הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 89, 2016-06-14 10:00

עאידה תומא סלימאן: בוקר טוב לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: היום 14 ביוני 2016.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נעסוק היום בעישון כפוי בקרב נשיים בכלל ובחברה הערבית בפרט.

עאידה תומא סלימאן: היום, קצת באיחור, הכנסת מציינת את היום הבינלאומי ללא עישון.

עאידה תומא סלימאן: אל תהיו כל כך בטוחים שזה יהיה יום בלי עישון, אתם בטח כבר ראיתם במסדרונות ובמרפסות, אבל קודם כל כדאי להגיד שהיוזם של היום הזה הוא חבר הכנסת יואל רזבוזוב, שאני מודה לו גם על הרעיון והיוזמה לקיים דיונים במקביל בוועדות השונות.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נתמקד היום בהשלכות של העישון על נשים באופן כללי, אם זה עישון פאסיבי, אם זה עישון אקטיבי וכמובן אני מודה לכל הגורמים גם שסייעו בזה שיתרמו לדיון הזה, יביאו מהידע ומהניסיון.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב כנראה כל הנושא של העישון ימשיך להיות אחד הגורמים המרכזיים וגורם המוות אצל חלק ובחלק גדול מהמחקרים גורם המוות מספר אחת הוא העישון.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להודות שאני מתקשה לדבר על זה, מאחר ועוד לא נגמלתי.

עאידה תומא סלימאן: זאת הזדמנות.

עאידה תומא סלימאן: אני הגשתי שאילתה לשר הבריאות, ביקשתי שתהיה דחופה בעניין תכניות הגמילה באוכלוסייה הערבית וכמה באמת מושקע, אבל לצערי הנשיאות לא ראתה שזה דחוף ולא אישרה לי.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך נשאלתי למה זה היה דחוף ואמרתי אולי זה יעזור לחלק מאיתנו להיגמל, אם יש תכניות כאלה.

עאידה תומא סלימאן: אבל ברור שאני חושבת שזה נושא חשוב, חושבת שהגיע הזמן לטפל בו ולהעלות את המודעות בקרב האוכלוסייה, במיוחד כשאחוז המעשנים בין הגברים הערבים הוא מהגבוהים או הגבוה ביותר באוכלוסיות השונות בתוך מדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: זה לא אומר שלא אכפת לנו ממעשנים שהם לא ערבים, אבל כאשר יש אוכלוסייה שאחוז המעשנים בה הוא כל כך גבוה, זה מחייב תכניות מייחדות וזה מחייב ראייה.

עאידה תומא סלימאן: מה שננסה היום לשמוע מהמומחים והמומחיות זה על המצב ונראה מה התפקיד שלנו בבית המחוקקים, לדחוף.

עאידה תומא סלימאן: קודם כל לבקר ולראות איזה תכניות קיימות ומה אפשר לקדם תוך כדי.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן קודם כל לד"ר רחל דהן משירותי בריאות כללית והחברה הרפואית למניעת וגמילה מעישון, על הנושא של עישון במבט מגדרי.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

<רחל דהן: תודה על הזכות לדבר בוועדה.

<רחל דהן: נושא שמאד קרוב לליבי, כי אני מאמינה שפערים חברתיים – גם מגדריים, גם פריפריה, גם סוציו-אקונומיים וגם מגזר – כולם גלומים בתוך העישון.

<רחל דהן: כי השכיחות של עישון ועישון כפוי, היא יותר גבוהה, כמה שאנחנו מתרחקים מהמרכז לפריפריה, כמה שיותר סוציו-אקונומי נמוך והרבה יותר בתוך המגזר הערבי.

<רחל דהן: רק ככה מספרים לדוגמא: אחוז העישון הכפוי אצל נשים יהודיות הוא 27%, לנשים במגזר הוא 55%.

<רחל דהן: 72% מהן החשיפה היא בבית.

<רחל דהן: זאת אומרת נשים נחשפות לעישון בבית.

<רחל דהן: עישון בבית שמעשנים בו זו פגיעה בריאותית, זו גם פגיעה כלכלית.

<רחל דהן: יש מחקרים בכל העולם וגם בישראל, שמראים שכשיש סיגריות בשטח, ההעדפות הכלכליות בסוציו-אקונומי נמוך הן הסיגריות מקום ראשון, גם על חשבון צרכים מאד בסיסיים של הבית.

<רחל דהן: אז אפשר לחלק את העישון הכפוי לנזקים הבריאותיים שלו, אבל גם לנזקים החברתיים, הכלכליים והבריאותיים של כלל המשפחה, מוריד את האנשים ומנציח פערים.

<רחל דהן: מבחינת עישון כפוי, אנחנו מדברים על עישון מיד שנייה, מיידית, העישון הכפוי הקלאסי, שכולם מכירים – אל תעשן עלי, אבל אנחנו יודעים היום שעישון כפוי זה גם לישון עם מעשן באותה מיטה.

<רחל דהן: זה גם עישון כפוי, כי השיער שלו, העור שלו, ספוג בחומרים הרעילים והמסרטנים.

<רחל דהן: יש נושאים שאנחנו לא מודעים אליהם, כמו פוריות אישה, שנפגעים מאד מעישון ומעישון כפוי ונשים לפעמים נמצאות בטיפולי פוריות אדירים, שאפשר היה לפתור אותם על ידי גמילה מעישון.

<רחל דהן: סרטן - - -

עאידה תומא סלימאן: עד כדי כך?

<רחל דהן: עד כדי כך.

עאידה תומא סלימאן: זאת אמירה מאד - - -

<רחל דהן: מוריד את הסיכוי להיכנס להיריון בסביבות ה-30%.

<רחל דהן: 30% זה המון.

<רחל דהן: מי שעברה טיפולי פוריות – באמת זה הרבה.

עאידה תומא סלימאן: זה המון.

<רחל דהן: משהו שלא מתעסקים איתו, לא אומרים לנשים, לא מיידעים אותן.

<רחל דהן: זה כאילו האישה בסטרס, לא נכניס אותה עוד יותר לסטרס, אז שתעשן, חוץ מהפגיעה בעובר, זה כבר משהו אחר.

<רחל דהן: נזקים – הפסקת מחזור מוקדם, נזקים לעור הפנים, שיניים, תחלואה מאד מוגברת של שיניים סביב העישון.

<רחל דהן: סרטן זה שכיח וקרדיו וסקולר.

<רחל דהן: נשים כנראה הרבה יותר רגישות מגברים לחשיפה של עישון, וגם נהנות יותר מהרווח של הגמילה מעישון.

<רחל דהן: מה שאנחנו, החברה הישראלית, בשירותי בריאות כללית מנסים בכל פינה לדחוף – אם זה ליווי האישה ההרה, אם זה חוברות מידע לאם ולתינוק, הנקה – בכל מקום אנחנו משתדלים מאד להכניס בחוברות קידום בריאות גם את נושא העישון והחשיבות שלו, אבל חשוב מאד לחזק את הנשים והאמרה של בית נקי מעישון – או אוטו לא מעשנים בו – אם יש בו אנשים אחרים שלא מעשנים – בכלל לא מעשנים ברכב – היא אפשרית.

<רחל דהן: ויש מקומות בעולם שהצליחו לקדם בתים ללא עישון.

<רחל דהן: זה המקום שאנחנו צריכים להגיע ולנשים יש את הזכות להגיד את זה ולבקש את זה, ואם היינו יכולים בעזרת מנהיגות חברתית, בעזרת חקיקה עד כמה שניתן לקדם את זה, זה יבורך.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: את אמרת שקופת חולים כללית מנסה לקדם את המודעות יותר, כי הבנתי שזה - - -

<רחל דהן: גם את הגמילה.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שרציתי לשאול, איזה תכניות יש?

<רחל דהן: קודם כל רצית להציע בתור חברי כנסת עסוקים, יש גם את קו הייעוץ הטלפוני בשתי הקופות הגדולות – כללי ומכבי, והוא זמין, נגיש ומאד איכותי, עם 70% הצלחה.

<רחל דהן: אז שווה לנסות.

<רחל דהן: את זה אפשר לעשות מכל מקום גם בערבית, גם בעברית, גם ברוסית.

<רחל דהן: אז זו אפשרות.

<רחל דהן: אנחנו מאד נשמח שהנושא הזה יקודם.

<רחל דהן: יש קבוצות ואני אישית כבר העברתי חמישה קורסים של מנחים לגמילה מעישון, רבים מהם מהמגזר, בצפון.

<רחל דהן: יש פיזור טוב מאד של מנחים היום בכל הארץ.

<רחל דהן: אני מכירה טוב בשירותי בריאות כללית, אני יודעת שגם במכבי.

<רחל דהן: בכל הארץ יש פיזור בכל השפות, מנחים, מתקיימות קבוצות לגמילה מעישון והשירות התרופתי ניתן בסל התרופות, אז זו זכות גדולה במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: פאתן ג'טאס, האגודה למלחמה בסרטן.

<פאתן ג'טאס: שלום לכולם, שלום כבוד יושבת הראש.

<פאתן ג'טאס: אני שמח בעצם על קיום הדיון דווקא כאן ולא רק בכנסת בכלל.

<פאתן ג'טאס: אני לא יודע אם את יודעת, זה פעם ראשונה שהכנסת מציינת יום ללא עישון.

עאידה תומא סלימאן: אה, באמת?

<פאתן ג'טאס: כן, זו פעם ראשונה בהיסטוריה שאני זוכר.

<פאתן ג'טאס: לכן לפי דעתי זה צעד ואקט חשוב מאד.

<פאתן ג'טאס: אני מקווה שזה יהווה ויהיה בכל שנה, כי לפי דעתי זה חשוב מאד.

<פאתן ג'טאס: אנחנו מדברים על תופעה מאד מאד מדאיגה.

<פאתן ג'טאס: בישראל 8,000 איש ואישה מתים כל שנה מעישון.

<פאתן ג'טאס: בעולם כ-6 מיליון איש.

<פאתן ג'טאס: סיגריות הורגות אחד מכל שניים שמעשן אותן ואלה מספרים מאד מצלצלים, אבל כשנכנסים לפרטים שלהם – הם מאד מפחידים ולדעתי לכן אנחנו מנסים לציין את הנקודה הזו ולהעלות אותה, כמה שזה קשה.

<פאתן ג'טאס: אני יודע שזה קשה.

<פאתן ג'טאס: אני יודע שזה קשה גם לחברה לקבל את זה ולהעלות את זה.

<פאתן ג'טאס: אני יודע שאני אחד מהנודניקים שנשארו בעולם שתמיד מדבר על זה וזה לא נעים לאחרים, אבל כשאנחנו רואים את התוצאות האלה, הן מאד מדאיגות.

<פאתן ג'טאס: בחברה הערבית זה המקום שאני יותר אמון עליו מהאגודה למלחמה בסרטן.

<פאתן ג'טאס: אנחנו נמצאים שם במקום שאני יכול להגיד שהוא מתסכל, מבחינתי האישית לפחות וגם מבחינה חברתית.

<פאתן ג'טאס: אנחנו מדברים על גבר אחד משניים שמעשן בחברה הערבית.

<פאתן ג'טאס: אחד משניים מעשן וזה משהו מדאיג.

<פאתן ג'טאס: היינו 50, ירדנו ל-46, עכשיו 44, אבל אנחנו עדיין שם.

<פאתן ג'טאס: נשים זה פחות.

<פאתן ג'טאס: לפי הסטטיסטיקה לפחות, מדברים על 6.5%, אבל בפועל יש עישון סודי.

<פאתן ג'טאס: זה יכול להיות כמעט כפול ודבר מדאיג שרואים אותו שם הוא אחוז הנשים האקדמאיות שמעשנות יותר.

<פאתן ג'טאס: כמעט 150%.

עאידה תומא סלימאן: נכון.

עאידה תומא סלימאן: צעירות ואקדמאיות.

<פאתן ג'טאס: צעירות ואקדמיות זה כמעט 150% וזה אחד מהדברים.

<פאתן ג'טאס: אבל אישה שלא מעשנת, בבתים שלנו זה כמעט 70% עישון.

<פאתן ג'טאס: בין 70 ל-80%.

<פאתן ג'טאס: בסטטיסטיקה הרשמית 66%.

<פאתן ג'טאס: אחד הנתונים הוא שהאישה מקבל את העשן בית – 72%.

<פאתן ג'טאס: אנחנו מדברים כאן על תופעה שהאישה על אף כורחה היא מעשנת.

<פאתן ג'טאס: לא רק היא, גם הילדים, גם התינוק שבבטן שלה וכשהוא יוצא.

<פאתן ג'טאס: זה הדבר הנפוץ ביותר.

<פאתן ג'טאס: כאן בעצם זה המקום המגדרי שאנחנו ראינו אכן שהוועדה המכובדת הזאת, כן צריכה לציין וחשוב לציין שכשמדברים על בית נקי מעישון זה צריך להיות בעצם אכן יעד רציני.

<פאתן ג'טאס: יעד רציני.

<פאתן ג'טאס: אני רוצה שזה יהיה בהסכמה.

