן שמש: אנחנו חושבים שהרווחה צריכה לעשות את העבודה שלה ואנחנו צריכים לעשות את העבודה שלנו ויש שיתופי פעולה טובים, אבל זה לא טוב שהיחידה לקידום נוער נמצאת בתוך הרווחה - - -

מירב בן ארי: ברור.

<אילן שמש: כמו שזה לא טוב שיחידה של רווחה נמצאת במערכת החינוך.

מירב בן ארי: נכון.

<אילן שמש: ואנחנו משתדלים להפריד את הרשויות האלה וזה כל שנה פחות ופחות.

<אילן שמש: היינו בהתחלה קרוב ל-60.

<אילן שמש: היום אנחנו 12.

<אילן שמש: איך את מכירה את זה?

<אילן שמש: זה מעניין.

מירב בן ארי: אני 10 שנים, תאמין לי.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: רגע מירב, תיכף אני אתן לך.

מירב בן ארי: לא, סיימתי.

<אילן שמש: זה נושא כואב.

<אילן שמש: זה יבלת כואבת.

מירב בן ארי: להיפך, אני גאה בזה, תאמין לי.

מירב בן ארי: אה, בקידום נוער?

מירב בן ארי: ברור.

תמר זנדברג: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם, כבוד יושבת הראש, הדיון מאד מאד חשוב.

עבדאללה אבו מערוף: אין ויכוח על חשיבות הדיון ועל חשיבות התכנית שהציג משרד החינוך.

עבדאללה אבו מערוף: זה מאד טוב, אבל יש כאן כמה הערות - איפה אנחנו נשים את הנקודה לא רק על הכאב, שנצא בתועלת להישג שאנחנו רוצים.

עבדאללה אבו מערוף: מניעה היא שהתלמידים לא יכנסו למעגל הזה.

עבדאללה אבו מערוף: וכאן חסר איפה להשקיע יותר.

עבדאללה אבו מערוף: קודם כל צריך להשקיע בהתרעה.

עבדאללה אבו מערוף: אין כאן.

עבדאללה אבו מערוף: זאת אומרת אין כאן תכנית איך להתריע, שהילד יפחד, שהתלמיד יפחד.

עבדאללה אבו מערוף: יש כאן תכנית וחסר בה האפקט הזה, המרכיב הזה שאולי דרך - - - או דרך משהו, זה גם צריך להיות שם.

<קרן רוט איטח: אז אמרתי שבתוך התכניות הצגתי את הפן החינוכי, אבל בתוך זה אנחנו משלבים הרצאות של מומחים, רופאים שמדברים על הנזקים, אנשי המשטרה שנותנים את ההיבט של החוק ומביאים - - -

עבדאללה אבו מערוף: ההיבט של החוק זה דבר שלגביו כבר עברה הרכבת.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא רוצה להגיע לשם.

<קרן רוט איטח: למה, ברמה של מניעה?

<ויקי אלעמרי: ברמה של להגיע לכלל בני הנוער?

עבדאללה אבו מערוף: בסדר, אבל לא - - -

<ויקי אלעמרי: אני תיכף ארחיב מה אנחנו עושים.

עבדאללה אבו מערוף: ולכן צריך להשקיע יותר.

עבדאללה אבו מערוף: שש שעות זה מעט בשנה.

עבדאללה אבו מערוף: צריך להשקיע יותר בכיתה ח' והלאה.

עבדאללה אבו מערוף: מובן שגם בכיתות א'-ב' זה חשוב מאד, אבל אם אין לנו אפשרות, אז להשקיע יותר בכיתות הגבוהות.

עבדאללה אבו מערוף: זו תקופת מעבר, תקופת ההתבגרות שהיא תקופה קשה מאד, ושם צריך להשקיע יותר, עם יותר שעות ויותר חינוך.

עבדאללה אבו מערוף: וכמובן עניין של שיתוף פעולה עם ההורים לגבי המצב החינוכי והמודעות לדברים האלה.

עבדאללה אבו מערוף: לאתר את הקבוצות שנשרו, קבוצות הסיכון שישנן.

עבדאללה אבו מערוף: זה גם מאד חשוב, שיתוף הפעולה עם התלמידים, עם כולם.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שאין להתקמצן.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו חייבים ואני יודע שיש בעיה תקציבית.

עבדאללה אבו מערוף: נהיה כנים ונהיה ברורים, ולכן גם חובתנו אנחנו כאן בוועדה ובכלל בכנסת, ואתם חובתכם כמשרד, חינוך, רווחה, אני לא יודע - - -

<קרן רוט איטח: חינוך.

עבדאללה אבו מערוף: חינוך, שאכן תבקשו ושלא יהיה חוסר כסף שאכן התכנית לא תצא לפועל ויש איזה שהוא מקום שלא איתרנו עוד 20 תלמידים במועצה ההיא, בגלל שאין תקציב.

עבדאללה אבו מערוף: כל שנה צריכים לעשות ביקורת ולראות, לעשות עבודת שטח מאד חשובה בכל שנה עם כל מנהלי בתי הספר ושיתוף פעולה כללי.

עבדאללה אבו מערוף: לא רק חינוך, גם אנחנו, גם משרד הרווחה וגם המועצות עצמן.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

תמר זנדברג: תודה, חבר הכנסת אבו מערוף.

תמר זנדברג: קרן, מכל התכניות שהצגת פה, מה התקציב השנתי הכולל שלהן?

<קרן רוט איטח: 7.5 מיליון שקלים היה לשנה הזאת.

תמר זנדברג: זה מתקציב משרד החינוך?

<קרן רוט איטח: כן.

תמר זנדברג: יש השתתפות של עוד גורם?

<קרן רוט איטח: מתקציב משרד החינוך.

תמר זנדברג: 7.5 מיליון שקלים מתקציב המשרד.

<קרן רוט איטח: כן.

<קרן רוט איטח: שזה אומר תקצוב של מימון מב"ס, בעל תפקיד בתוך מערכת, צוות הדרכה, הכשרות, השתלמויות, פעילות בית ספרית, כל הכשרות העמיתים.

תמר זנדברג: ובסופו של דבר מי שמעביר את התכניות האלה בבתי הספר זה המורים, זה הצוות החינוכי השוטף, הרגיל.

<קרן רוט איטח: הצוות החינוכי, כן.

תמר זנדברג: הבנתי.

תמר זנדברג: ולרשות אין פה - - -

<קריאה: אני אשמח להוסיף.

תמר זנדברג: תיכף.

<קרן רוט איטח: אבל יש ברמה של הרשות המקומית שנותנת מענים, תגבורות, הצגות.

<קרן רוט איטח: מממנים מתוך בתי הספר הצגות, הרצאות.

<קרן רוט איטח: יש קרן חילוט שאנחנו נעזרים בה.

תמר זנדברג: שזה הרשות המקומית.

<קרן רוט איטח: כן, שזאת הרשות למלחמה בסמים.

מירב בן ארי: גם 360 נמצא אצלכם.

תמר זנדברג: הרשות המקומית או הרשות למלחמה בסמים?

<קרן רוט איטח: הרשות למלחמה בסמים.

<יחזקאל בן זימרה: שמתווסף לרשות המקומית.

<אורנה לשם: שמי אורנה לשם, אני מנכ"לית עמותת אל סם.

<אורנה לשם: נמצאים איתי כאן רותי תנעמי, שהיא מנהלת סניף נתניה ואחראית על נושא המניעה, והצטרפה אלינו רוני נבו, שהיא אחראית על נושא המניעה.

<אורנה לשם: מאד חשוב לי להציג את אל סם.

<אורנה לשם: אל סם היא עמותה שנותנת טיפול לבני נוער עד גיל 24, משתמשי סמים, אלכוהול והימורים בשנה האחרונה, שזה כל ההתמכרויות העיקריות.

<אורנה לשם: במסגרת הטיפול ומעבר לטיפול אנחנו גם נותנים שירותי הרצאות של מניעה וחשוב להגיד, וזו נקודה מאד משמעותית, אני מאד מברכת את משרד החינוך על הפעילות המאד עשירה שנעשית, אבל אנחנו רוצים מאד שבני הנוער יגיעו אלינו בשלב מאד מוקדם של השימוש, כדי שאז נוכל הרבה יותר בקלות לעזור להם בנושא הזה ולטפל בנושא השימוש שלהם.