<פאתן ג'טאס: אם הגבר מעשן, זה בהסכמה עם האישה מעשנים בבית.

<פאתן ג'טאס: אני לא בא עכשיו לתקוף את האנשים שמעשנים.

<פאתן ג'טאס: אני בא לעשות בית נקי מעישון, גם כשיש בו גברים מעשנים וגם צעירים מעשנים ויכול להיות גם אישה מעשנת.

<פאתן ג'טאס: אבל כאן זה מסר מאד חשוב שאנחנו מעבירים לדור הבא, כי אנחנו מסתכלים ויכול להיות וברור שכשמדברים על גמילה יש דבר בעייתי לאנשים לצאת מזה.

<פאתן ג'טאס: צריכים כאן להדגיש עוד בעיה גדולה אצלנו – כל העניין של תופעת הנרגילות.

<פאתן ג'טאס: תופעת הנרגילות שעכשיו מתפתחת עוד יותר ויותר בחברה הערבית, גם אצל בנים וגם אצל בנות.

<פאתן ג'טאס: מדברים על 56% מהתיכוניסטים שמעשנים נרגילה.

<פאתן ג'טאס: ילדים תיכוניסטים – 56% ערבים - - -

עאידה תומא סלימאן: שזה יותר גרוע אפילו מעישון רגיל.

<פאתן ג'טאס: זה יותר, ברור.

<פאתן ג'טאס: ואצל הבנות הערביות מדברים על 30% עישון נרגילה אצל תיכוניסטיות.

<פאתן ג'טאס: יש כאן אי הבנה גם בחברה, שכאילו הנרגילה זה דבר אפשרי.

<פאתן ג'טאס: כל המחקרים שרואים אותם אומרים שנרגילה עוד יותר גרועה מהעישון וכאן צריכים להסתכל על זה.

<פאתן ג'טאס: מהצד השני מיד הדברים נראים: כל מחלות הסרטן בחברה הערבית הם פחות מהחברה היהודית, חוץ ממחלה אחת: סרטן ריאות.

<פאתן ג'טאס: אצל גברים ערבים אנחנו כמעט פי שניים.

<פאתן ג'טאס: גברים ערבים חולים פי שניים ולכן התמותה מסרטן בגדול, היא יותר אצל הגברים הערבים מכולם, 40% מזה מסרטן הריאות.

עאידה תומא סלימאן: אבל גם נכון שבמחלות סרטן האחרות האחוז הוא יותר גבוה, אבל מה שמאפיין שהוא בעלייה אצל האוכלוסייה הערבית.

<פאתן ג'טאס: כל הסוגים אצל הערבים הם פחות, אבל עדיין - - -

עאידה תומא סלימאן: פחות, אבל עדיין בעלייה.

עאידה תומא סלימאן: יש מחלות ש - - -

<פאתן ג'טאס: בשנים האחרונות יש התייצבות ואני מקווה שזה אכן תהיה התייצבות בעניין הזה.

<פאתן ג'טאס: דבר חשוב מבחינתי שאנחנו רואים גם כאחד היעדים שבאנו איתו לוועדה הזאת: אני מאמין באישה ככוח לשינוי.

<פאתן ג'טאס: האישה היא אם הבית.

<פאתן ג'טאס: היא בעלת הבית.

<פאתן ג'טאס: גם האישה הערבייה היא בעלת הבית.

<פאתן ג'טאס: בעניין הזה לדעתי יש הרבה דברים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא בטאבו.

<פאתן ג'טאס: לא בטאבו.

<פאתן ג'טאס: ולכן רואים שהמקום לשינוי והמקום האפשרי הוא דווקא אמור להתחיל מכאן.

<פאתן ג'טאס: אחד הדברים שאנחנו רוצים בגדול, אנחנו באים כאן לחברי הכנסת, למחוקקים שלנו, ויש כמה דברים שלדעתי אנחנו צריכים לראות אותם באופן רציני.

<פאתן ג'טאס: עניין המלחמה בעישון צריך להיות עניין לאומי, עניין של כל אחד.

<פאתן ג'טאס: של המנהיגות, שתראה אותו גם באחריות אישית.

<פאתן ג'טאס: יש לנו עניין אכיפה.

<פאתן ג'טאס: אכיפת החוק כמעט ולא מתבצעת.

<פאתן ג'טאס: עוד יותר פי כמה וכמה בחברה הערבית.

<פאתן ג'טאס: איך אנחנו יכולים לבצע את זה?

<פאתן ג'טאס: צריך לדעתי לחשוב ולעשות חשיבה רצינית בנושא הזה.

<פאתן ג'טאס: יש כמה הצעות, גם אחריות אישית על ראש העיר שיכול לבצע את האכיפה הזאת, והדבר הגדול ביותר: תקציבים.

<פאתן ג'טאס: תכניות אמיתיות עם תקציבים רציניים.

<פאתן ג'טאס: השנה דווקא חיכינו ממשרד הבריאות לתקציבים וזה לא בא.

<פאתן ג'טאס: צריך לשים תקציבים, לדעתי צריך לשים תקציבים יותר ויותר בחברה הערבית בעניין הזה.

<פאתן ג'טאס: אפשר לעשות את השינוי.

<פאתן ג'טאס: בחברה היהודית יש שינוי.

<פאתן ג'טאס: מ-44% שהיו בשנות ה-80, היום אנחנו מדברים על כמעט 20%.

<פאתן ג'טאס: אצל ערבים - - -

עאידה תומא סלימאן: השאלה מתי בפעם האחרונה היה למשרד הבריאות איזה שהוא קמפיין בנושא עישון בשפה הערבית.

<פאתן ג'טאס: פחות מזה אני יכול להגיד לך, גברתי יושבת הראש.

<פאתן ג'טאס: אני חיפשתי את נוסח החוק בערבית, עדיין אני לא מוצא אותו.

<פאתן ג'טאס: נוסח החוק של משרד הבריאות בשפה הערבית, לפי דרישת בתי הספר שדרשו את זה ממני, אני לא יכול למצוא את זה בשפה הערבית.

<פאתן ג'טאס: ביקשתי שיתרגמו, אפילו את זה אני עדיין לא מקבל.

<פאתן ג'טאס: לכן בעצם יש הרבה דברים שנעשים.

<פאתן ג'טאס: אנחנו כאגודה למלחמה בסרטן עושים הרבה.

<פאתן ג'טאס: אני לא באתי לכאן כדי לדבר על מה אנחנו עושים, לא באתי להוסיף שמן.

<פאתן ג'טאס: לא לזה באנו לכאן.

<פאתן ג'טאס: הרבה דברים נעשים על ידי כל מיני ארגונים.

<פאתן ג'טאס: אחד הדברים שדיברת עליהם הוא גמילה מעישון.

<פאתן ג'טאס: כל קופות החולים עושות תכניות גמילה מעישון.

עאידה תומא סלימאן: כן, אבל משרד הבריאות יבוא ויגיד - יש נציגים/נציגות של המשרד?

עאידה תומא סלימאן: יופי.

עאידה תומא סלימאן: המשרד יכול להגיד ואני בטוחה שתיכף נשמע, שהקופות עושות את תכניות הגמילה והקופות מקבלות את התקציבים מהמשרד עבור הפעילויות שהם מייצגות.

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא האם – ואני ארצה אחר כך לשמוע מגברתי על תכניות שהמשרד מוביל באופן מתוכנן ולא כאילו פעילויות של כל מיני ארגוני שטח.

<פאתן ג'טאס: לדעתי מה שאת הצגת בעצם זה שצריכים קמפיין, צריכים התגייסות גם של אנשי ציבור.

<פאתן ג'טאס: יש יותר השפעה בחברה הערבית לאנשי ציבור.

<פאתן ג'טאס: צריכים מנהיגות רפואית שתיקח חלק גם בצד הזה.

<פאתן ג'טאס: אני ביקשתי מחברי הכנסת, גם הערבים, שייקחו צד בנושא הזה.

<פאתן ג'טאס: לסיכום יש לי כמה דברים ככה לומר.

<פאתן ג'טאס: גם מבחינת גמילה, יש תכנית SMS גם של גמילה ועישון.

עאידה תומא סלימאן: אם אפשר לקצר כדי לתת לאחרים.

<פאתן ג'טאס: לסיכום.

<פאתן ג'טאס: יש עניין שצריכים לקדם בכמה מקומות, עניין החקיקה בעניין עישון, יש את הדבר הזה.

<פאתן ג'טאס: תקציבים ודרכי אכיפה, לדעתי אלה שלושת המקומות שצריכים - - -

דב חנין: מר ג'טאס, יש לכם הצעות ספציפיות לחקיקה?

<פאתן ג'טאס: לחקיקה למשל אני מדבר וראינו בוועדה שישבנו, את חפיסות הסיגריות – שינוי הקובץ, שינוי של מחלות, שתהיינה על חפיסות הסיגריות.

<פאתן ג'טאס: זה היה עוד לפני שנתיים וזה עדיין בדיון.

<פאתן ג'טאס: לדעתי זה המקום לקדם את זה.

עאידה תומא סלימאן: כמו בהרבה מקומות בעולם.

<פאתן ג'טאס: בהרבה מקומות.

<פאתן ג'טאס: וגם שזה יהיה בצורה אחת, שכל הסיגריות יהיו אחידות, קל קופסאות הסיגריות יהיו אחידות גם מבחינת המראה.

<פאתן ג'טאס: יש מחקרים שאומרים שיש תוצאות לעניין הזה.

<פאתן ג'טאס: לעניין האכיפה, צריכים למצוא איך אנחנו מבצעים את האכיפה באופן רציני, כי לדעתי יש חיסרון גדול בעניין הזה.

<פאתן ג'טאס: יש הרבה חוקים אבל הם לא מבוצעים.

<פאתן ג'טאס: יש עכשיו את העניין של החגיגות בחתונות במגזר הערבי, גם העישון שם חוגג, העישון הפאסיבי חוגג.

<פאתן ג'טאס: זה משהו מחניק, אי אפשר לסבול את זה.

<פאתן ג'טאס: לכן בעצם יש כמה דברים שאנחנו יכולים כן לקדם מבחינת החקיקה בנושא הזה, יש כמה הצעות שאפשר להביא אותן.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

<עדנה פלג-אולבסקי: גם לגבי עישון ברכב שיש בו ילדים מתחת לגיל 18.

<עדנה פלג-אולבסקי: זו הצעה שניסינו לקדם והיא עצרה.

<עדנה פלג-אולבסקי: היא נדחתה.

<עדנה פלג-אולבסקי: הטענות היו שזו חדירה לפרט - - -

עאידה תומא סלימאן: גברתי, אנחנו חייבים שם לפרוטוקול, אז אם אפשר, לפני שמתחילים לדבר.

<עדנה פלג-אולבסקי: עדנה פלג, אני הדוברת על האגודה למלחמה בסרטן.

<עדנה פלג-אולבסקי: כמו שאמרתי זו הצעה מאד חשובה של איסור עישון ברכב שיש בו ילדים מתחת לגיל 18.

דב חנין: מה קרה להצעה?

דב חנין: היא נדחתה אז אבל לא הוגשה פעם נוספת, לפי מיטב זיכרוני.

<עדנה פלג-אולבסקי: היא נדחתה וירדה מסדר היום.

דב חנין: יש הרבה דברים שיורדים מסדר היום ומחזירים אותם לסדר היום.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאחד מהשיקולים במקרה כזה זה עניין אכיפה.

עאידה תומא סלימאן: אם עדיין לא אוכפים במסעדות ובמקומות ציבוריים שקל יותר, מה עוד על מכוניות פרטיות?

עאידה תומא סלימאן: מי ירדוף אחרי אכיפה כזו?

<עדנה פלג-אולבסקי: זה כמו חגורה.

<פאתן ג'טאס: יש פרצה גדולה בכל העניין של הנרגילה.

<פאתן ג'טאס: גברתי יושבת הראש, הנרגילה.

<פאתן ג'טאס: כאילו שאין חוק על נרגילה.

<פאתן ג'טאס: היום בכל מטר וחצי בחברה הערבית צץ מקום של נרגילה.

<פאתן ג'טאס: כל מי שלא מוצא לו עבודה, תיכף יש לו נרגילה.

עאידה תומא סלימאן: טוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, למרות שעדיין לא שמעתי מה עושים עם השיווק הדרקוני לעניין הסיגריות.

עאידה תומא סלימאן: התייחסת קצת לנושא של איך ומה שמים על הקופסאות, אבל עומד מאחורי העניין של העישון, אינטרס כלכלי מובהק של חברות, של אנשי שיווק, שהאינטרס שלהם דווקא כן לשווק בצורה טובה.

<פאתן ג'טאס: לכן אנחנו לא מצליחים לקבל בכנסת שינוי לחוק הזה.

עאידה תומא סלימאן: לפני שאני נותנת את זכות הדיבור לד"ר ניהאיה דאוד, אני מעוניינת לדעת מי האורחים הנכבדים שלנו.

עאידה תומא סלימאן: אהלן.