<אורנה לשם: אני חושבת שככל שבני הנוער, מהמסגרות של כל העבודה הנפלאה שנעשית כאן, יגיעו ישירות אלינו או יופנו, או שיהיו מרצים שלנו, שהם חלקם מכורים נקיים, שהם חיים את השטח ומבינים את זה ובתוך ההרצאה, אם עובד סוציאלי שלנו בא ומרצה, הוא צ'יק צ'ק, בסוף ההרצאה הוא שומע את השאלות שנשאלות, הוא מזהה ולוקח את בני הנוער להפניה.

<אורנה לשם: אני פשוט אומרת את זה וזה מאד מאד חשוב בהמשך לכל הדברים שנאמרו.

תמר זנדברג: אוקיי, תודה רבה.

מירב בן ארי: הוא גם אמר פה כיתה ח'.

מירב בן ארי: כיתה ח' כבר העסק גמור.

מירב בן ארי: היום גיל ההתבגרות מתחיל בגיל 9.

<רוני נבו: מגיעים אלינו גם מגיל 10 וגם מגיל 11.

<אורנה לשם: גם 9.

מירב בן ארי: כן, בטח.

<אורית שפירו: זה לא מפתיע.

<אורית שפירו: אני אדבר מהר, כי הזמן קצר.

<אורית שפירו: קרן, "תקתקת אותה" באמת בצורה מאד ברורה.

<אורית שפירו: אני רוצה להדגיש שעל הרצף החינוכי קרן בעיקר הרחיבה על העבודה התוך בית ספרית, עם דגשים מסוימים על העבודה החוץ בית ספרית, אבל על הרצף הזה בעבודה מאד מסונכרנת בין נציגי משרד החינוך על אגפיו השונים לבין נציגים שלנו בקהילה מטעם הרשות הלאומית, יש עבודה גם במערכות החוץ בית ספריות מעבר לעבודה עם מועצת תנועות התלמידים והנוער ומועצת תנועות הנוער על כל התנועות שלה.

<אורית שפירו: יש עבודה במרכזי הנוער, במתנ"סים, בכל מקום באשר נמצאים הילדים.

<אורית שפירו: יש עבודה מאד מאומצת על סדנאות תהליכיות להורים לאורך השנים.

<אורית שפירו: גם שם זה בחיבור עם משרד החינוך, לאתר את ההורים של אותם ילדים ולהמשיך.

<אורית שפירו: אני חושבת שצריך להדגיש מאד - ואני מניחה שזה ברור לכולם - את ההבדל בין חינוך, מניעה, טיפול ושיקום והאכיפה על הרצף.

<אורית שפירו: עיקר הדברים שקרן הציגה כאן קשורים לחינוך ומניעה, ומשום כך אנחנו מתחילים את זה מגיל מאד צעיר, כבר מגני הילדים.

<אורית שפירו: לא מדברים על המושג סמים, אבל מדברים באמת על החוסן ועל האחריות האישית על מה ההשלכות של מה שאני עושה.

<אורית שפירו: ככזה שאנחנו צריכים להבין שיש השלכות גם על מה שקורה מסביב בשיח המשפחתי, הקהילתי, החברתי, הציבורי.

<אורית שפירו: היום אנחנו עומדים, קרן ואנכי, באותם הגופים שאנחנו מניעים לפעולה, מול אתגר מאד מאד משמעותי.

<אורית שפירו: ואם קרן הציגה את זה שבחמש השנים האחרונות אנחנו עובדים עם מדריכים ומנהלי הדרכה שהם תנועות הנוער השונות - אנחנו מדברים על 12 תנועות נוער ברמה ארצית - אם התחלנו את השיח על הנושא של אלכוהול והם ביקשו מאיתנו לעזור להם לפתח את השיח התוך תנועתי שלהם, כבר לפני שנתיים התחילו לבקש מאיתנו לפתח את הנושא של הקנביס, בעיקר של המריחואנה והחשיש.

<אורית שפירו: אנחנו רואים את זה גם בעבודה מחוץ לבית הספר, בתוך בית הספר.

<אורית שפירו: זה נושא שאנחנו צריכים להבין שיש לו השלכות.

<אורית שפירו: אנחנו ראינו את זה גם במחקר האחרון של הכפלה של כמות בני הנוער שמעידים שלפחות פעם אחת הם השתמשו במריחואנה/חשיש, ואנחנו כגופים שאמונים על הנושא של חינוך ומניעה, זה אחד האתגרים המאד משמעותיים שלנו ,איך אנחנו עושים את כל מה שניתן לפתח התערבות, שתהיה אפקטיבית ותהיה מספיק משמעותית עבור בני הנוער, שיגידו אנחנו רוצים להימנע ואז לא להגיע במספרים שכאלה אליכם, לאל סם, או למקומות אחרים.

<אורית שפירו: והשיח הזה הוא שיח מאד מאד מאתגר בשנים האחרונות למול השיח הבין לאומי על הלגליזציה ועל הדה-קרימינליזציה ולמול מה שקורה כאן בארץ, וזה האתגר הבא שלנו, איך עושים את זה להצמיח את הילדים, יכול להיות לאור מה שההורים שלהם חושבים או האחים הבוגרים שלהם חושבים, או מקומות שהם שומעים את זה ברדיו או בטלוויזיה.

<אורית שפירו: זה שיח שאתם צריכים להבין שזאת השלכה.

<אורית שפירו: אם אנחנו רואים עלייה ואנחנו רואים הכפלה של כמות בני הנוער שמעידים על שימוש, בהחלט נצטרך לעשות עם זה איזו שהיא עשייה שתהיה אפקטיבית.

תמר זנדברג: למה נושא העישון הוא לא חלק בכלל מהשיח בתכניות שלכם?

תמר זנדברג: גילינו את זה בשבוע שעבר, יש איזו שהיא הפרדה ארגונית, אבל זאת הפרדה שהיא לא מהותית וראינו שאתם דווקא שמים מאד דגש וגם שמת דגש בדברים שלך עכשיו על נושא הקנאביס, כתוצאה ממה שאתם רואים וכתוצאה משיח שאתם שמים אליו - - -

<אורית שפירו: וסמי פיצוציות והנדיפים.

תמר זנדברג: סמי פיצוציות אין ספק, זה גם במנדט שלכם, זה גם במסגרת ישירה.

<אורית שפירו: נכון.

תמר זנדברג: מצד שני, אנחנו לא היינו רוצים, שכמו שאתם אומרים – איך אתם קוראים לזה – תפיסת המסוכנות – עישון סיגריות כולל טבק, למרות שהוא חוקי מבחינה פלילית, הוא מאד מאד מאד מזיק וגם ממכר, בטח בגילאים האלה, שאנחנו מדברים עליהם, אני לא יודעת כמה צעירים, אבל בטח בגיל הנוער.

תמר זנדברג: אני הייתי מצפה שבמסגרת כזאת של מניעה של שימוש בחומרים, נקרא לזה באופן כללי, אז עישון סיגריות וטבק יהיה חלק מאותו דבר.

תמר זנדברג: דיברנו בשבוע שעבר, וגם יש איזו שהיא תפיסה אולי מה פחות מסוכן ממה.

תמר זנדברג: אולי טבק פחות מסוכן מסיגריות בקופסה ואולי זה יותר בריא, ואולי.

תמר זנדברג: כלומר, העובדה שאנחנו לא מתייחסים לכל האירוע הזה כמקשה אחת, אולי מייצרת חלק מהטעויות האלה.

מירב בן ארי: כן, אבל גם חשוב לנו שראינו את הירידה בשימוש בסיגריות.

מירב בן ארי: ראינו שזה ירד במגזר היהודי מ-40% ל-20%, שזה חשוב.

מירב בן ארי: ומצד שני, וזה אני אומרת לך גם מנתונים, אבל גם מהעבודה בשטח, יש עלייה כמעט כפולה בשימוש בקנאביס.

מירב בן ארי: ואני חושבת שגם אם העישון הוא לא בריא ומזיק והאלכוהול, וסמי הפיצוציות, אבל בסוף אם מסתכלים על הנתונים ורואים ירידה בעישון, ירידה באלכוהול, באים ואומרים רגע, אם היום בני נוער הרבה יותר חשופים לסמים – וזה לא משנה מה אנחנו חושבים על המבוגרים – שימי רגע רק את בני הנוער - - -

תמר זנדברג: לא, אני פשוט שמה סימן שאלה האם זה נכון להגיד שבני נוער יותר חשופים לסמים מאשר לסיגריות.