<סאמיה עראקי: מדברת קודם כל מנהלת חטיבת הביניים אלאנדלוס בבקה אל גרבייה, סאמיה.

<סאמיה עראקי: תלמידים שעשו - - -

עאידה תומא סלימאן: עשו את?

<סאמיה עראקי: האחראית לשפה ויועצת בית הספר.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, עשו מה?

<סאמיה עראקי: עשו חפיסת סיגריות, אבל לא אישרו אותה.

עאידה תומא סלימאן: אה.

עאידה תומא סלימאן: ראשית, אווהל אישי, אהלן וסהלן, אהלן פיק ותבען אל מוסתשרה ואהלן בתליבאת ותלע.

עאידה תומא סלימאן: חסרה אינו מה אינדרש שוף אל משתרלינו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד שמחה לדעת שאתם חלק מפעילות ללא עישון.

עאידה תומא סלימאן: ברוכים הבאים.

עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים לשבת ליד השולחן.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נמשיך בדיון שלנו.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר ניהאיה דאוד, אוניברסיטת בן גוריון – עישון בבתים כחלק מתופעת העישון בחברה הערבית וההשלכות.

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לך קצת יותר זמן ממה שנתתי עד עכשיו כי אני יודעת ששלחת מצגת אדירה, גדולה, אבל לא נוכל לכסות את כולה, אז תצטרכי להתמקד.

<ניהאיה דאוד: תודה, אוקיי.

<ניהאיה דאוד: אני באמת עשיתי ניסיונות על המצגת, זה 7 דקות, לא יותר, כי באמת יש מסר מאד חשוב, שאם באמת בנוגע לחקיקה נוכל לקדם משהו, אז זה יהיה מצוין.

<ניהאיה דאוד: אז המצגת שלי תתמקד בעישון בתוך הבית במשפחות הערביות.

<ניהאיה דאוד: אני אציג ממצאים של שני מחקרים ואחר כך אני אדבר על ההשלכות למדיניות.

<ניהאיה דאוד: המימון של המחקרים האלה היה של המכון הלאומי לחקר שירותי בריאות וגם של משרד הבריאות.

<ניהאיה דאוד: אז מה שאנחנו יודעים על עישון בתוך הבית, בעצם ממחקר של ארגון הבריאות העולמי שנעשה על 192 מדיניות, הראה חשיפה כלל עולמית של ילדים בתוך הבית לעישון, בשיעור של 40%.

<ניהאיה דאוד: בקרב נשים זה 35%.

<ניהאיה דאוד: כמובן החשיפה של ילדים לעישון בתוך הבית חושפת אותם למגוון של מחלות, כמו אסטמה, דלקת במערכת הנשימה, דלקת ריאות, מוות בעריסה, דלקות אוזניים חוזרות והיעדרויות מבית הספר.

<ניהאיה דאוד: המחקר הזה שפורסם בלנצט, שזה אחד הג'ורנליים המדעים הכי חשובים בתחום הרפואה, הראה גם שכשליש מהילדים בשנת 2004 נפטרו – ממש, המוות שלהם יוחס לעישון – 28% מהילדים, 26% בגלל התמותה שהייתה של גברים שלא מעשנים שהייתה מעישון, ובקרב נשים - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה לשאול שאלה של בורות?

<ניהאיה דאוד: כן.

עאידה תומא סלימאן: איך מגדירים שבן אדם מת בגלל עישון?

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להבין ואני שואלת שאלה שאני בטוחה שעוברת בראש של כל אדם לא מומחה.

<ניהאיה דאוד: יש שיטות - - -

עבדאללה אבו מערוף: לא צריך להיות מומחה, אבל זה - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, מה קרה לכם?

עאידה תומא סלימאן: תנו לי להביע את הבורות שלי.

עאידה תומא סלימאן: שנייה, אני רוצה להבין משהו, ד"ר ניהאיה.

עבדאללה אבו מערוף: אז הגעתי בזמן כנראה, כן?

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי, כאשר אומרים אדם נפטר בגלל עישון, זה סיבה ישירה, זה סיבה לא ישירה?

עאידה תומא סלימאן: איך בכלל קובעים שהבן אדם מת בגלל עישון.

עאידה תומא סלימאן: זה רק כדי שאני אבין.

<ניהאיה דאוד: אז יש שיטות סטטיסטיות מסוימות שאפשר לעשות את זה ולחשב את השיעור המיוחס לעישון בעצם מכלל הפטירות.

<ניהאיה דאוד: אנחנו יכולים לבודד גורם סיכון מסוים ולחשב את זה, וזה באמת מה שעשו כאן.

<ניהאיה דאוד: מכלל הפטירות באותה שנה, חישבו את השיעור.

<ניהאיה דאוד: אני יכולה להסביר לך את זה גם באופן אישי.

<ניהאיה דאוד: זה דורש שיעור באפידמיולוגיה.

עאידה תומא סלימאן: לא, כי פשוט אתם נותנים - - -

<ניהאיה דאוד: אני.

עאידה תומא סלימאן: שנייה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אוריד לך מהזמן שלך, אני אתן לך, אבל אני ממש שואלת, כי אני יכולה להבין שהעישון יכול והוא אכן פקטור המסייע לגרימת מוות, אבל להגיד שהבן אדם מת מעישון, אני חושבת שזה ספקטרום די גדול והסטטיסטיקות שנזרקות לחלל החדר הזה – 28%, שם נאמר לי אפילו יותר מזה – מבהילות.

<רחל דהן: אפשר?

<רחל דהן: אנחנו עושים מאד פשוט.

<רחל דהן: אם שיעור סרטן הריאות לדוגמא בקרב לא מעשנים הוא 1% - 1% מסרטן הריאות זה לא מעשנים, אז אנחנו יודעים להגיד ש-99% ממי שנפטר מסרטן ריאות – הוא מעשן.

<רחל דהן: אז זה מעלה את השיעור.

<רחל דהן: זה החשבון הסטטיסטי.

<רחל דהן: אם לא היו מעשנים בעולם, כמעט ולא היה סרטן ריאות בעולם.

<רחל דהן: זה דוגמא לסרטן שהוא כמעט שייך רק לעישון.

<רחל דהן: נדיר שלו.

<רחל דהן: יש סרטנים שזה 50%.

<רחל דהן: מחלות קרדיו וסקולריות – יותר נמוך.

<רחל דהן: אנחנו יודעים וגם יודעים שכשאנשים מפסיקים לעשן, תוך X שנים שיעור התמותה יורד.

<רחל דהן: הרי אפשר להראות איך זה עוקב.

<ניהאיה דאוד: אוקיי, נכון.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, בבקשה גברתי.

<ניהאיה דאוד: יש שיטות סטטיסטיות שאנחנו גם יכולים לבודד גורמים מסוימים.

<ניהאיה דאוד: אנחנו יכולים לבודד עישון, אנחנו יכולים לבודד פעילות גופנית ודברים אחרים.

<ניהאיה דאוד: אז זה מה שאנחנו רואים במחקר הזה.

<ניהאיה דאוד: עכשיו, בקשר לעישון בתוך הבתים בחברה הערבית, אנחנו יודעים על כך שיש מעט נתונים על הנושא הזה.

<ניהאיה דאוד: המחקר הראשון שאני אציג הוא על 964 גברים שנעשה ברמה הארצית.

<ניהאיה דאוד: הגברים היו בגילאים 18 עד 64.

<ניהאיה דאוד: אנחנו דגמנו גברים מכלל האזורים בארץ, במדגם רנדומאלי, אקראי, מאזור הצפון, הדרום והמרכז.

<ניהאיה דאוד: למה זה קפץ לי לסוף?

עאידה תומא סלימאן: אני לא עשיתי כלום.

<ניהאיה דאוד: ברור.

<ניהאיה דאוד: מתוך המשתתפים במחקר וברור שכולם מעשנים או מעשנים לשעבר - אנחנו מצאנו 83% שהיו מעשנים כעת והשאר היו מעשנים לשעבר.

<ניהאיה דאוד: כמה מהם אמרו שבעצם הם מעשנים בתוך הבית.

<ניהאיה דאוד: שני שלישים מתוך המעשנים כעת אמרו שהם מעשנים בתוך הבית, לעומת 30% שעישנו בעבר ואמרו שהם עישנו בתוך הבית.

<ניהאיה דאוד: זאת אומרת, אולי מה שאנחנו רואים כאן, מגמה של עלייה בעישון בתוך הבית בקרב הגברים הערבים, אנחנו לא יודעים.

<ניהאיה דאוד: מבחינת מספר האנשים שמעשנים בתוך הבית, אז כשליש אמרו שרק איש אחד מעשן בתוך הבית וכנראה זה הם, כי הם מעשנים, לעומת 40% כמעט שאמרו ששניים עד שבעה אנשים מעשנים בתוך הבית.

<ניהאיה דאוד: 30% אמרו שאף אחד לא מעשן בתוך הבית.

<ניהאיה דאוד: מבחינת ההורים שלהן, ההורים בעצם, מה שהמחקר הזה מצא הוא שכ-52% מההורים של המעשנים הם מעשנים בעצמם.

<ניהאיה דאוד: שאלנו מה המשפחות שלהם חושבות על העישון בתוך הבית.

<ניהאיה דאוד: אני חושבת שזה עניין של הוועדה הזאת, כי באמת זה כולל גם כן את הילדים ואת הנשים.

<ניהאיה דאוד: אז כמו שאתם רואים, האדום זה התנגדות של המשפחה לעישון של הגברים בתוך הבית: המשפחה שלי מעודדת אותי להפסיק לעשן, זה מפריע להם שאני מעשן בתוך הבית והם מבקשים שאני אפסיק.

<ניהאיה דאוד: עכשיו, מי הם המעשנים?

<ניהאיה דאוד: כמו שהוצג כאן קודם, אנחנו רואים בעצם שכשני שלישים מהמעשנים הם נשואים.

<ניהאיה דאוד: זאת אומרת שני שלישים מהנשים של המעשנים חשופות לעישון.

<ניהאיה דאוד: זה דומה בעצם לשיעורים שהוצגו כאן.

<ניהאיה דאוד: המעשנים דווקא הם גברים יותר בגיל העמידה – 46 עד 60.

<ניהאיה דאוד: אנחנו ראינו שדווקא הם עובדים במשרה מלאה, לא מובטלים.

<ניהאיה דאוד: זו אולי צורה טובה שיעשנו במקום העבודה שלהם, ואת זה הם עושים.

<ניהאיה דאוד: תיכף נתייחס לזה.

<ניהאיה דאוד: ההכנסה שלהם היא מעבודה כמובן.

<ניהאיה דאוד: מבחינת השכלה – רובם נופלים בהשכלה תיכונית ואנחנו רואים שרובם מעשנים כבדים – מעשנים מעל 21 סיגריות ליום.

<ניהאיה דאוד: הם מעשנים בעיקר סיגריות ולא נרגילה.

<ניהאיה דאוד: כ-75% מעשנים סיגריות והשאר מעשנים נרגילה בתוך הבית.

<ניהאיה דאוד: 5% מעשנים נרגילה בתוך הבית, בעוד איזה 20% מעשנים נרגילה וסיגריות בתוך הבית.

<ניהאיה דאוד: הם התחילו גם לעשן בגיל צעיר מאד.

<ניהאיה דאוד: מבחינת הידע והעמדות, אנחנו רואים שאין הבדל בידע מבחינת נזקי העישון בין המעשנים בתוך הבית לבין המעשנים מחוץ לבית, וגם העמדות שלהם, אנחנו רואים שהן קצת דומות, אבל יותר עמדות שליליות לגבי האכיפה של החוקים.

<ניהאיה דאוד: זה היה בקרב הלא מעשנים.

<ניהאיה דאוד: עכשיו מה מבחינת המדיניות בנוגע לנושא של עישון בתוך הבית – לעומת מדיניות ציבורית שקיימת ומתפתחת ומתקדמת בארץ בנוגע לעישון במקומות איסור עישון, במקומות ציבוריים, אין חוק בקשר למניעת עישון בתוך הבית.

<ניהאיה דאוד: זה אחד החוקים שמאד קשה לקדם אותו, כי זו נגיעה בתחום של חופש הפרט וכל זה.

<ניהאיה דאוד: ואז אנחנו מוצאים בעצם שהמקום שילדים ונשים צריכים להיות הכי מוגנים, הם הכי פחות מוגנים.

<ניהאיה דאוד: אנחנו מדברים על עישון לא רק יד שנייה שהגבר מעשן, אנחנו מדברים היום על עישון יד שלישית.

<ניהאיה דאוד: מה זה עישון יד שלישית?

<ניהאיה דאוד: זה מה ששאלת את ד"ר דהן כאן, שזה בעצם חומרים קרצוגנים.

<ניהאיה דאוד: זה צריך לעניין גם את אנשי הסביבה – חומרים מסרטנים שנדבקים לריהוט, נדבקים לכל דבר בבית וזה משהו שקשה מאד לנקות אותו בניקיון רגיל, זה הילדים והנשים גם חשופים לנושא הזה.