מירב בן ארי: כן, בטח.

מירב בן ארי: גם ראינו את זה בנתונים.

מירב בן ארי: ירד מ-40% ל-20%.

תמר זנדברג: נו, ועדיין 20% מבני הנוער מעשנים.

תמר זנדברג: איזה אחוז מבני הנוער משתמשים בסמים?

מירב בן ארי: היה לנו שבוע שעבר, בוועדה.

<אילן שמש: זה 8% בקרב - - -

תמר זנדברג: ואיזה אחוז משתמשים בסמים?

<קרן רוט איטח: זה 20% באוכלוסייה הבוגרת.

<אורית שפירו: למעלה מ-10%, כשהתחלנו את זה מ-4.8%.

מירב בן ארי: נכון.

תמר זנדברג: בסדר, תראו, אני לא חושבת שצריך לעודד אחד ולאסור את האחר.

תמר זנדברג: הנקודה שלי היא כזאת, אני הייתי מצפה שאם יש לנו רשות ממשלתית, הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, אז נושא עישון הסיגריות יהיה חלק מאותה התמודדות, גם מבחינה ממשלתית.

תמר זנדברג: אנחנו גם שמענו שבוע שעבר – משרד הבריאות הוא זה שאמון על נושא העישון - - -

<אורנה לשם: מה עם הימורים?

תמר זנדברג: הימורים?

תמר זנדברג: את צודקת.

מירב בן ארי: אנחנו נלחמים בהימורים במקביל.

תמר זנדברג: זה נושא נפרד, אבל בואו נגיד אם יש לנו רשות שמדברת על נושא החומרים, ואני גם אמרתי את זה בשבוע שעבר.

תמר זנדברג: אני רציתי לשנות את השם של הוועדה הזו לוועדה למניעת התמכרויות, כי התמכרויות זה כל מיני דברים, זה חומרים וזה התנהגויות וזה כל מיני דברים.

<רוני נבו: וגם אנחנו רואים את זה, שאחד מפסיק את זה אז הוא עובר לשני.

תמר זנדברג: אז אני שמה את זה בצד רגע.

תמר זנדברג: אני עכשיו מדברת אפילו בתוך החומרים המסוכנים והממכרים והמזיקים, אז זה שמשרד הבריאות לקח על עצמו ובאמת הציג גם נתונים וכו', אבל רשות ממשלתית זה דבר, ובאמת הרשות היא גם רשות עצמאית, היא רשות שמנהלת את התקציבים שלה באופן-.

תמר זנדברג: נגיד משרד הבריאות החליט עכשיו ללכת על נושא המזון ושמענו בשבוע שעבר, הוא קצת זנח את הנושא של העישון, למרות שבממשלה הקודמת הייתה הצעת חוק ממשלתית שמאד מאד התקדמה עם נושא העישון.

תמר זנדברג: אני שואלת – הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול – עישון סיגריות לצורך העניין הוא סם מסוכן.

תמר זנדברג: זה שהוא לא בפקודת הסמים המסוכנים - - -

<יחזקאל בן זימרה: זה הרשות למניעת סמים, אלכוהול וסיגריות.

תמר זנדברג: אבל אלכוהול הוא במנדט שלכם.

<אילן שמש: לא, לא, עד לפני עשור גם אלכוהול לא היה במנדט.

<אילן שמש: אבל אני אגיד לך מה הם כן עשו, הם כן נכנסו לנרגילות.

<אילן שמש: הייתה תקופה שהם עסקו גם בנרגילות.

<אורית שפירו: חברים, אני אשמח לענות.

תמר זנדברג: אז בבקשה.

<אורית שפירו: טוב, קודם כל אני מבינה את דברייך.

<אורית שפירו: אני מסכימה איתך ובתפיסה של משרד החינוך איתנו, זה תפיסה שאנחנו הולכים איתה ביחד שנים רבות והדברים נאמרו על ידי קרן.

<אורית שפירו: התפיסה שלנו היא כישורי חיים.

<אורית שפירו: אני אמונה על אגף חינוך ומניעה.

<אורית שפירו: התפיסה שלנו היא לחזק את החוסן של הילדים, נערים, מתבגרים, חיילים ואחר כך האדם הבוגר.

<אורית שפירו: כשאנחנו בונים התערבות מסוימת, אנחנו מדברים על כישורי החיים.

<אורית שפירו: על היכולת לקחת אחריות, על היכולת לאמוד מה הנזקים לי, לסביבתי, לציבור שסובב אותי.

<אורית שפירו: יש מקומות ויש מתאמים שידברו גם על הנושא של סיגריות, יש מקומות שידברו גם על נושא של התמכרויות למסכים או התמכרויות אחרות.

<אורית שפירו: יש מקומות שידברו גם על הנושא של מיניות.

מירב בן ארי: גם על הימורים.

<אורית שפירו: בוודאי.

<אורית שפירו: אנחנו מדברים כאן על היכולת שלי, אני עצמי, לקחת אחריות ולהבין מה ההשלכות של מה שאני מחליט לעשות כאן ועכשיו כתוצאה ממידע שקיבלתי במהלך השנים, ממידע שאני מעכל ומבין.

<אורית שפירו: בוודאי שיש מקום וזה היופי, יש מקום לשיתופי פעולה מאד משמעותיים בין גופים שונים שאחראים על כל מיני דברים, והביחד הזה יוצר את השלם.

<אורית שפירו: אם יש את משרד הבריאות שעוסק בתחום מסוים, גם העבודה שלנו היא עבודה שפועלת על שיתוף פעולה.

<אורית שפירו: העבודה שלי גם עצמי, באגף שלי עם משרד הבריאות היא עבודה מאד שזורה.

<אורית שפירו: אז מה שאני אומרת, לשאלתך, השאלה שלך מובנת לי, הדברים עצמם נעשים.

<אורית שפירו: אם את מדברת על זה שהעשייה שלנו עכשיו תזוז כולה לנושא של עישון סיגריות ופחות לנושא של חומרים - - -

תמר זנדברג: לא אמרתי תזוז כולה.

תמר זנדברג: פשוט שנושא העישון והסיגריות ייכנס לעשייה שלכם, כי הוא כרגע לא נמצא.

<אורית שפירו: לכן אני אומרת, היא נמצאת שם בהחלט.

תמר זנדברג: לא אמרתי תזוז, בטח לא כולה.

<אורית שפירו: היא נמצאת בהחלט במקום הזה מול העבודה של המתאמים ואני חושבת שזה נושא ששווה להרחיב ולחשוב איך עוד אפשר לעשות את העשייה הרחבה יותר בנושא של חומרים מסוכנים.

<אורית שפירו: אני בהחלט מסכימה איתך.

תמר זנדברג: אוקיי.

מירב בן ארי: אני חייבת ללכת.

מירב בן ארי: אני יכולה רק להגיד משפט אחד?

תמר זנדברג: כן, בקשה, מירב ואחרי זה רוני.

מירב בן ארי: אני הולכת לחינוך, אבל אני רק רציתי להגיד משהו אחד.

מירב בן ארי: אני חושבת שהוועדה הזאת חייבת לרכז מאמץ בנושא של שימוש בקנאביס בקרב בני נוער.

מירב בן ארי: חייבת.

מירב בן ארי: לדעתי גם צריך לעשות פה אולי אפילו ועדה משותפת עם חינוך, כי יש מחלה בקרב בני הנוער והמחלה הזאת מתפשטת ואם זה סם אהבה, לא סם, דיונים אחרים, גיל אחר, אבל זה שהיום פי שניים – והייתי איתך בשבוע שעבר לגבי עישון וראינו שהוא ירד, ראינו את האלכוהול – ואני גם מתעסקת עם תנועות וארגוני נוער גם הבלתי פורמאליים.

מירב בן ארי: זאת אומרת נהייתה כאן סוג של לגיטימציה, כשאתה יוצא לטיול שלי, לטיול של התנועה ומעשן ג'וינט.

מירב בן ארי: זה לא היה בתקופה שלי.

מירב בן ארי: לא היה בתקופה שלך.

מירב בן ארי: לא היה אפילו לפני 10 שנים.

מירב בן ארי: ואם אני הולכת קצת אחורה, כי אני קצת זקנה כבר - - -

תמר זנדברג: שתו אלכוהול בטיולים עד מוות ועד הקאות.

תמר זנדברג: זה היה יותר גרוע.

מירב בן ארי: נכון, אז נפטרנו מהמחלקה הזאת.

תמר זנדברג: אני לא יודעת.

תמר זנדברג: נפטרנו?

מירב בן ארי: לפחות ירדנו ממנה משמעותית.

מירב בן ארי: אני רואה את זה.

מירב בן ארי: ירדנו ממנה משמעותית, ירדנו משמעותית מעישון סיגריות.

מירב בן ארי: אני חושבת שהוועדה הזאת בנושא עישון סמים בקרב בני נוער, חייבת לצאת באמירה נחרצת, כי בבני נוער אין לנו שליטה והבחנה.

מירב בן ארי: אני תמיד הייתי אומרת לנערים שלי, כשהם אמרו לי מה, אבל הנה, הוא גם מעשן, אז הייתי אומרת - - -

<אורית שפירו: הם נורא מבולבלים, את צודקת.

מירב בן ארי: אז הייתי אומרת להם יש גיל מסוים שהאבחנה בין טוב לרע והאבחנה גם מבחינת מוסר היא יותר ברורה ובקרב בני נוער אין את זה.

<אורית שפירו: זה מאד מורכב.

<אורית שפירו: נכון.

מירב בן ארי: אז הייתי חייבת לומר את זה.

מירב בן ארי: אני מכירה אותך, אז אני בטוחה שתטפלי בזה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: משרד הבריאות, בבקשה, רוני.

<רוני ברקוביץ: ד"ר רוני ברקוביץ, סגן מנהל אגף אכיפה, ומיקי כאן הוא מנהל האגף.

<רוני ברקוביץ: אנחנו כעיקרון אגף של שטח, עובדים בשטח בתפיסה עם המשטרה ועם המכס של כל מיני חומרים מסוכנים וסמים.

<רוני ברקוביץ: אנחנו לא נתנו פעם הרצאות, אבל בעקבות זה שאנחנו ראינו את ההשפעות, את החומרים ואת מה שזה גורם גם לבני נוער, אנחנו נכנסנו גם למערכת החינוך והתחלנו לתת שם הרצאות.

<רוני ברקוביץ: אנחנו נותנים הרצאות בכל בתי הספר, גם בתי הספר שנחשבים טובים מאד, גם בתי ספר רגילים, פנימיות נוער, פנימיות שנשרו אליהם כל הילדים האחרים וגם כן בפרויקט מיל"ה, שעובדים עם המשטרה, שזה לבני נוער שהם יותר בסיכון, בגילאים יותר נמוכים או עם שימוש יותר גדול.

<רוני ברקוביץ: כמו שגם את הזכרת בהתחלה והוזכר פה, כשאנחנו נותנים את ההרצאה קודם כל בבתי ספר, אנחנו לא מדברים אך ורק על סמים מסוכנים.

<רוני ברקוביץ: אנחנו מתחילים להגיד שיש גם חומרים אחרים שהם לאו דווקא סמים, כמו כדורי הרזייה, דיאטות שנשים חושבות שהם טבעיים והם מכילים בתוכם גם סמים לפעמים וגם חומרים מסוכנים ויש גם אשפוזים.

<רוני ברקוביץ: יש את הנושא של בני הנוער שמשתמשים בסטרואידים אנבוליים בחדרי הכוח, לנפח את השרירים, חומרים מסוכנים שיש גם אשפוזים.

<רוני ברקוביץ: כלומר לא רק סמים גורמים, יש חומרים אחרים שלוקחים אותם בני נוער בתור טבעיים, שגורמים לאשפוזים.

<רוני ברקוביץ: אז אנחנו מתעסקים גם בדברים האלה.

<רוני ברקוביץ: כשאנחנו כבר נותנים הרצאות לבני נוער, תמיד המחשבה לא לתת להם רעיונות, לכן אנחנו מקבלים תמיד דיווחים מבתי חולים על אשפוזים, מה שקרה, וגם רוב ההרצאה שלנו היא בדיוק על מה קרה לבן אדם, מה תופעות הלוואי, אם הוא נפטר, הוא לא נפטר, את הגילאים, כי יש אשפוזים מגיל 14 עד גיל 69.

<רוני ברקוביץ: כלומר, אנחנו מדברים על כל הגילאים וכל המקרים.

<רוני ברקוביץ: אנחנו מדברים על הרבה תופעות לוואי.

<רוני ברקוביץ: בהרצאות לבני נוער מישהו תמיד אומר לנו – אני לוקח את זה תקופה ארוכה ולא קרה לי שום דבר.

<רוני ברקוביץ: ואם אנחנו הולכים שלושה אנשים, אותם גילאים, נותנים להם אותו חומר, זה שזה גרם לבן אדם אחד שום דבר, זה לא אומר שלבן אדם השני לא יהיו תופעות לוואי והוא לא יתאשפז ולא יקרה לו שום דבר מיוחד.

<רוני ברקוביץ: כלומר, זה שזה לא גורם לבן אדם אחד משהו, זה לא אומר שום דבר.

<רוני ברקוביץ: תמיד בבתי ספר יש את בני הנוער שאומרים לי – קנאביס זה מקור טבעי, זה חוקי, אין איתו שום בעיה.

<רוני ברקוביץ: אני רוצה לתת דגש שזה שזה ממקור טבעי זה לא אומר שום דבר, כי יש עלי קוק, אז גם זה גם ממקור טבעי ויודעים מה מכילים מזה.

<רוני ברקוביץ: המטרה היא להגיד שזה שזה ממקור טבעי זה לא אומר שאין לזה תופעות לוואי, כי תמיד המחשבה שזה ממקור טבעי ואין לזה שום תופעות לוואי.

<רוני ברקוביץ: אנחנו נותנים דגש בעיקר על סוגי סמים, חוץ ממה שדיברתי, לדבר על הקנאביס, בעיקר על סמי הפיצוציות שיש אותם המון.

<רוני ברקוביץ: המון בני נוער משתמשים בהם וגם בסמי אונס, שזו גם תופעה רווחת שיש אותה ומשתמשים ושמים אותו ויש מקרים שגם היינו בבתי משפט ויש אותו הרבה לצערי.

<רוני ברקוביץ: אלה בפקודת הסמים פשוט מאד ואנחנו מדברים גם על הדברים האלה ונותנים דוגמאות, נותנים תמונות מהשטח כי אנחנו יחידת שטח, תופסים ותמיד מראים בתמונות – זה נתפס כאן, זה נתפס כאן.

<רוני ברקוביץ: כלומר, החומרים נמצאים, החומרים קיימים, החומרים זמינים והם כל הזמן נמצאים שם.

<רוני ברקוביץ: אנחנו עושים את זה בהתנדבות.

<רוני ברקוביץ: דיברו על התקציב, ולמרות שזה לא התפקיד המרכזי, אנחנו כמובן לא לוקחים כספים משום גורם בדבר הזה.

<רוני ברקוביץ: הורים מגיעים אלינו, שהילדים שלהם לקחו אותם ונהיו אלימים והתחילו להרביץ להם וירדו בלימודים וכו'.

<רוני ברקוביץ: אז תמיד כשאנחנו מדברים עם בני הנוער, אנחנו מנסים לדבר גם על ההשפעה שזה גורם להורים שלהם, כלומר שינסו להתחשב גם בהורים שלהם.

<רוני ברקוביץ: כמו שאמרתי, אנחנו נותנים הרצאות איפה שבעצם מזמינים אותנו, למרות שאנחנו רק שישה אנשים ואנחנו עובדים בכל הארץ, בעיקר על דברים אחרים, חומרים וזה, גם אלינה, גם ברק שפירא וגם אני, שלושתנו מנסים לגבי כל פנייה שיש לנו לקבוע תאריך וללכת, אם זה בעוספייה ואם זה בגילה ואם זה בחולון ולא משנה מה.

<רוני ברקוביץ: אנחנו מנסים למקד את זה ל-40 דקות, בעיקר על הנזקים, בעיקר על תופעות הלוואי ותמיד גם אומרים לנו אני מכיר מישהו, אני לא מלשן.

<רוני ברקוביץ: אחר כך אתה תראה אותו מאושפז, אתה גם תגיד שאתה לא מלשן?