<ניהאיה דאוד: עכשיו, מה ניתן לעשות בקשר לתופעה הזאת של עישון.

<ניהאיה דאוד: אנחנו הלכנו וביצענו מחקר נוסף, מחקר עומק, שביקשנו דווקא לגעת בגברים עצמם, הערבים, ולשאול אותם – תגידו, ישראל עושה כל כך הרבה תכניות, מנסים לקדם כל מיני דברים, מה בעצם ניתן לעשות על מנת לעזור לכם להפסיק לעשן.

<ניהאיה דאוד: וזה היה באמצעות מחקר שהוא נקרא קונספט נטינג, שזה בעצם ממפה את התשובות של האנשים ושם את התשובות שלהם על איזו שהיא מפה.

<ניהאיה דאוד: אני אציג את זה אחר כך.

<ניהאיה דאוד: אנחנו בצענו את זה במקומות שמצוינים כאן ברשימה, ב-12 יישובים ערבים.

<ניהאיה דאוד: השתתפו במחקר הספציפי הזה משהו כמו 350 גברים בשלבים השונים של המחקר.

<ניהאיה דאוד: עיקר הממצאים לא מפתיעים.

<ניהאיה דאוד: עישון היא בעיה מורכבת, רב מערכתית וקשה בקרב הגברים הערבים.

<ניהאיה דאוד: גורמים רבים חוברים יחד שבעצם מעודדים את הגברים הערבים מגיל מאד צעיר להתחיל לעשן ואחר כך להמשיך בזה בגיל ההתבגרות ואחר כך בגיל המבוגר.

<ניהאיה דאוד: ברמת המשפחה, הילד – כשסיפרו לי את זה הגברים אני חשבתי שאני גדלתי בחברה אחרת, אבל לא – כנראה הבן הערבי גדל בצורה אחרת ביחס לעישון.

<ניהאיה דאוד: מטפטפים לו את זה בגיל צעיר.

<ניהאיה דאוד: האבא מעשן, זו הדמות המרכזית.

<ניהאיה דאוד: הדודים, בני הדודים, כל הגברים בסביבה מעשן ואז באמת הוא רוצה לחקות אותם וכך אנחנו רואים את ההתנסויות הראשונות עם העישון מתחילות בגיל צעיר.

<ניהאיה דאוד: כמו שציין פאתן, לא מתקיימת אכיפה, הילד הולך לבית הספר, הוא רואה את המורה שלו מעשן.

<ניהאיה דאוד: אחר כך בכל המוסדות של החברה הערבית – ברשות המקומית – מעשנים, במסגדים, בארגונים החברתיים, במתנ"סים.

<ניהאיה דאוד: כולנו יודעים את זה.

<ניהאיה דאוד: ועדת המעקב, לא פעם אני ביקשתי חברה, אחד אחד תעשנו, לא כולם ביחד, אחד אחד.

<ניהאיה דאוד: זה מאד מאד קשה.

<ניהאיה דאוד: אני רוצה גם לדעת בתופעה של עישון של רופאים, וד"ר מערוף יושב כאן.

<ניהאיה דאוד: רופאים ערבים מעשנים בתוך המרפאות וזה משהו שאני מצאתי.

עבדאללה אבו מערוף: אני בעצמי דוגמא טובה.

<ניהאיה דאוד: עישון הרופאים הוא לא שונה - - -

עאידה תומא סלימאן: דוגמא טובה שאתה לא מעשן.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

<ניהאיה דאוד: עישון הרופאים לא שונה משיעור העישון בכלל האוכלוסייה.

<ניהאיה דאוד: את זה מצאו במחקרים אורך רבים, על 300,000 רופאים באנגליה ובמדינות אחרות.

<ניהאיה דאוד: גם בארץ יש מדגמים קטנים שמראים על האוכלוסייה היהודית או האחרת, אבל אין מחקר שמכסה נתונים ארציים על זה.

<ניהאיה דאוד: אז בעצם יש גם מיעוט של תכניות בית ספריות בנוגע לעישון.

<ניהאיה דאוד: אוכלוסייה ערבית, שיש שם 50 אחוז כמעט עישון באוכלוסייה, אין בהם תכניות ראויות באמת בנוגע להפסקת עישון ומניעת עישון בתוך בתי הספר.

<ניהאיה דאוד: לא מתקיימת אכיפה בנוגע לשיווק של מוצרי טבק.

<ניהאיה דאוד: שירותי בריאות – יש תכנית של הפסקת עישון.

<ניהאיה דאוד: אני רוצה לראות מספרים בנוגע לאוכלוסייה הערבית.

<ניהאיה דאוד: אני לא רואה ממש שקיפות בנוגע לזה, בגלל כל מיני סיפורים.

<ניהאיה דאוד: כאן אנחנו רואים את המפה של האשכולות של גברים שבעצם אמרו לנו מה ניתן לעשות.

<ניהאיה דאוד: ובעצם ההמלצות שלהם מופיעות כאן לפי מדרג, לפי ציונים שהגברים בעצם ציינו מה ניתן לעשות.

<ניהאיה דאוד: הם דיברו על העלאת המודעות, על זה שהאבא צריך יותר להיות נגד העישון.

<ניהאיה דאוד: הרופא צריך להיות ולקחת את התפקיד שלו בנוגע להפסקת עישון.

<ניהאיה דאוד: צריך יותר לאכוף את החוקים, אולי לעבוד על הגורם הפסיכולוגי, להפחיד את הגברים.

<ניהאיה דאוד: בקיצור, הם מנו שורה של דברים ובסוף הם דיברו על העלאת המיסים בנוגע לסיגריות, שתיכף אני אגע בזה, כי באמת המדינה רוצה יותר להעלות את המחירים על הסיגריות וזה קורה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו חייבים קצת לרוץ קדימה.

<ניהאיה דאוד: אנחנו רואים שההכנסות של המדינה מהסיגריות, מהמיסים על סיגריות, מסתכמות בכ-6 מיליארד שקלים לפי הדו"ח של שר הבריאות בנוגע לעישון – 6.4 מיליארד שקלים.

<ניהאיה דאוד: דיברתם על מדיניות.

<ניהאיה דאוד: יש מדינות שבעצם בחקיקה מקצות סכום מתוך זה ומחזירות את זה למלחמה בעישון, וזה משהו שאני מאד מבקשת שאתם תנסו לקדם בוועדה הזאת ובוועדות אחרות.

<ניהאיה דאוד: פשוט לחוקק חוק.

<ניהאיה דאוד: כי אם תשאלו עכשיו את משרד הבריאות, הוא יגיד לכם אין לנו תקציבים לנושא של תכניות לא לגמילה, לא להפסקת עישון, לא למניעה.

<ניהאיה דאוד: פשוט אנחנו דיברנו פה על קמפיינים בערבית – כלום.

<ניהאיה דאוד: אין ממש תכניות.

<ניהאיה דאוד: אין תכניות בית ספריות בחברה שבאמת - - -

<קריאה: זה ממש לא נכון.

<קריאה: איך את יודעת את זה?

<ניהאיה דאוד: אני יודעת את זה, כי אני בקשר עם האנשים שעושים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו תיכף נשמע אתכם ואתם תגיבו.

<ניהאיה דאוד: אני יודעת את זה.

<ניהאיה דאוד: אני בקשר רצוף עם - - -

<קריאה: לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אני אתן לכם להגיב.

<ניהאיה דאוד: מתוך משרד הבריאות.

<ניהאיה דאוד: אני יודעת את זה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר ניהאיה - - -

<קריאה: כולם מסכימים שרוצים עוד תקציב.

<ניהאיה דאוד: נכון.

<ניהאיה דאוד: אני אומרת כאן שבקשר לחברה הערבית צריך לתקוף את הנושא מכמה זוויות, אחת זה מערכת החינוך.

<ניהאיה דאוד: צריך להיות יותר תכניות בית ספריות בנוגע לזה.

<ניהאיה דאוד: לא יתכן שאנחנו נגענו ב-1,500 גברים שהם מדגם רנדומאלי, שאמרו לנו שהם מעולם לא שמענו הרצאה בנושא של נזקי עישון.

<ניהאיה דאוד: תכניות קהילתיות, רשויות מקומיות, זה מקום שצריך לנסות שם באמת לעשות את האכיפה בצורה יותר רצינית ובמערכת הבריאות, כמו שאמרת, אנחנו רוצים יותר תכניות בנוגע לגמילה מעישון ולהראות שהמספרים האלה שאתם רואים כאן, הירוק הזה שנוגע לגברים הערבים, אנחנו רוצים לראות ירידה.

<ניהאיה דאוד: אם באמת התכניות הן אפקטיביות, זה צריך לרדת.

<ניהאיה דאוד: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: היו כמה רעיונות שאני חושבת שכדאי שניקח אותם בחשבון.

עאידה תומא סלימאן: רק כדי שכולם ידעו, מי שמגיע פעם ראשונה לוועדה הזו, בדרך כלל אני נותנת להשמיע את הטענות ואחר כך אני מבקשת ממשרדי הממשלה, כך שיוכלו להגיב לכלל הטענות שעולות בדיון.

עאידה תומא סלימאן: אז תתאזרו בסבלנות, אני תיכף אתן לכם גם להגיב, בסדר?

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

דב חנין: תודה גברתי, תודה על קיום הדיון החשוב הזה.

דב חנין: גברותי ורבותי, אנחנו עוסקים בשאלות של חיים ומוות.

דב חנין: אנחנו עוסקים באמת בשאלות של חיים ומוות והדיון הזה מאד מאד מאד חשוב.

דב חנין: אני מודה לך על הנתונים שהבאת בפנינו ועל הדגש המאד חשוב על הסוגיה של העישון בבית.

דב חנין: איך שהוא הדבר הזה עובר מתחת לרדאר של הטיפול המערכתי.

דב חנין: אנחנו יודעים להגביל עישון, לפחות ברמה העקרונית, במוסדות ציבוריים, במקומות ציבוריים, אבל אנחנו לא יודעים להתמודד עם העישון בבית והעישון בבית הוא המקום שבו אנחנו הורגים את הילדים שלנו כשאנחנו מעשנים.

דב חנין: אנחנו פשוט הורגים את הילדים שלנו, אבל אנחנו לא מספיק מבינים את זה ולא מספיק מדברים על זה, כי אני חושב שהדבר האחרון שמישהו רוצה לעשות, זה להרוג את הילד שלו.

דב חנין: ביחס למה שקורה בציבור הערבי בישראל, אני חושב שיש בהחלט הרבה הרבה מה לעשות.

דב חנין: יש פה משני צדי השולחן אולי קצת ויכוח, כי אנשים שעושים יודעים להגיד לנו שהם עושים ואני קצר מכיר את העבודה של מר ג'טאס, שנמצא איתנו, אז אני יודע איזה מאמץ והשקעה אנשים עושים בעבודה, בקמפיינים להפחתת עישון ולמניעת עישון.

דב חנין: מצד שני, הפערים הם עצומים וברמת התוצאות אנחנו עדיין יכולים, כשאנחנו רואים את הגרף הזה, וטוב שהוא נשאר לנגד עינינו, אנחנו רואים שאנחנו עדיין לא מספיק מתקדמים.

דב חנין: אנחנו רואים שהגרף אצל גברים ערבים די תקוע במקום, בזמן שאצל גברים יהודים הוא יורד.

דב חנין: אנחנו רואים שאצל נשים יהודיות הגרף יורד, אצל נשים ערביות הוא די סטטי, עומד במקום.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאולי אפילו עולה.

דב חנין: ואולי אפילו עולה.

עאידה תומא סלימאן: את האמת, עולה.

דב חנין: אז אני אומר, יש לנו פה פערים אמיתיים שצריך להתמודד איתם.

דב חנין: עכשיו אני רוצה בקצרה להתייחס לכמה מישורים של התמודדות.

דב חנין: מישור אחד של התמודדות זו המדינה.

דב חנין: למדינה יש הרבה הרבה יכולות, אבל היא לא באמת מפעילה אותן.

דב חנין: לא בקמפיינים – ואני מעריך מאד את הקמפיינים שנעשים, אבל אני אומר – אפשר לעשות הרבה יותר.

דב חנין: לא בקמפיינים, לא במודעות, לא בהפנמה - - -

עאידה תומא סלימאן: בתכניות.

דב חנין: בתכניות, בתכניות גמילה בציבור הערבי, באיזו שהיא יצירת אווירה שהיא תומכת באי עישון ולא תומכת בעישון וכדומה.

דב חנין: זה נושא מאד מאד גדול.

דב חנין: בנושא המיסוי אני בעד, אבל אני אומר, צריך לעשות את זה מאד בזהירות.

דב חנין: אני ראיתי לצערי לא מעט תופעות של אנשים מאד עניים, שחוסכים מהילדים שלהם אוכל, אבל לא מוכנים לחסוך מעצמם סיגריות.

דב חנין: זה מזעזע מה שאני אומר, אבל אני פשוט ראיתי את זה במו עיני.