<רוני ברקוביץ: כלומר, כן לתת לבני הנוער את הכלים הללו ואנחנו אחר כך תמיד מקבלים דיווחים שאומרים תשמע, אני לא ידעתי, אני לא חשבתי, תודה רבה, דברים כאלה.

<רוני ברקוביץ: זה פחות או יותר מה שאנחנו עושים בתחום.

<רוני ברקוביץ: אתה רוצה להוסיף משהו?

תמר זנדברג: כן, מיקי.

<מיכאל אריאלי: אני רק רוצה להגיד דבר אחד.

<מיכאל אריאלי: אנחנו באמת שישה אנשים בכל אגף האכיפה במדינת ישראל.

<מיכאל אריאלי: על חשבון השטח, החברה שלי מגיעים לבתי ספר, נותנים הרצאות במקום להיות בשטח האכיפה, בגלל שאנחנו רואים את החשיבות הרבה.

<מיכאל אריאלי: אנחנו גם מקבלים פידבק מהם וזה נורא נורא חשוב.

<מיכאל אריאלי: לגבי הנושא של עישון ואלכוהול, אנחנו אחראים גם על נושא האכיפה של משרד הבריאות.

<מיכאל אריאלי: לקחו לנו תקן.

<מיכאל אריאלי: בן אדם אחד אחראי על אכיפת עישון במדינת ישראל.

<מיכאל אריאלי: אני מבקש את עזרתך.

<מיכאל אריאלי: אני איתך.

תמר זנדברג: זה ניתן בחוק לרשויות המקומיות, זה לא הוטל על המשרד הבריאות.

<מיכאל אריאלי: לא, לא, הנושא שהוא מבחינתם מנהלתי, שאנחנו מקבלים את כל פניות הציבור, גם לגבי מכונות עישון וכל הסיפור הזה, אנחנו אחראים ואנחנו מפעילים - - -

תמר זנדברג: אבל על מה?

<מיכאל אריאלי: את צודקת - - -

תמר זנדברג: מה זאת אומרת אתם אחראים?

תמר זנדברג: על איזה סוג של אכיפה כלפי עישון סיגריות אתם אחראים?

<מיכאל אריאלי: זה בדיוק הנושא.

<מיכאל אריאלי: אני מברך.

<מיכאל אריאלי: הנושא הוא ככה: המועצה האזורית היא אמורה באמת לעשות, הפקחים הם שלהם.

<מיכאל אריאלי: יש להם גם סמכות, גם הם יכולים לקבל את הקנס, הרי את יודעת כמה הקנס על עישון בציבור, זה 1,000 שקלים למען ו-5,000 שקלים לבית העסק.

<מיכאל אריאלי: המועצה האזורית או העירייה מקבלת את הכסף.

<מיכאל אריאלי: זה אפילו לא הולך לאוצר.

<מיכאל אריאלי: אנחנו ראינו את התוצאות של הנושא.

<מיכאל אריאלי: למשל בעיריית תל אביב, בשלוש השנים האחרונות כמות הדו"חות ירדה בכמות כזאת - - -

תמר זנדברג: לא זה מה ששאלתי.

תמר זנדברג: אני שואלת מה התפקיד שלכם, כמשרד הבריאות, באכיפה בעישון?

<יחזקאל בן זימרה: להפעיל אותם.

<רוני ברקוביץ: הם אמורים להעביר אלינו את הדיווחים, אנחנו אמורים לתת להם סדנאות, הרצאות על מניעת עישון במקומות ציבור וגם פרסום של אלכוהול שלא על פי התקן.

<רוני ברקוביץ: זה גם.

תמר זנדברג: פרסום של אלכוהול?

תמר זנדברג: מה עם פרסום סיגריות?

<רוני ברקוביץ: גם סיגריות, שלא על פי התקן.

תמר זנדברג: זה באחריות שלכם?

<רוני ברקוביץ: כן.

<מיכאל אריאלי: פניות מהציבור מגיעות אלינו.

<מיכאל אריאלי: אנחנו בעצם מפנים את זה למועצה האזורית וכו' והם יפעילו.

<מיכאל אריאלי: אין לנו את הסמכות.

תמר זנדברג: טוב, אוקיי.

תמר זנדברג: חזי, בבקשה.

תמר זנדברג: אחריו ויקי ואנחנו נסכם את הדיון.

תמר זנדברג: בבקשה.

<יחזקאל בן זימרה: בוקר טוב, שמי חזי בן זימרה, אני סגן מנהל הרשות למניעת אלימות, סמים, אלכוהול בעיר ראשון לציון, ראש תחום התמכרויות.

<יחזקאל בן זימרה: מודה ומתוודה, אני פה בכובע של מנהלי, דוד בן שושן, הוא היה צריך לבוא לפה, אבל מכיוון שנמנע ממנו אני באתי.

<יחזקאל בן זימרה: הכנתי מצגת יפה, אבל מכיוון שקרן כבר דיברה על כמעט כל תכניות המניעה הבית ספריות - - -

תמר זנדברג: אנחנו נצרף את המצגת שלך לפרוטוקול הדיון.

<יחזקאל בן זימרה: בדיוק, אנחנו נחסוך לכם את הזמן הזה, כי קרן באמת נגעה כמעט בכל התכניות.

<יחזקאל בן זימרה: רק תכנית אחת שהוזכרה על ידי הבחור הזה, שרציתי כן לציין, שזה שאפו למשטרת ישראל על תכנית מיל"ה.

<יחזקאל בן זימרה: מי שלא מכיר את תכנית מיל"ה, מיל"ה זאת תכנית משטרת ישראל למען הנוער.

<יחזקאל בן זימרה: זו תכנית שלוקחת בני נוער שפעם ראשונה בחיים שלהם עשו איזו שהיא עבירה, והם רוצים להשתתף בתכנית הזאת.

<יחזקאל בן זימרה: זו תכנית זכות, לא חובה לאותו נוער שרוצה להשתתף בתכנית.

<יחזקאל בן זימרה: התכנית הזאת מכילה בתוכה כל כך הרבה דברים חינוכיים, באמת.

<יחזקאל בן זימרה: צריכים לראות את התכנית, היא רחבה.

<יחזקאל בן זימרה: ואז תוך כדי זה, אם הוא עובר את התכנית בהצלחה ומסיים אותה, סיכוי סביר שהרישום הפלילי שלו יימחק.

<יחזקאל בן זימרה: זה שיתוף פעולה של המשטרה, הרשות למלחמה בסמים, אגף הנוער בעירייה, שירותי הרווחה.

<יחזקאל בן זימרה: שיתוף פעולה מלא.

<יחזקאל בן זימרה: זו באמת תכנית מבורכת של המשטרה, הפרויקט הזה של מיל"ה.

<יחזקאל בן זימרה: עכשיו זה מסתיים עוד פעם, זה פרויקט רביעי בראשון שעבר בהצלחה.

<יחזקאל בן זימרה: אחד הסיפורים היפים שרציתי לציין פה, יש איזה בחור שהיום נמצא בצבא, שעבר את הפרויקט הזה.

<יחזקאל בן זימרה: זה באמת פרויקט מבורך.

<יחזקאל בן זימרה: ולבוא ולשמוע אותו, איך הוא עשה את זה השינוי הזה, שסגרו לו את התיק והיום הוא ילד יצירתי, בחברה, ממש בנה לו מסלול חיים חדש.

<יחזקאל בן זימרה: זה יכול היה להיות בדיוק ההיפך, זאת אומרת אם לא היה הפרויקט הזה היה נפתח לו תיק פלילי, הוא יכול היה להגיע לכתב אישום, בית משפט ואפילו יכול היה להישלח לבית סוהר וזה יכול היה להוביל אותו לכל מיני מקומות שליליים.

<יחזקאל בן זימרה: הפרויקט הזה מכוון למקום באמת חיובי.

<יחזקאל בן זימרה: אנחנו ברשות בראשון ע ושים את המיטב.

<יחזקאל בן זימרה: לסיום, אחד הדברים שרציתי להגיד הוא לגבי הנושא שהעלתה חברת הכנסת ויושב ראש הוועדה, תמר זנדברג, זה הסיגריות, שבאמת צריך לתת לזה חשיבה מחדש.

<יחזקאל בן זימרה: גם לנו וברשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, אולי באמת לתת.

<יחזקאל בן זימרה: אנחנו אמנם נותנים כישורי חיים, כל מיני תכניות מניעה והסברה ואנחנו כן מדברים על הסיגריות ,זה כן חלק מהעניין, אבל אולי לתת לזה יותר משקל, יותר מחשבה, יותר מחשבה מחדש, אולי איך אנחנו מכניסים את לבתי הספר את עניין הסיגריות.

<יחזקאל בן זימרה: אני חייב להתנצל מראש, אני חייב לטוס, יש לי הלוויה.

תמר זנדברג: משתתפים בצער.

תמר זנדברג: תודה שבאת.

תמר זנדברג: בבקשה, ויקי.

<ויקי אלעמרי: שמי ויקי, אני ממחלקת הנוער במשטרה.

<ויקי אלעמרי: את בטח מכירה את הצד של האכיפה ואני משתתפת בו רבות.

<ויקי אלעמרי: אני בכובע האחר.

<ויקי אלעמרי: מחלקת נוער זה גם אכיפה, גם טיפול וגם מניעה.

<ויקי אלעמרי: רק בקצרה אני אתן הקדמה קצרה.

<ויקי אלעמרי: התחלנו עם מיל"ה, שזה בעצם לנוער חובר חוק או לנוער בסיכון.

<ויקי אלעמרי: הייתה חשיבה במשטרה שצריך לפנות לפלח הרבה יותר רחב של בני נוער, ולאו דווקא נוער עובר חוק, אלא כלל בני הנוער הנורמטיביים.

<ויקי אלעמרי: אני אומרת נורמטיבי, אבל כלל בני הנוער, שזה פלח גדול.

<ויקי אלעמרי: ולכן לפני שנה וחצי הקמנו מערך מניעה והסברה במחלקת הנוער, שהוקם משבעה קציני מניעה והסברה בכל מחוז, כשהתפקיד שלו בכל מחוז להניע פעילות מניעה והסברה.

<ויקי אלעמרי: הם שנה וחצי כבר פועלים בשטח, כאשר הנושאים שבהם אנחנו מתמקדים זה חמישה נושאים, שעלו כצורך מהקהילה.

<ויקי אלעמרי: עשינו מה שנקרא קבוצות מיקוד, וביניהם אנחנו מדברים על סמים וסמי פיצוציות.

<ויקי אלעמרי: במסגרת זאת, בכל תחנה יש קשר עם כל גורמי הקהילה הרלבנטיים, בוודאי עם משרד החינוך שפתח לנו את הדלת ומאפשר לנו להיכנס והערך המוסף שלנו הוא ההיבט החוקי.

<ויקי אלעמרי: לדבר על מה היא עבריינות, מה זה עבירה פלילית, מה גיל האחריות הפלילית, מה ההשלכות של זה, וכמובן אנחנו נכנסים גם להיבט החוקי.

<ויקי אלעמרי: אנחנו נותנים דוגמאות ונכנס שוטר שתחום העבודה שלו זה נוער, אז הוא מכיר את כל ההיבט החוקי, שהוא מאד ייחודי לנוער.

<ויקי אלעמרי: אם יש צורך אנחנו כמובן משתפים פעולה עם אל סם, אנחנו משתפים פעולה עם הרשות למלחמה בסמים, גם ברמת המטה ועד רמה של התחנה ונכנסים ומדריכים איפה שאנחנו מתבקשים ואיפה שיש תכניות ורוצים אותנו, אנחנו נכנסים ונותנים הרצאות בעיקר על ההיבט החוקי.

<ויקי אלעמרי: יש לנו גם ימי מניעה מרוכזים, מה שנקרא, במספר נושאים.

<ויקי אלעמרי: אחד הנושאים זה באמת סמים, ששם אנחנו משתפים פעולה עם הרשות, עם משרד החינוך ואנחנו נותנים את כל ההיבטים.

<ויקי אלעמרי: כל אחד מביא את ההיבט שלו.

<ויקי אלעמרי: זה תורם ובלי שיתופי פעולה לא יכולנו לבצע את הפעילות.

<ויקי אלעמרי: יש לנו את התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.

<ויקי אלעמרי: גם שם אנחנו משולבים.

<ויקי אלעמרי: זאת אומרת כל תכנית ממשלתית שקיימת, שעניינה מניעה, אנחנו נמצאים שם.

<ויקי אלעמרי: ואיפה שהעניין הוא סמים ואלכוהול, אז אנחנו גם נמצאים שם ונותנים את ההיבט שלנו באמצעות קציני המניעה המחוזיים וגם באמצעות עובדי המניעה שנמצאים בתחנות, וזה כמובן ללא תקציב.

<ויקי אלעמרי: זה אנשים שעושים את העבודה במקום לחקור כרגע בתחנה, אז הם ניגשים לבצע את פעילות המניעה וההסברה.

תמר זנדברג: אוקיי, תודה.

תמר זנדברג: זה בתחום ההסברה והמניעה.

תמר זנדברג: במסגרת התכנית הזאת או במקומות אחרים שלא במסגרת התכנית, מה המדיניות שלכם לגבי אכיפה בקרב בני נוער?

<ויקי אלעמרי: תראי, המדיניות לגבי אכיפה בקרב בני נוער הולכת ככה: אני חייבת לשים על השולחן, המדיניות שלנו כשאנחנו רואים נער היא לבדוק מה אפשר לעשות איתו כדי להחזיר אותו למסלול הנורמטיבי.

<ויקי אלעמרי: זאת שאלת השאלות כשילד מגיע אלינו לחקירה.

<ויקי אלעמרי: זאת אומרת האם מדובר בעבירה ראשונה, מה חומרת העבירה, מה סוג העבירה.

<ויקי אלעמרי: זאת אומרת אם זה עבירות שנקראות עבירות קלות, יש שיתוף של הנער, הנער מתנצל, מוכן ללכת לאיזו שהיא תכנית כמו מיל"ה למשל, אנחנו פשוט סוגרים לו את התיק אות פותחים מה שנקרא ט"מ.

<ויקי אלעמרי: ט"מ זה טיפול מותנה.

<ויקי אלעמרי: זאת אומרת אני אומרת לנער ראה, באת לפה, הייתי צריכה לפתוח לך תיק, אני לא פותחת לך תיק כי אני מתרשמת שנכשלת, הייתה מעידה חד פעמית וזה נחשב כאזהרה.

<ויקי אלעמרי: ט"מ זה סוג של אזהרה.

<ויקי אלעמרי: תחזור אלינו שוב – אז התיק הזה ייפתח ואז נפתח תיק פלילי.

<ויקי אלעמרי: ברגע שהוא מקבל את זה כאזהרה הוא יוצא לדרך ובעצם אנחנו מעבירים אליו את האחריות.

<ויקי אלעמרי: יחד עם זאת, אם זה למשל נושא סמים, אנחנו גם מעבירים אליו אחריות, אבל גם מעבירים דיווח לקצין מבחן, כי מאד חשוב לנו שבתהליך הזה הוא יקבל כבר עכשיו טיפול.

<ויקי אלעמרי: למרות שזאת מעידה ראשונה, כבר בשלב הזה אנחנו רוצים שהוא יקבל טיפול על ידי שירותי הרווחה.

תמר זנדברג: כמה מפגשים כאלה – אני מניחה שזה רשום - - -

<ויקי אלעמרי: של הרצאות?

תמר זנדברג: עם בני נוער.

תמר זנדברג: זה בנושא סמים בלבד, נכון?

תמר זנדברג: הט"מ?

<ויקי אלעמרי: לא.

<ויקי אלעמרי: אין לי פילוח לפי סמים ואלכוהול.

<ויקי אלעמרי: כשנכנסים לבית הספר אנחנו - - -

תמר זנדברג: לא, רגע, מה זאת אומרת?

תמר זנדברג: על אלכוהול אין לכם?

<ויקי אלעמרי: את מדברת כרגע על סמים?

<ויקי אלעמרי: על אלכוהול?

תמר זנדברג: לא, אני מדברת על הפעילות האכיפתית שלכם מתמקדת בנושא סמים.

תמר זנדברג: אין לכם סמכות בנושא אלכוהול כלפי בני נוער.

תמר זנדברג: זאת אומרת בני נוער ששותה - - -

<ויקי אלעמרי: לא, רק לאספקה, למספק, לא לבני הנוער.

תמר זנדברג: לא, אבל כשאתם פוגשים את אותו בן נוער.