דב חנין: אז אני אומר, הכלי הזה של המיסוי הוא כלי חשוב, אבל צריך להבין שהוא יכול לעבוד רק בשיתוף פעולה עם כלים אחרים, אחרת אנחנו סתם גורמים לאנשים להיות יותר עניים, אבל אנחנו לא גורמים להם להפסיק לעשן.

דב חנין: יש שאלה מאד מאד רצינית של המנגנונים הפסיכולוגיים והחברתיים שהם תומכים בעישון, ופה ד"ר דאוד, אני שמתי לב לשאלה של החיקוי.

דב חנין: החיקוי של האב, האב המעשן.

דב חנין: ופה יש שאלה האם אנחנו יכולים לייצר בחברה הערבית קמפיין אלטרנטיבי, מודלים אחרים.

דב חנין: דמויות מפתח.

דב חנין: הנהגה תרבותית, הנהגה פוליטית.

דב חנין: גברתי יושבת הראש, נדמה לי שהיום אנחנו נמצאים במצב שרוב המנהיגים הפוליטיים של הציבור הערבי, כולל חברי הכנסת שיושבים פה, לא מעשנים או מעשנים מעט מאד.

עבדאללה אבו מערוף: חלק מהם.

דב חנין: חבר הכנסת, ד"ר עבדאללה אבו מערוף, הוא מוביל מהלכה נגד עישון הרבה שנים - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, הוא לא אומר את זה ספציפית לך.

עאידה תומא סלימאן: הוא מנסה להגיד לי משהו.

דב חנין: לא, לא, אבל אני אומר, גברתי יושבת הראש, אני מנסה להסתכל על דמויות מפתח.

דב חנין: למשל יושב ראש ועדת המעקב, שהוא - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון, הוא לא מעשן.

דב חנין: שהוא דמות מובילה בציבור הערבי.

דב חנין: הוא מוכר בציבור הערבי בהרבה תכונות שלו, אבל אני לא חושב שהעובדה שהוא לא מעשן מספיק ידועה.

דב חנין: שוב, אני נותן אותו כדוגמה, אבל יש עוד אנשים כאלה.

דב חנין: זה בן אדם שאולי פעם בעברו כצעיר עישן, קיבל החלטה מודעת – לא מעשן, נאבק נגד עישון בכל מסגרת ציבורית שהוא נמצא בה, אז הנה, בואו נשתמש בדמויות האלה, ויש עוד דמויות כאלה.

דב חנין: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

דב חנין: יש לא מעטים.

דב חנין: אני ראיתי בשאלות של מה משפיע, שהתפקיד של החברה הערבית נתפס לא מאד גבוה.

דב חנין: זה קצת מצער אותי.

דב חנין: אני חושב שאולי זה מבטא דווקא חוסר ציפיות, לא שבאמת החברה הערבית לא יכולה להשפיע, אלא אולי אין ציפיות.

דב חנין: אז בואו נחדד את הציפיות ונגדיר את הציפיות, כי אני חושב שדרכן אפשר לעשות הרבה יותר.

דב חנין: ושאלה אחרונה שבה אני רוצה לסיים, גברתי יושבת הראש: אני מאד מוטרד מזה, שכחלק מתהליכי "המודרניזציה", דווקא התמונה היחסית חיובית שיש לנו בקרב נשים ערביות, תשתנה לרעה.

דב חנין: אני למשל הופתעתי לרעה מבחינה מסוימת לראות, הייתי באיזה בית קפה של נרגילות, הופתעתי לראות כמה נשים - - -

עאידה תומא סלימאן: מה עשית שם?

דב חנין: זה היה ביקור סוציולוגי, אני לא מעשן נרגילה ולא דברים אחרים, אבל הופתעתי לראות – מצד אחד זה יפה לראות נשים וגברים יושבים במקום, אבל מצד שני, לא מעט נשים, נשים צעירות.

דב חנין: אז יש דרכים אחרות למודרניזציה ולא הדרך הזאת.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה, חבר הכנסת דב חנין.

עאידה תומא סלימאן: אני בדיוק רציתי לדבר על זה שלא במקרה יש עלייה בעישון בקרב נשים ערביות, כי לצערי הרב חלק מהתופעה הוא עניין חברתי, עניין של תפיסה.

עאידה תומא סלימאן: אני יכולה להתגרות בכל הגבולות ששמנו לי, אני בכך מודיעה שאני האחראית על עצמי ואני יכולה לעשות מה שבא לי.

עאידה תומא סלימאן: כאילו תפיסה קצת מעוותת של מה זה עצמאות, מה זה חופש, מה זה מודרניזציה, וחלק מזה זה העניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: ואם לא כל תכניות הגמילה לא תוקפות גם את הצד החברתי של תופעת העישון, התכניות יישארו – בעיני – לקויות.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר מוחמד יונס, נציג האיגוד לרפואת ריאות, ההסתדרות הרפואית בישראל.

<מוחמד יונס: אני גם יושב ראש העמותה למניעת עישון במגזר הערבי ויש לי הרבה מה לספר לכם.

עאידה תומא סלימאן: אבל בכל זאת, נצטרך להסתפק בארבע דקות.

<מוחמד יונס: לא, למען האמת אני לא באתי לדבר ולתת הרצאה על נזקי העישון, אני חושב שנאמר מספיק, אבל באתי להגיד מה אפשר לעשות ומה לא נעשה.

<מוחמד יונס: אגב, אחת הדוגמאות, ולא ידעתי שהחברה, הצעירים האלה באים לפה, וזה אולי התוצר של שיתוף הפעולה בין - - -

<ראיד דאג'ר: זה בתי הספר.

<ראיד דאג'ר: זה לא משרד הבריאות.

<מוחמד יונס: אז לא משרד הבריאות, זה בתי ספר, אני אומר.

<מוחמד יונס: בין העמותה למלחמה בעישון בבקה אל גרבייה, ויצאה איזו הפגנה שאנחנו היינו שותפים לה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק מבקשת, יש מולכם מיקרופונים, ככה לחישה נשמעת בחדר.

עאידה תומא סלימאן: נא לשמור על שקט.

<מוחמד יונס: זו מכה איומה ואנחנו יודעים – הנזקים הבריאותיים, החברתיים הם איומים ונוראים.

<מוחמד יונס: מה שכן, המלחמה היא מלחמה סיזיפית.

<מוחמד יונס: זה ייקח לנו הרבה מאד שנים.

<מוחמד יונס: אם לארצות הברית לקח 40 שנה, ולנו לקחת להוריד מ-40% ל-20%, ייקח לנו הרבה מאד שנים להוריד במגזר הערבי.

<מוחמד יונס: אבל מה אפשר, מה נעשה ומה אפשר לעשות?

<מוחמד יונס: יש מספיק חוקים.

<מוחמד יונס: זה לא העניין שאנחנו מחפשים חוקים חדשים איך למנוע עישון.

<מוחמד יונס: יש מספיק חוקים, אבל אין אכיפה, ואם אני אגיד לכם שכשאני מסיים הרצאה בבית הספר ואחרי שאני מסיים את ההרצאה המורים יוצאים לחצר בית הספר או בתוך חדרי המורים לעשן, אז זו הבעיה.

<מוחמד יונס: מצב העישון של האישה נגזר ממצב הגבר.

<מוחמד יונס: אנחנו מעשנים בעצם כפול מהמגזר היהודי - - -

עאידה תומא סלימאן: לא אוסרים עישון בבתי ספר?

<מוחמד יונס: אסור, אבל מי אוכף את החוק?

עבדאללה אבו מערוף: המורים עצמם מעשנים.

<מוחמד יונס: היום אסור לעשן בכל מקום ציבור.

<מוחמד יונס: מה זה מקום ציבורי?

עאידה תומא סלימאן: לא, אבל במקום ציבורי, כלומר המורים יכולים לפי החוק לעשן בחצר בית הספר?

<מוחמד יונס: לא, לא.

<מוחמד יונס: אפילו 10 מטרים - - -

<קריאה: זה חוק חדש.

<מוחמד יונס: אפילו 10 מטרים מגבולות בתי הספר אסור לעשן, אבל לצערי המצב הקיים ואני אוכל להביא אתכם לערערה ולהראות לכם שני דוכנים של 8 מטרים מהגבול של בית הספר, שני דוכנים של נרגילה, ממש מעבר לבית הספר, מול בית הספר.

<מוחמד יונס: זה אסור בחוק.

עאידה תומא סלימאן: מנגישים את השירות.

<מוחמד יונס: כן, נכון.

<מוחמד יונס: עכשיו, מה אפשר לעשות?

<מוחמד יונס: אז הבעיה שלנו היא למנוע מצעירים להצטרף - כמו התלמידים האלה - למעגל המעשנים.

<מוחמד יונס: איך מונעים את זה?

<מוחמד יונס: אז זה שיתוף פעולה בין משרדי.

<מוחמד יונס: זה לא פעולה אחת וזבנג ועשינו איזה קמפיין וגמרנו.

<מוחמד יונס: משרד החינוך עושה, אבל לא עושה מספיק.

<מוחמד יונס: משרד הבריאות עושה, אבל לא עושה מספיק, ומה אפשר לעשות – זה שיתוף פעולה.

<מוחמד יונס: אם אנחנו רוצים למנוע עישון פאסיבי לדוגמא של המורות והמורים המעשנים, אז אנחנו צריכים לאכוף את החוק.

<מוחמד יונס: אז כששאלנו את משרד הבריאות מי אוכף את החוק, אז מתברר שיש רק שני פקחים במשרד הבריאות.

<מוחמד יונס: שני פקחים.

<מוחמד יונס: אז צריך להוסיף פקחים.

<מוחמד יונס: אולי זה לא מעשי, מה שכן צריך לעשות זה לחייב כל משרד לדאוג לעצמו איך לאכוף את החוק בגבולותיו.

<מוחמד יונס: אז מועצות מקומיות זה בתחום משרד הפנים, בתי ספר זה בתחום משרד החינוך ומרפאות זה בתחום משרד הבריאות, וכך הלאה.

<מוחמד יונס: אחרת לא נתקדם.

<מוחמד יונס: יש מספיק חוקים שמונעים עישון בכל מקום.

<מוחמד יונס: אחר כך צריך לעגן קמפיינים ציבוריים, כמו שנאמר פה.

<מוחמד יונס: קמפיין ציבורי, כן.

<מוחמד יונס: אנחנו מדברים, אבל מדברים פעם אחת או פעמיים בשנה.

<מוחמד יונס: לא.

<מוחמד יונס: צריך לארגן וכמה שיותר.

<מוחמד יונס: איך אפשר לארגן קמפיין ציבורי?

<מוחמד יונס: אז אמרנו, משלמים כל כך הרבה – 6.4 מיליארד שקלים – מיסים על הסיגריות, שיקציבו לנו 1%.

<מוחמד יונס: ולפרסם מודעות כל יום, מודעה ברדיו – בין אם זה בקול ישראל, בין אם זה בשמאס, בין אם זה בכל מקום, לפרסם מודעה כל יום כמה נזק, עישון מזיק לילד בתוך הבית, כמה זה מזיק לאישה בתוך הבית, כמה זה מזיק לחברה בתוך הבית.

<מוחמד יונס: אם מפרסמים מודעה כל יום, אז אנחנו יודעים.

<מוחמד יונס: אחר כך צריך להשתמש באנשי ציבור.

<מוחמד יונס: אני רוצה להגיד לכם, פשוט אולי אתם לא יודעים מה עושה העמותה, אבל אני רוצה להגיד לכם בכל זאת.

<מוחמד יונס: אנשי ציבור – לקחנו את האנשים המשפיעים בציבור.

<מוחמד יונס: זה לא רק מורים ומנהלי בתי ספר, גם אנשי דת.

עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר לקצר.

<מוחמד יונס: אני אשתדל.

<מוחמד יונס: לצערי הרב פשוט - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, אנחנו חייבים, זה לא עניין של השתדלות.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת.

<מוחמד יונס: לקחת אנשי דת ואנשי ציבור וראשי ועדות ולארגן אותם ולתת להם קורסים, ממש קורסים.

<מוחמד יונס: אנחנו עשינו את זה בשלושה מקומות.

<מוחמד יונס: השתתפו כמעט 150 אימאמים במגזר, בקורסים האלה.

<מוחמד יונס: צריך לתת להם קורס ממומן על ידי משרדי הממשלה, משרד הדתות, משרד הפנים, משרד הבריאות, לממן אנשים כאלה, איך להתמודד כל אחד בתחום שלו.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<מוחמד יונס: צר לי פשוט שיש לי להגיד הרבה מה להגיד, אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: אנחנו תמיד מוכנים לקבל מידע, לקבל רעיונות בכתב.

עאידה תומא סלימאן: אני אשמח לקבל אותם ולנסות לקדם אותם, אבל זמננו בוועדה תמיד מוגבל ואנחנו חייבים לתת לכל האנשים שטרחו והגיעו, גם להתבטא.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מצטערת.

עאידה תומא סלימאן: ברוכים הבאים.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שיש לנו בית ספר פה, אהלן וסהלן.

עאידה תומא סלימאן: מאיפה?