תמר זנדברג: האספקה וכל הדברים האלה נעשים בחנויות, בקיוסקים, במקומות האלה.

<ויקי אלעמרי: נכון, נכון.

תמר זנדברג: לא אל מול בן הנוער עצמו או הנערה.

תמר זנדברג: כלומר, כל אותו טיפול אכיפתי, הט"מ הזה והאזהרה ואחר כך אולי גם החקירה או כתב אישום או משהו כזה, זה הכל מתמקד בנושא סמים?

<ויקי אלעמרי: בנושא סמים.

תמר זנדברג: אין לכם עוד משהו בתחום הזה של סמים, אלכוהול וכו', שהוא מופנה כלפי בני נוער?

<ויקי אלעמרי: לא.

<ויקי אלעמרי: יש לנו רק סמים.

<ויקי אלעמרי: אבל רק אם אפשר לעשות הבחנה.

<ויקי אלעמרי: כשאני מדברת על המדיניות של הטיפול, אני מאד מבחינה בין נער שבא אלי עקב שימוש עצמי, לבין נער שעסק בסחר.

<ויקי אלעמרי: יש הבדל.

<ויקי אלעמרי: החומרה היא אחרת.

<ויקי אלעמרי: אם זה נער שעסק בסחר, מה שנקרא בקנה מידה גדול, אז היחס הוא אחר ופה אנחנו פחות שוקלים אם לפתוח לו תיק אזהרה ואנחנו יותר הולכים לחומרה ולא לקולה.

תמר זנדברג: אוקיי, וכמה ט"מ כאלה רשומים אצלכם בשנה?

תמר זנדברג: החל מאיזה גיל זה?

<ויקי אלעמרי: מגיל 12, גיל האחריות הפלילית עד גיל 18.

<ויקי אלעמרי: זה גיל האחריות הפלילית.

תמר זנדברג: כמה כאלה?

<ויקי אלעמרי: תראי, מינואר עד יוני השנה יש לנו 1,176 תיקי ט"מ בעבירות סמים, אני מדברת על שימוש.

תמר זנדברג: שימוש עצמי.

<ויקי אלעמרי: אני מדברת על שימוש, כן.

<ויקי אלעמרי: ופ"א שפתחתי להם תיק זה 1,200.

<ויקי אלעמרי: זאת אומרת אם אני מדברת על כלל שימוש פ"א פלוס ט"מ, זה 2,178 תיקים.

<ויקי אלעמרי: חצי שנה, מינואר - - -

תמר זנדברג: מינואר עד יוני 2016 – 1,200 פתיחת תיקים שזה בעצם תיק פלילי לכל דבר.

<ויקי אלעמרי: פ"א זה תיק פלילי לכל דבר.

תמר זנדברג: שהוא מגיע לכתב אישום?

<ויקי אלעמרי: הוא יכול להגיע לכתב אישום.

תמר זנדברג: למשל בחצי השנה הזו, כמה כתבי אישום?

<ויקי אלעמרי: אין לי את הנתון של כתב אישום.

תמר זנדברג: אוקיי, לפי הסטטיסטיקה שלכם פחות או יותר, איזה אחוז מהתיקים של בני נוער מגיעים לכתבי אישום בעבירות סמים?

<ויקי אלעמרי: להערכתי, אין לי את הנתון פה, כ-30%.

תמר זנדברג: כ-30% מבשילים לכתב אישום שעומד בפני שופט נוער, בבתי משפט לנוער.

<ויקי אלעמרי: נכון, נכון.

<ויקי אלעמרי: אבל סביר להניח שהפ"א הזה, זאת אומרת שהנער הזה שהגיע אלינו זה כבר לא פעם ראשונה.

<ויקי אלעמרי: זה מה שנקרא נער רצידיביסט, שיש לו הרבה עבירות, זו לא פעם ראשונה, הוא מוכר למשטרה ונורא חשוב לי להדגיש את זה.

<ויקי אלעמרי: אם זה נער שמגיע אלינו פעם ראשונה בשימוש, לעולם לא ייפתח לו פ"א.

תמר זנדברג: אתם עושים איזו שהיא עבודה סוציו אקונומית או חברתית אחרת?

תמר זנדברג: סתם דוגמא, מבין 1,200 תיקים האלה, יש הרבה גורמי רקע מן הסתם שמעורבים בדברים האלה, גם מה הסיכוי של אותו נער או נערה להגיע למצב כזה, שכמו שאת אומרת זו פעם ראשונה ואחר כך הוא ממשיך באותו דפוס, גם אולי ביחס לגורמי עבריינו אחרים כמו עבריינות רכוש, כמו אלימות, דברים מן הסוג הזה.

תמר זנדברג: וגם נשאלת השאלה האם אתם עוקבים אחרי סיכון של איזו שהיא הטיה שלכם, כגורמי אכיפה, האם למשל יש נערים או נערות מרקע מסוים, ממעמדות מסוימים, שיש להם פחות סיכוי ויגיעו באותו מצב, מבחינת התוכן עצמו, אבל אלה יופנו למסלול של חזרה לקהילה, חזרה כמה שיותר לנורמה וכמה מהם יש להם סיכוי להיות מוסללים למסלול שהוא סיבה ותוצאה.

תמר זנדברג: הוא גם יוביל אותם לעבריינות ולא רק בגלל המעשה הראשוני שלהם, אלא - - -

<ויקי אלעמרי: אין לי.

<ויקי אלעמרי: אנחנו לא עוקבים, כי מראש המדיניות שלנו היא לא כזאת שכשמגיע נער אלינו, לא משנה על רקע גזעו, מקומו הסוציו-אקונומי - - -

תמר זנדברג: לא, ברור.

תמר זנדברג: אף פעם לא מגיעים ממדיניות כזו, אבל לפעמים הטיה הוא דבר שהוא לא מכוון.

<ויקי אלעמרי: אם גורמים חיצוניים באים ובוחנים אותנו, בודקים אותנו, לנו יש במסגרת העבודה השוטפת שלנו בקרה על תיקים.

<ויקי אלעמרי: זאת אומרת במטה ארצי, יש לנו תכנית בקרות, אנחנו הולכים לתחנה, אנחנו עושים בקרות.

<ויקי אלעמרי: הבקרה יכולה להתייחס האם פה היה מקום לפתוח ט"מ, האם היה מקום לפתוח פ"א ואם לפתוח פ"א והיה צריך לתת לו ט"מ – למה לא נעשה.

<ויקי אלעמרי: זאת אומרת לוקחים את התיקים ועושים בקרה בכלל על כל אופן הטיפול, החקירה, זכויות הילד.

<ויקי אלעמרי: האם נשלח לקצין מבחן מה שנקרא מסמך על פתיחת התיק.

<ויקי אלעמרי: האם ניתנו לו הזכויות.

<ויקי אלעמרי: זאת אומרת זה במסגרת הבקרה.

<ויקי אלעמרי: אז במסגרת הבקרה אנחנו בעצם בודקים האם היה מקום, מה היה המקום לעשות, אם הלכנו יותר מדי לחומרה, אם היה מקום להפנות אותו למיל"ה, אם היה מקום להפנות אותו לקדם – שזה גם סוג של תכנית, קבוצת דיון משפחתית.

<ויקי אלעמרי: זאת הבקרה שלנו במסגרת הכללית.

תמר זנדברג: למשל מבחינת רקע, כמה מהם בנים למשפחות שהם יוצאי אתיופיה, כמה מהם בנים למשפחות שהם יוצאי ברית המועצות לשעבר, מבין אלה.

תמר זנדברג: אבל זה נתון שאתם אוספים אותו?

<ויקי אלעמרי: אין לי פה.

תמר זנדברג: אין לך אותו כרגע, אבל הוא קיים?

<ויקי אלעמרי: אין לנו נתונים על מה שנקרא יוצאי אתיופיה, עולים.

<ויקי אלעמרי: יש לנו אנשים שמפיקים את הנתונים ואני יכולה לבחון האם יש להם יכולת לעשות אבחנה בתוך עבירות השימוש בין עולים, עולים ותיקים.

תמר זנדברג: וסוג הסם של השימוש, זה דבר שאתם אוספים אותו בנתון הזה?

<ויקי אלעמרי: תראי, אנחנו לא אוספים, אבל ביציאה שלנו לשטח, הדברים שנאמרו פה ממש נכונים.

<ויקי אלעמרי: הייתה לנו תקופה שנכנסנו חזק לנושא סמי הפיצוציות.

<ויקי אלעמרי: סמי הפיצוציות הרעישו ועשינו באמת ועדה ובחוק שיצא, חוק חומרים מסכנים, זה עדיין נמצא.

<ויקי אלעמרי: כשאני מגיעה לתחנות ואני שואלת את קציני הנוער, חברה, מה יש לנו פה היום יותר, יש לנו מריחואנה, קנאביס, יש לנו יותר סמי פיצוציות, אומרים לי ויקי תשמעי, סמי פיצוציות יש, אבל זה בירידה, המריחואנה, הקנאביס בעלייה.

<ויקי אלעמרי: אני שומעת את זה ואנחנו מבקרים ביחידות השטח וזה עולה בכל מקום.

<ויקי אלעמרי: כל פרשייה שמדברים איתי אומרים לי ויקי, זה כבר לא סמי פיצוציות.

<ויקי אלעמרי: פעם זה היה סמי פיצוציות, היום זה קנאביס.

<רוני נבו: באמת צריך להודות לרשות על העבודה בנושא הזה, כי אנחנו רואים חברה שמגיעים אלינו ואומרים לנו – אני אשתמש בסמי פיצוציות?

<רוני נבו: לא לרמה שלי.

<רוני נבו: בדיוק זה.

<ויקי אלעמרי: אנחנו ממש מרגישים את זה.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: אנחנו פשוט חייבות וחייבים לסיים את הדיון, אז אני רוצה מאד מאד להודות לכם.

תמר זנדברג: קודם כל קרן ומשרד החינוך על ההובלה של הדיון הזה, תודה לכם.

תמר זנדברג: זה באמת משהו שאתם רציתם אותו כבר הרבה זמן.

תמר זנדברג: גם על ההשתתפות הפעילה בכל הדיונים השוטפים לאורך השנה ועל הבמה המרכזית ועל הצגת הדברים כאן.

תמר זנדברג: בסך הכל התמונה שאני מתרשמת ולדעתי אני מייצגת גם את חברי הכנסת שנכחו בדיון, היא שיש חשיבות מאד גבוהה שלנו כמבוגרים ושלנו כמדינה ושלנו כמשרדים - כמובן בראשות משרד החינוך ובהשתתפות של עוד משרדים - בהסברה, במניעה ובחינוך לבני הנוער, בכל מיני מסגרות.

תמר זנדברג: אני גם רוצה להודות לך, כנציג מועצת התלמידים על ההשתתפות, אבל אני חייבת להגיד שהעבודה שלכם כנוער לנוער היא מאד מאד חשובה, אבל נוכחנו כאן בוועדה שגם העבודה או אולי אפילו בעיקר העבודה של מבוגרים אל בני הנוער גם יש לה חשיבות.

תמר זנדברג: אני מודה שאני בעצמי לא חשבתי ככה, שבאמת בני הנוער יכולים בעצמם ואולי לא רוצים כל כך לשמוע מהמבוגרים, אבל עלה כאן בדיונים וגם כאן, שהצורך בהשפעה של מבוגר משמעותי, בכלל מבוגרים באופן כללי שמדברים בגובה העיניים, שמכירים את הנושא ושהם מהווים איזה שהוא מקור סמכות ומקור השראה לבני הנוער, אין לו הרבה תחליפים והוא מאד מאד חשוב.

תמר זנדברג: לאור ההערות שנשמעו כאן מחברי הכנסת, אני רוצה לומר בצורה ברורה שאנחנו כוועדה ואנחנו כחברי כנסת ואנשי ציבור, רואים עתיד מאד מאד מבטיח לבני הנוער שלנו.

תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים לראות אותם מתנסים בהתנהגויות מסוכנות, אנחנו לא רוצים לראות אותם משתמשים בחומרים מסוכנים, אנחנו לא רוצים לראות אותם אוכלים אוכל לא בריא ומסכנים את עצמם בכל דרך.

תמר זנדברג: אנחנו רוצים לראות אותם לומדים, עוסקים בפעילויות משמעותיות, נהנים מהחיים ומהנעורים שלהם ומהתקופה - - -

<בני ג'אג'אטי: אפשר לעשות את בדרכים שונות.

תמר זנדברג: בהחלט, בהחלט, ואת כל זה אנחנו רוצים לראות אותם עושים בדרכים חיוביות, בדרכים שמחות ובדרכים שהם משתתפים, יחד עם בני הגיל שלהם ובאמת חווים את התקופה המיוחדת הזו של הילדות והנעורים.

תמר זנדברג: אנחנו כן רוצים להתייחס לסכנות ולחומרים ולפיתויים, כמו שזה נקרא כאן, בצורה מושכלת, בצורה עניינית ובצורה שמזהירה מפני מה שמאד מסוכן, מזהירה פחות מפני מה שפחות מסוכן.

תמר זנדברג: אני בהקשר הזה שמחה מאד לשמוע על העדויות כאן בנושא סמי הפיצוציות, כי הם ללא ספק סכנה באמת רצינית ושנתפסה בצורה מאד מאד עצמתית ואני שמחה לראות שיש לזה תוצאות ושיש לזה אפקט.

תמר זנדברג: הייתי מאד רוצה לראות את נושא העישון נכנס כחלק מרכזי ואני מטילה את זה פה לפתחכם, ברשות, למרות שזה כאילו לא במנדט, אבל אני חושבת שזה כן במנדט, אם נתייחס למנדט בצורה - - -

<אורית שפירו: אני אעביר את בקשתך הזאת.

תמר זנדברג: שוב, אני לא מדברת כאן כרגע על משקלות ועל פרופורציות, אלא בכלל שזה יחסה בתחנה שלכם, זה מה שאני אומרת, ושזה יהיה חלק מהסל שאתם עוסקים בו ושאתם מציעים אותו יחד עם המשרדים האחרים והשונים.

תמר זנדברג: הדבר האחרון, שגם אמרתי אותו במהלך הדברים, והוא הנושא של תשומת לב מיוחדת לשיווק - ואני בכוונה אומרת שיווק ולא פרסום, אלא לעולם הזה – אני קוראת לזה מסגרת עולם הפיתויים, שבני הנוער שלנו חשופים אליו.

תמר זנדברג: בדיון הקודם על העישון אנחנו נחשפנו איך מצד אחד אנחנו משקיעים בגמילה ובמניעה ובמניעה מאנשים שהם כבר מעשנים, אבל ביד השנייה אנחנו לא יודעים מה קורה עם הפרסום של סיגריות.

תמר זנדברג: אז אצל בני הנוער יש על זה מגבלות, אבל באוניברסיטאות ובקמפוסים למשל - וזה גם נושא שאני חושבת שהוא לפתחו של משרד החינוך – העובדה שבשבועות פתיחת שנה ופתיחת סמסטר, במסגרת הדוכנים שמוצעים לסטודנטים אפשר למצוא חברות סיגריות, שמחלקות סיגריות בחינם ולמעשה את אותם אנשים שאנחנו אחר כך ננסה לשכנע אותם ללכת לגמילה ולהתנסות דרך חברות התרופות, אנחנו מכניסים אותם באופן אקטיבי למעגל הזה דרך חברות הסיגריות, זו בדיחה שצריך לתת עליה את הדעת גם כן במסגרת מערכת החינוך.

תמר זנדברג: אני חוזרת על מה שהפניתי את תשומת ליבכם במשרד החינוך, לנושא השיווק ברשתות החברתיות ואת השיווק במסגרת – נקרא לזה – חברת בני הנוער עצמה, שהוא תחום שאני לפחות נחשפתי אליו באמת לאחרונה ואני חושבת שגם הוא חלק ממה שמערכת החינוך צריכה לפחות להיות מודעת אליו.

תמר זנדברג: זה ברור לי שזה הרבה הרבה יותר קשה למנוע אותו, אבל המודעות לזה וכן לחשוב ולפתח דרכים, איך אנחנו יכולים להזהיר, להעלות למודעות בעזרת ההורים, בעזרת הפניית תשומת הלב – גם של הצוות החינוכי וגם של התלמידים עצמם – אני חושבת שיש כאן איזו שהיא נקודת עיוורון שצריך לתת עליה את הדעת גם כן.

תמר זנדברג: תודה רבה לכולם.

תמר זנדברג: הישיבה נעולה.