עאידה תומא סלימאן: מג'ד אל כרום.

<אחלאם סבע: אנחנו מהצפון.

<אחלאם סבע: חטיבת הביניים מחמוד דרוויש ממג'ד אל כרום בצפון.

עאידה תומא סלימאן: אהלן.

עאידה תומא סלימאן: ואני מבינה שיש לכם תכנית נגד עישון.

<אחלאם סבע: כן.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: תיכף אולי נשמע גם מכם.

<אחלאם סבע: אנחנו זכינו בתחרות נגד עישון, בסרטן.

עאידה תומא סלימאן: אה נכון, זה היה לפני שבוע, קראתי על זה בעיתון.

<אחלאם סבע: כן, תחרות ארצית.

<אחלאם סבע: קיבלנו פרס ראשון ואנחנו מוזמנים ואנחנו מחולקים גם כן.

<אחלאם סבע: יש חלק פה בוועדת מעמד האישה וחלק נמצאים בוועדת החינוך.

<אחלאם סבע: אני אציג את עצמי, אני אחלאם סבע, יועצת בית הספר.

<אחלאם סבע: הילדים שלי גם כן הם בכיתות חטיבת הביניים, שרוצים לספר מה אנחנו עשינו וגם חילקנו את הפלקטים, אז יש חלק שנמצא איתנו.

עאידה תומא סלימאן: אתם תוכלו להעמיד פלקט שם כדי שנראה אותו.

עאידה תומא סלימאן: ואני תיכף אפנה אליכם, לשמוע דווקא מהתלמידים.

<אחלאם סבע: אוקיי, דווקא מהתלמידים.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר מילכה דונחין, בבקשה, גברתי, רשת ערים בריאות בישראל.

<מילכה דונחין: קודם כל תודה על קיום היום הזה ובכלל על ציון היום ללא עישון.

<מילכה דונחין: אני רוצה להתייחס לנושא של הבית הנקי מעישון ולהגיד שהדבר הזה יכול לקרות.

<מילכה דונחין: יש על זה ספרות מקצועית, שמראה שהניסיון הזה הצליח, לפחות באינדונזיה ובהודו, שאם אני מבינה נכון, אז התפיסה של האישה בתוך הבית שם, היא לא נורא רחוקה מתפיסתה של האישה הערבייה בבית, שאין לה מעמד כזה שיכול לבוא אל הגבר ולהגיד – אל תעשן בבית.

<מילכה דונחין: בעיקר כשמגיעה החמות או האורחים אז צריך לכבד אותם ואי אפשר למנוע את העישון.

<מילכה דונחין: זאת אומרת האישה לא יכולה למנוע עישון בבית.

<מילכה דונחין: מה שעשו במקומות הרחוקים האלה, הם העצימו את הנשים.

<מילכה דונחין: הם עבדו בשיתוף פעולה, כמו שכבר הזכירו כולם, עם מנהיגים מקומיים ועם המגזר הרפואי.

<מילכה דונחין: זאת אומרת עם אנשים בעלי עמדה מקצועית והם הצליחו להגיע להסכמה, והם עשו באמת עבודה מאד רצינית.

<מילכה דונחין: הם הגיעו למסקנה שהמסר צריך להיות שתפקידו של הגבר לשמור על הבריאות של האישה והילדים.

<מילכה דונחין: ועם המסר הזה הם עשו את ההסברה וההסברה לא הייתה בשלטי חוצות שעולים המון כסף ולא הייתה בקמפיינים גדולים.

<מילכה דונחין: ההסברה הייתה בית-בית.

<מילכה דונחין: גם לזה צריכים משאבים.

<מילכה דונחין: הם השתמשו בהרבה מאד מתנדבים.

<מילכה דונחין: בסופו של דבר, הם קיבלו החלטה קולקטיבית, עם המנהיגות, שהנורמה היא בית נקי מעישון והם הכינו סטיקרים ששמו על הבית.

<מילכה דונחין: והם ראו תוך תקופה די קצרה, שהצליחו להוריד את שיעור העישון הפאסיבי בתוך הבתים.

<מילכה דונחין: למה אני מספרת את כל הסיפור הזה?

<מילכה דונחין: כי אני חושבת שאפשר לעשות את זה גם בארץ.

<מילכה דונחין: וכדי לעשות את זה בארץ, צריך לעשות את זה בשיתוף פעולה בין כל הגורמים ולא בדרך של אכיפה, אלא בדרך של עבודה משותפת, מוסכמת, ועם קבוצות האוכלוסייה בעיקר באמצעות הנשים, עם המנהיגות המקומית, עם הרשות המקומית.

<מילכה דונחין: וכאן אני בהחלט אומרת שבערים הבריאות – ובקה אל גרבייה היא אחת הערים הבריאות שלנו ברשת – בערים הבריאות יש כבר מוכנות של השלטונות המקומיים לעסוק בבריאות.

<מילכה דונחין: אז אפשר להתחיל תהליך.

<מילכה דונחין: כמובן שזה עולה כסף.

<מילכה דונחין: כי כל תהליך שרוצים לעשות, צריך להעסיק אנשי מקצוע ש - - -

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול – רשת ערים בריאות, מה זה בדיוק?

עאידה תומא סלימאן: זו יוזמה?

עאידה תומא סלימאן: זה ארגון?

עאידה תומא סלימאן: מה בדיוק?

<מילכה דונחין: רשת ערים בריאות זה ארגון שפועל בכל העולם.

<מילכה דונחין: אנחנו חלק מתנועה עולמית של ארגון הבריאות העולמי.

<מילכה דונחין: בארץ אנחנו רשת של ערים שמהוות יחידה במרכז השלטון המקומי.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<מילכה דונחין: כל רשות שרוצה להצטרף לרשת, צריכה לקבל החלטה במליאת מועצת הרשות שהיא מוכנה לקחת על עצמה אחריות לבריאות ולצמצום פערי בריאות.

עאידה תומא סלימאן: כמה יישובים וערבים במדינת ישראל יש לכם?

<מילכה דונחין: יש לנו 46 רשויות היום.

עאידה תומא סלימאן: מה המדדים לבדיקה עם הרשות, באמת אחרי שהתחייבה ולקחה על עצמה אכן מבצעת?

<מילכה דונחין: כל שנה אנחנו עושים בדיקה של מה באמת עושים.

<מילכה דונחין: יש לנו מעקב אחרי הדברים שנעשים.

<מילכה דונחין: אני רק יכולה להגיד שהפעילות שנעשתה בבקה לא נעשתה בחלל ריק.

<מילכה דונחין: הייתה שם פעילות גדולה מאד לקראת היום ללא עישון.

<מילכה דונחין: בכלל בבקה זה מודל פנטסטי של מחויבות של כל חברי מועצת העיר לנושא של בריאות בכלל, לא רק עישון, אנחנו עושים בהרבה מאד תחומים, וזה לא היה לפני שהם הצטרפו לרשת.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, תודה רבה גברתי.

<פאתן ג'טאס: עוד הערה, זה נהיה כשיש בעירייה מישהו שמיינדד לזה, אחראי לזה.

<פאתן ג'טאס: ד"ר - - - בבקה אל גרבייה אחראי על זה.

<מילכה דונחין: זה לא מיינדד, זה תפקיד.

<פאתן ג'טאס: תפקיד.

<פאתן ג'טאס: זה אחד הדברים של החוק.

<פאתן ג'טאס: ברשויות המקומיות אין מישהו שאחראי על בריאות הציבור עדיין.

עאידה תומא סלימאן: למה?

עאידה תומא סלימאן: כאילו, מה זה מחלקת תברואה?

<פאתן ג'טאס: היא לא אחראית על הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת איך זה נתפס באוכלוסייה הערבית – מחלקת תברואה.

<פאתן ג'טאס: זה לא רק נתפס, גברתי.

עאידה תומא סלימאן: בריאות ותברואה, זה לא אותו דבר, אבל - - -

<מילכה דונחין: בבקה אל גרבייה יש מנהלת מחלקת בריאות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת.

עאידה תומא סלימאן: אבל כששאלתי מה המדדים, נכון שאמרת, אבל לא אמרת מדדים ברורים.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שאחד המדדים הוא התקציב שמושקע בנושא, אחד המדדים הוא האם יש תקנים או אין תקנים.

עאידה תומא סלימאן: אחד המדדים הוא - - -

<מילכה דונחין: נכון, בהחלט, בהחלט.

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאד לשמוע אם יש מדדים ברורים לבדיקה, כי הצהרות - אני אומרת את זה גם כמי שהיא מהפוליטיקאים -אנחנו אוהבים הצהרות.

עאידה תומא סלימאן: השאלה איך מודדים את זה.

<מילכה דונחין: אז אני אגיד לכם מה המדדים שלא אנחנו המצאנו.

<מילכה דונחין: אלה הם האינדיקטורים של ארגון הבריאות העולמי ולפיהם הם מודדים אותנו, וזה אם – א' – שיש הצהרה של מליאת מועצת העיר, שהם מוכנים לקבל את העקרונות והאסטרטגיות; ב' – שיש עוד של הרשות המקומית שאחראי לנושא, ואני יכולה להגיד לכם, ככל שהוא מועסק במשרה יותר מלאה, יותר נעשית פעילות.

<מילכה דונחין: אנחנו בדקנו את זה.

<מילכה דונחין: דבר נוסף, צריכה להיות ועדת היגוי; צריך להכין תכנית פעולה על סמך מידע וצריך להשתתף בפעילויות של הרשת.

<מילכה דונחין: אלה הן האינדיקציות.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לשמוע ואני שמחה גם לשמוע שיש 46 יישובים וערים, וחבל שאין מודעות ציבורית על קיום התכנית הזו.

עאידה תומא סלימאן: חבר הכנסת ד"ר עבדאללה אבו מערוף, בבקשה.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם, יום טוב.

עבדאללה אבו מערוף: אני מברך על הדיון.

עבדאללה אבו מערוף: לא במקרה הדיונים האלה למלחמה בעישון ובנזקי העישון, הם חשובים ולכן כל הוועדות – ועדת החינוך, הוועדה למלחמה בסמים – שאכן היא ועדה שתורמת גם הרבה והציבור שישנו כאן, בית הספר והמצגת שד"ר ניהאיה שזה מאד טוב.

עבדאללה אבו מערוף: אני רק רוצה לנגוע בנקודה החשובה ביותר לדעתי, לפי הניסיון שלי משנת 1974, שאני עושה מלחמה נגד עישון, תעמולתית, תרבותית, חינוכית – לשמוע שמשנת 1974 לשים שלט בבית שאסור לעשן ונא לא לעשן ולא להיכנס לבית הזה אם אתם מעשנים – זה אולי הזוי בחברה הערבית בשנת 1974.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את הצלחת באמצע השולחן, עם כל הקופסאות, שמגישים אותן בדיוק כמו - - -

עבדאללה אבו מערוף: אני רוצה לדבר על זה בדיוק.

מסעוד גנאים: זה חלק מהכנסת אורחים.

עבדאללה אבו מערוף: גם בחתונות היו מביאים.

עבדאללה אבו מערוף: נלחמנו בעניין הזה, אני אישית נלחמתי וזה צומצם וזה עכשיו כמעט איננו, לא בחתונות ולא בבתי התנחומים, שמחלקים סיגריות, מה שאמרה עאידה.

עבדאללה אבו מערוף: מה המסר?

עבדאללה אבו מערוף: המסר הוא חינוכי.

עבדאללה אבו מערוף: כמה שאנחנו נאכוף את החוק ונעשה ענישה ומיסוי והרבה מיסוי והסיגריות יעלו יותר ויותר כסף, אלה דברים מרתיעים, אבל לא הדברים העיקריים.

עבדאללה אבו מערוף: העיקר הוא החינוך, והתופעות שישנן – תופעות הנרגילה בבתי הקפה, ויותר אצל הנשים הערביות לצערי הרב, אני חושב שזה יותר עניין חינוכי, תרבותי מדרגה ראשונה ואורח חיים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני מנצל את ההזדמנות בכל המשרדים הממשלתיים – משרד הבריאות, משרד החינוך, משרד האוצר – צריך להשקיע בחינוך, בתעמולה, בפרסום בבתי הספר ובכל מקום, שאנחנו ניתן למודעות, לתובנה של האנשים שהדבר הזה לא רק מזיק, הוא דבר פסול ולא טוב ואנחנו חייבים להשקיע בחינוך וזה יהיה הדבר הנכון ביותר שאנחנו נשקיע בו, והמניעה הזאת תתרום הרבה במשך השנים הקרובות, להפחית את העישון ולמנוע כמה שאפשר אנשים חדשים שיעשנו.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שחשוב.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, חבר הכנסת אבו מערוף.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לפנות למר ראיד דאג'ר, מרכז ההסברה בנושא שמים, משרד החינוך, בבקשה.

<ראיד דאג'ר: בוקר טוב ליושבת ראש הוועדה, חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, מסעוד גנאים.

<ראיד דאג'ר: קודם כל אני נציג שירות הפסיכולוגי ייעוצי, היחידה למניעת התמכרויות, סמים, אלכוהול, עישון, נרגילות ואמצעים אחרים.

<ראיד דאג'ר: לא מרכז הסברה.

<ראיד דאג'ר: היה מרכז הסברה, סברו אותו לפני כמה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני הקראתי את מה שנרשם לפי הרישום שלכם בכנסת.

<ראיד דאג'ר: אוקיי, בסדר.

<ראיד דאג'ר: אני מעמיד דברים על דיוקם.

<ראיד דאג'ר: אני קודם כל רוצה לברך את תלמידנו ממג'ד אל כרום, חטיבת הביניים מחמוד דרוויש, גם בבקה.

<ראיד דאג'ר: יש לנו פה את היועצת, מובילה בית ספרית גם, אחלאם סבע, שהובילה את ההצלחה הגדולה בתחרות שהתקיימה בגבעתיים.

<ראיד דאג'ר: אני רוצה לציין שאם יש מקום שנעשית בו עבודה מעמיקה בנושא של מניעה, זה משרד החינוך.

<ראיד דאג'ר: זה המקום היחידי שלוקח קבוצות של אנשים, אם זה תלמידים, אם זה מורים, בעלי תפקידים שונים במערכת ובתקווה הורים – ומעביר אותם תהליך.

<ראיד דאג'ר: ומה זה תהליך?

<ראיד דאג'ר: הישועה בצמצום תופעת העישון/נרגילה, ואני רוצה להצטרף פה לחברי פאתן, היום אנחנו צריכים להיות מודאגים מתופעת הנרגילה.

<ראיד דאג'ר: וזה לא לאחרונה.

<ראיד דאג'ר: זה ממש לא לאחרונה.

<ראיד דאג'ר: אנחנו מדברים על תופעה שהיא בת 10 שנים צפונה, אפילו יותר, שהיא נכנסת לכל חור.

<ראיד דאג'ר: ויש בורות גרנדיוזית הייתי קורא לזה, לגבי נזקי הנרגילה.

<ראיד דאג'ר: הורים הגיעו לבתי ספר שדיווחו על הילד שמעשן, פתאום חרב עליהם עולמם.

<ראיד דאג'ר: אבל כשכל בית הספר – אמר האבא באחד המקרים, לא משנה איפה – אני יודע שהבן שלי משתמש בנרגילה, אבל מעשן?

<ראיד דאג'ר: אין מצב.

<ראיד דאג'ר: אז על מה זה מצביע?

<ראיד דאג'ר: זה מצביע על הבורות בתחום הזה.

<ראיד דאג'ר: ואני פה רוצה לתת זווית ראייה אחרת ממה שאני שומע בתחילת הדיון החשוב הזה, שאתם מדברים על קמפיינים פרסומיים ענקיים ועל שלטי חוצות וכאלה דברים, מול השיווק האגרסיבי לגבי נושא של עישון.

<ראיד דאג'ר: אם נלחם בקמפיין האגרסיבי הזה, בשיווק האגרסיבי בקמפיין אגרסיבי אחר שהוא מונע, אנחנו נקבל מלחמה, ואנחנו מזמן בשפ"י לא מדברים על מלחמה, כי במלחמה יש שני מפסידים.

<ראיד דאג'ר: יש מפסיד יותר ומפסיד פחות.

<ראיד דאג'ר: לכן ההתייחסות צריכה להיות לא מהמקום הפתולוגי של נזקי העישון, ותאמינו לי, כל מי שמעשן יודע שהעישון מזיק.

<ראיד דאג'ר: לא הרצאה ולא 20 הרצאות יכולים לעזור לו.

<ראיד דאג'ר: הוא נכנס, יוצא איך שהוא נכנס.

<ראיד דאג'ר: אני אומר ליועצים – חבל על השעתיים מתמטיקה ואנגלית שהתלמיד מבזבז כשאתה מוציא אותו מהכיתה והוא הולך לאולם, לאודיטוריום.

<ראיד דאג'ר: אז לכן אנחנו מציעים תכניות שהן יותר תהליכיות, ששם טמונה ההזדמנות לשנות דפוסים רגשיים אודות גיל ההתבגרות, כל מה שקשור לזה, אז החשיבה נפתחת, אז יש מה שנקרא פיתוח מוקד שליטה פנימי.

<ראיד דאג'ר: הוא לא מעשן לא בגלל הטפה ושייחים ואימאמים ושוטרים וכאלה, אלא יועצים, מחנכים, מובילים בית ספריים שהם עובדים בתהליכים עם התלמידים, שבסוף התכנית יש סיכוי עדיין שהתלמיד ישנה הזדמנות.

<ראיד דאג'ר: עוד שני משפטים, ברשותך.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני רוצה שתתייחס ביותר משני משפטים לעובדות.

עאידה תומא סלימאן: משרד החינוך – כמה תכניות אתם מעבירים בשנה?

עאידה תומא סלימאן: באיזה בתי ספר אתם פרושים?

עאידה תומא סלימאן: למי התכניות מיועדות?

עאידה תומא סלימאן: כמה לתלמידים, כמה למורים?

עאידה תומא סלימאן: אם יש הזדמנות כבר לשמוע – התלוננתם על זה שלא יודעים על העשייה – אז בוא נשמע.

<ראיד דאג'ר: אנחנו מדברים על מאות פעולות והפעלות שאנחנו עושים מדי שנה, אם זה סדנאות, אם זה כישורי חיים.

<ראיד דאג'ר: יש לנו בכל בית ספר, חטיבה ותיכון, יש לנו תפקיד, פונקציה שהיא מסובסדת לבד, שהוא בדרך כלל היועץ, אבל יכול להיות מורה אחר, נקרא מוביל בית ספרי, שהוא מקבל 6% ריכוז שהוא אמון רק על הנושא הזה בתוך בית הספר.

<ראיד דאג'ר: זה מה שהוא עושה בתוך בית הספר, לא משהו אחר.

<ראיד דאג'ר: לאחרונה פיתחנו ערכה שנקראת מפזרים את מסך העשן, שגם יצאה במהדורה בשפה הערבית, שהיא מיועדת לבתי הספר היסודיים, ששם שוב, בתי הספר לוקחים את הערכות האלה ומפעילים אותם בקרב תלמידים ובקרב - - -

עאידה תומא סלימאן: לכמה שעות נחשף תלמיד ממוצע בחטיבת ביניים ובתיכון.

<ראיד דאג'ר: לפחות 10 שעות.

עאידה תומא סלימאן: בשנה.

<ראיד דאג'ר: כן, לפחות.

<ראיד דאג'ר: כי בואו נזכור שיש דברים אחרים שנעשים.

<ראיד דאג'ר: תראו, אנחנו מדברים על כישורי חיים.

<ראיד דאג'ר: מה זה כישורי חיים?

<ראיד דאג'ר: כישורי חיים זה יכול להכיל את כל מה שקשור - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מצטערת שאני קצת מחייכת.

עאידה תומא סלימאן: התכנית הזו – כישורי חיים – הורגת אותי.

מסעוד גנאים: הכל מעמיסים על כישורי חיים.

עאידה תומא סלימאן: כל נושא שאני מעלה אותו בעניין משרד החינוך, אומרים לי זה מועבר בכישורי חיים.

<ראיד דאג'ר: בהקשר שלנו אבל.

עאידה תומא סלימאן: וזה מועבר בכישורי חיים.

עאידה תומא סלימאן: לא, כמה כישורי החיים האלה יכולים לשאת בשנה?

עאידה תומא סלימאן: כל נושא ששאלתי עליו אמרו לי מועבר בכישורי חיים.

עאידה תומא סלימאן: כישורי חיים זה שעת חינוך בשבוע, נכון?

<ראיד דאג'ר: סליחה, לא, לא.

<ראיד דאג'ר: זה שעתיים.

<ראיד דאג'ר: מעבר ל-10 שעות שהן דרך פרויקטים ייחודים, על בסיס שבועי התלמיד מקבל, באמצעות כישורי חיים, את הדברים האלה.

<ראיד דאג'ר: יש לנו פרויקט שנקרא עמיתים ומשפיעים.

<ראיד דאג'ר: היה לנו כנס בבית ספר לשוטרים לפני שבועיים לגבי עמיתים ומשפיעים.

עאידה תומא סלימאן: למי הכנס היה?

<ראיד דאג'ר: לעמיתים בכל המדינה, כולל במגזר הערבי, על הייצוג - - -

עאידה תומא סלימאן: שמעתי שוטרים.

מסעוד גנאים: שוטרים הוא אמר.

<ראיד דאג'ר: זה בבית ספר לשוטרים.

<ראיד דאג'ר: אירחו אותנו במעמד מפכ"ל המשטרה.

<ראיד דאג'ר: הם רק אירחו אותנו.

<ראיד דאג'ר: זו שנה שנייה שאנחנו עושים את זה ושם אנחנו מנחים תלמידים כאלה, מדריכים צעירים בנושא.

<ראיד דאג'ר: כל הלחץ - - -

עאידה תומא סלימאן: התלמידים הם העמיתים?

<ראיד דאג'ר: עמיתים.

עאידה תומא סלימאן: התאספו בבית ספר לשוטרים?

<ראיד דאג'ר: אחרי שעברו תהליך בתוך בית הספר.

עאידה תומא סלימאן: מה הקשר?

<ראיד דאג'ר: הקשר שאנחנו מקיימים - - -

עאידה תומא סלימאן: למה בבית ספר לשוטרים?

<ראיד דאג'ר: בחרו, אקראי.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת בחרו אקראית?

<ראיד דאג'ר: גם בכנסת נעשה - - -

עאידה תומא סלימאן: כנסת זה משהו ובית ספר לשוטרים זה משהו אחר.

<ראיד דאג'ר: בית הספר לשוטרים אירח את האירוע.

עאידה תומא סלימאן: לא, הקשר ברור לי כבר.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<ראיד דאג'ר: לא, שום דבר לא ברור.

עאידה תומא סלימאן: לכם הוא ברור, לי ברור.

<ראיד דאג'ר: אוקיי, זכותך לחשוב - - -

עאידה תומא סלימאן: ברור שזכותי.

עאידה תומא סלימאן: ברור.

<ראיד דאג'ר: זכותך לחשוב על זה איך שאת רואה, אבל סך הכל בית הספר לשוטרים אירח אותנו.

<ראיד דאג'ר: גם הכנסת אירחה אותנו פעם.

<ראיד דאג'ר: זה כנס שהמטרה שלו זה העמיתים, לא הפונקציה שבה הוא נערך.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

<ראיד דאג'ר: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה, למרות שאני מבינה מזה שתוך כישורי חיים אתם מעבירים חלק מה - - -

<קריאה: אוקיי, אני מתערבת פה - - -

עאידה תומא סלימאן: שנייה, לא, אל תתערבי, כי אני עדיין מדברת.

עאידה תומא סלימאן: אני אמרתי שאני אעביר, אבל אני מנסה לקדם את הדיון לכיוונים שאפשר להבין מהם משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאתם מעבירים דרך כישורי חיים, דרך השעתיים השבועיות האלה.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהדברים שמעבירים בשעתיים האלה זה בעניין העישון, וחוץ מזה יש 10 שעות שנתיות שיכולים להיחשף לתכנית הזאת.

<ראיד דאג'ר: בממוצע.

<ראיד דאג'ר: זה יכול להיות יותר.

<ראיד דאג'ר: למשל העמיתים זה הרבה יותר מ-10 שעות.

<ראיד דאג'ר: העמיתים זה מוגדר להם כמחויבות אישית.

<ראיד דאג'ר: הם עוברים תהליך מכיתה י' עד י"ב, שזה מה שהם עושים בתוך התיכון.

<ראיד דאג'ר: הבעיה שלנו עם התלמידים זה לא בתוך כותלי בית הספר, ויש בעיות עם מורים מעשנים, אני לא מכחיש את זה.

<ראיד דאג'ר: יש לנו בעיות.

<ראיד דאג'ר: הבעיה זה שהתלמיד יוצא משער בית הספר - - -

מסעוד גנאים: הדוגמא האישית.

<ראיד דאג'ר: להורים אין זמן, לאימהות אין זמן לילדים.

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת "האימהות אין להן זמן"?

<ראיד דאג'ר: הם לא יושבים עם הילדים.

עאידה תומא סלימאן: או שההורים אין להם זמן, או לאימהות - - -

מסעוד גנאים: לא, מר דאג'ר, בוועדת מעמד האישה תיזהר בכל הנוגע לנשים.

<ראיד דאג'ר: מה שהתכוונתי פה - - -

מסעוד גנאים: הוזהרת.

<ראיד דאג'ר: עליתי על מוקש פה, נכון?

עאידה תומא סלימאן: אין להם גם זמן להעלות את המודעות של הגברים שלהן, שהם לא יעשנו.

<ראיד דאג'ר: חברת הכנסת עאידה, אני מדגיש את תפקידה של האם בעניין הזה.

עאידה תומא סלימאן: לא, לא, לא, לא.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזאת אחריות הורית ובכל המחקר שנפרש בפנינו, נאמר באופן הכי ברור שהכי אשמים בתפיסה המוטעית הזו של עישון זה הגברים, זה האבות, אז בואו לא נשליך את זה שוב על הנשים.

עאידה תומא סלימאן: יש להן תפקיד, הן עושות את התפקיד שלהן.

עאידה תומא סלימאן: השאלה אם ההורים עושים את התפקיד שלהם.

עאידה תומא סלימאן: זה לא ניואנסים אלא ממש תפיסת עולם וראייה.

<ראיד דאג'ר: אני אומר שיש בעיה בהגעת ההורים לבתי הספר.

<ראיד דאג'ר: הם לא נענים להזמנות שאנחנו מזמינים אותם לכל מיני פעילויות בנושא כדי לתת להם כלים איך להתמודד.

<ראיד דאג'ר: לכן צריך לחשוב ביחד, באופן מערכתי ,איך אפשר להגיע להורים, כי שם טמונה הבעיה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, טוב, תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: ד"ר ניבה בסודו.

<ניבה בסודו-מנור: לא דוקטור.

<ניבה בסודו-מנור: ניבה בסודו-מנור.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי.

עאידה תומא סלימאן: סגנית מנהלת המחלקה לחינוך וקידום בריאות, משרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

<ניבה בסודו-מנור: תגידי לי כמה זמן יש לי, אז אני אדע.

עאידה תומא סלימאן: בין 3 ל-4 דקות.

<ניבה בסודו-מנור: אוקיי.

<ניבה בסודו-מנור: אני צריכה לדבר בהתאם על כמה דברים.

<ניבה בסודו-מנור: אני רוצה לחזור לנושא שלשמו התכנסנו כאן, הנושא של בני נוער וילדים, זה באמת בידיים של משרד החינוך ואנחנו סומכים עליהם.

<ניבה בסודו-מנור: רמדאן כרים.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

<ניבה בסודו-מנור: אני אציין שאת הדברים שאנחנו עוסקים.

<ניבה בסודו-מנור: כמובן אני רוצה להגיד מראש שעבודה בקידום בריאות היא עבודה בשיתופי פעולה.

<ניבה בסודו-מנור: אנחנו לא עובדים לבד בשום תחום בקידום הבריאות בתוך משרד הבריאות.

<ניבה בסודו-מנור: אנחנו עובדים עם האקדמיה, עם ארגונים, עם עמותות.

<ניבה בסודו-מנור: אנחנו עובדים בשיתופי פעולה עם כולם.

<ניבה בסודו-מנור: דבר אחד שאנחנו מובילים זה סקרים לאומיים, חלק מן הנתונים שראיתם פה הוצגו, אז חלקם נעשים באופן ישיר על ידי משרד הבריאות, חלקם כמו שד"ר דאוד אמרה אנחנו מממנים, סקרים ייעודיים.

<ניבה בסודו-מנור: זה מחקר מאד גדול שמומן רק בקרב גברים ערבים, כי אנחנו רואים את הבעייתיות של העישון שלא פחות בקרב גברים ערבים ואנחנו מאד מוטרדים מהנושא הזה יחד עם כל הנכבדים האחרים שמשתתפים פה ואנחנו כן חושבים ביחד קודם על איסוף נתונים ואחר כך איך לעשות.

<ניבה בסודו-מנור: כמו שד"ר דאוד התחילה לציין בסוף דבריה, הנושא מורכב.

<ניבה בסודו-מנור: זה לא שיש איזה פתרון קסם שכולנו פספסנו אותו, אלא שזאת באמת בעיה מורכבת וכפי שנאמר זה באמת תהליך.

<ניבה בסודו-מנור: ייקח זמן להתמודד עם זה, אבל זה לא פוטר אותנו מלהתמודד עם זה ומלפתח תכניות התערבות ואנחנו עובדים על פיתוח של תכניות ביחד עם ארגונים נוספים.

<ניבה בסודו-מנור: אנחנו שותפים במימון.

<ניבה בסודו-מנור: רשת ערים בריאות, חלק גדול מהתקציב שלה, ממומן על ידי משרד הבריאות - - -

עאידה תומא סלימאן: כמה בדיוק משרד הבריאות הקצה בכל התכניות האלה?

עאידה תומא סלימאן: כמה בדיוק הקצה לתכניות בעניין עישון.

<ניבה בסודו-מנור: אז אני אספר לך את זה בקלות.

<ניבה בסודו-מנור: שאלה מצוינת.

<ניבה בסודו-מנור: משנת 2011 הוכרז על תכנית לאומית למניעה וגמילה מעישון והתקציב שניתן על ידי הממשלה עד היום הוא אפס, לתכנית הלאומית הזאת.

<ניבה בסודו-מנור: התקציב שהמחלקה שלנו נותנת הוא מתוך תקציבים כלליים של המחלקה ואנחנו שמים כספים בהתאם למה שאנחנו מקבלים - - -

עאידה תומא סלימאן: זה מזכיר לי לגבי הרבה תכניות שיש להן כנראה - - -

<ניבה בסודו-מנור: זה עבר החלטת ממשלה והחלטת הממשלה הזאת מעולם לא תוקצבה.

<ניבה בסודו-מנור: ככה שהכספים שאנחנו נותנים, נכון להיום בתכנית של שנת 2016, שייאמר שעדיין לא קיבלנו את התקציבים של שנת 2016 בגלל כל הנושא שיש - - -

עאידה תומא סלימאן: העברות תקציביות בוועדת הכספים.

<ניבה בסודו-מנור: בדיוק.

<ניבה בסודו-מנור: אז אנחנו באמצע השנה ועדיין לא קיבלנו תקציבים לשום דבר, אבל הנושא הזה לא מומן.

<ניבה בסודו-מנור: אז מתוך תכנית לאומית אחרת של הנושא של אורח חיים פעיל ובריא, אנחנו בהסכמה של ההנהלה מעבירים חלק מהתקציב לממן את הנושא של - - -

עאידה תומא סלימאן: בכל זאת, הממשלה לא הקצתה כספים מיוחדים לתכנית הלאומית וזה מעניין מאד, כי בדיוק אמרתי בתחילת הישיבה שהגשתי שאילתה בנושא, אני מצפה – לצערי הייתי מקבלת את התשובה מחר, אם הייתה מאושרת כדחופה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נקבל כנראה בעוד חודש את התשובות, אבל יש לי הזדמנות לקבל אולי תשובה.

עאידה תומא סלימאן: הממשלה לא הקצתה.

עאידה תומא סלימאן: המחלקה שלכם – כמה מהתקציב שלה מושקע בעניין של תכניות נגד עישון?

<ניבה בסודו-מנור: זה משתנה משנה לשנה.

<ניבה בסודו-מנור: הסכומים הם מאד קטנים כי התקציב של המחלקה הוא מאד קטן.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, מה הסכומים?

<ניבה בסודו-מנור: זה נע בין מאות אלפים, מתקרב למיליון בשנה טובה.

<ניבה בסודו-מנור: ברוב השנים זה פחות מזה.

<ניבה בסודו-מנור: התקציב הכולל של המחלקה, שכבר שנים גם לא קיבלנו אותו, בשיא שלו הוא היה 6 מיליון, בשנים האחרונות הוא היה 1-2 מיליון שקלים.

עאידה תומא סלימאן: איזה תקציב?

<ניבה בסודו-מנור: של המחלקה לקידום בריאות בתוך משרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: הורידו לכם מ-6 מיליון שקלים למיליון שקלים?

<ניבה בסודו-מנור: למיליון, שני מיליון בשנתיים האחרונות.

עאידה תומא סלימאן: המחלקה שלכם - - -

<ניבה בסודו-מנור: בשנתיים האחרונות עבדנו - - -

עאידה תומא סלימאן: ככה מקדמים בריאות?

<ניבה בסודו-מנור: כן, כן.

<ניהאיה דאוד: התקציב של שירותי בריאות הציבור בארץ, שהמחלקה היא של כל שירותי בריאות הציבור, מדובר על 2.5%.

<ניהאיה דאוד: זה התקציב.

<ניבה בסודו-מנור: מתקציב משרד הבריאות.

<ניהאיה דאוד: מתקציב משרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: כמה?

<ניהאיה דאוד: 2.5%.

<ניהאיה דאוד: זה כולל את כל טיפות החלב, כל ה - - - -

<ראיד דאג'ר: תקציב משרד הבריאות?

<ניהאיה דאוד: לא, לא, מתוך תקציב משרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: זה כולל טיפות חלב?

<קריאה: כולל הכל.

עאידה תומא סלימאן: זה כולל תכניות לחיים בריאים?

עאידה תומא סלימאן: זה כולל תכניות נגד עישון?

<ניבה בסודו-מנור: זה כולל.

<ניבה בסודו-מנור: יש לנו במחלקה שלוש - - -

עאידה תומא סלימאן: נגד סמים?

<ניבה בסודו-מנור: לא, לא.

<ניבה בסודו-מנור: יש לנו שלוש תכניות לאומיות - התכנית הלאומית לאורח חיים פעיל ובריא, התכנית הלאומית למניעת עישון ועוד תכנית למניעת מחלות זיהומיות בקרב עולי אתיופיה, שגם שם אני מחויבת לשים תקציב ועוד אנחנו שותפים בתכנית של דרך חדשה שמוקדשת לעולי אתיופיה, ועוד התכניות השוטפות של ה - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת, גברתי, לקבל לידי תוך שבועיים את כל הנתונים של המחלקה שלכם – תקציב שנתי ודרך חלוקת התקציב בתוך המחלקה לתכניות הלאומיות השונות שהיו לכם, ואם אפשר, לא אם אפשר, אני בטוחה שזה אפשרי, לקבל גם כן את החלוקה המגזרית – חלוקה לפי מה מושקע באוכלוסייה הערבית, בשפה הערבית ומה מושקע בתכניות כלליות.

<ניבה בסודו-מנור: על זה יש לי נתונים רב שנתיים ואני יכולה להגיד לך שכל העמותות שבדקו אותנו, יצאו שבעי רצון כי המחלקה שלנו נותנת דגש - - -

עאידה תומא סלימאן: אומרים עלי שקשה להשביע את רצוני.

עאידה תומא סלימאן: אני אוהבת לבדוק בעצמי.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אשמח לקבל את המידע הזה תוך שבועיים.

עאידה תומא סלימאן: ונזכרתי, אותו דבר, אשמח לקבל את הנתונים של משרד החינוך, עם חלוקת תקציבים של מה נעשה בנושא הזה באופן כללי-ארצי בתכניות שלכם וספציפית לאוכלוסייה הערבית גם כן.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבקשת קודם כל לברך את האורחים שנכנסנו.

עאידה תומא סלימאן: בית ספר?

מסעוד גנאים: מאשדוד, לא?

<קריאה: כן.

עאידה תומא סלימאן: ברוכים הבאים.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות היום את הדור הצעיר.

עאידה תומא סלימאן: יש כנראה תכניות.

עאידה תומא סלימאן: משרד החינוך כנראה עושה עבודה.

<ראיד דאג'ר: תודה רבה לך.

מסעוד גנאים: נכון.

מסעוד גנאים: גם בתי הספר והתלמידים.

עאידה תומא סלימאן: אני מחכה לשמוע מהתלמידים, אחר כך אני מציינת בפרוטוקול.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לתת לחבר הכנסת מסעוד גנאים, כי חברי הכנסת חייבים לצאת גם לוועדות אחרות והם כיבדו אותנו בנוכחותם ואחר כך נמשיך גם עם התלמידים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה אדוני.

מסעוד גנאים: תודה רבה.

מסעוד גנאים: אני גם מצטרף לברכות, ברוכים הבאים כולם.

מסעוד גנאים: בית ספר מג'ד אל כרום, חטיבת ביניים, בית ספר באשדוד, בית ספר מבקה וכל האורחים, אהלן וסהלן.

מסעוד גנאים: אני הייתי גם בוועדת חינוך בבוקר, שדנו על תכניות משרד החינוך במניעת עישון.

מסעוד גנאים: אכן יש תכניות, אבל לפי דעתי זה לא די.

מסעוד גנאים: זה לא מספיק.

מסעוד גנאים: נכון, גם התלמידים מאשדוד יש להם הצגה ותכנית טובה מאד, שגם מעורבים בה נשים בקשר לעישון.

מסעוד גנאים: לא שהן מעשנות, בפסיבי, אלא יש להם תכנית שהציגו אותה באופן באמת - - -

עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים להתקדם לשולחן ולשבת.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שזה כייף, רק אם יושבים לשעה אחת.

עאידה תומא סלימאן: אחר כך זה לא הופך לכייף.

מסעוד גנאים: הם הציגו משהו מעניין בוועדת החינוך ובאמת זה מעיד שבכל התכנית למניעת עישון, התפקיד של התלמידים ושל בני הנוער הוא חשוב מאד.

מסעוד גנאים: אני ציינתי את זה בוועדת החינוך, אני גם מציין את זה פה, משום שתלמיד יכול לשכנע תלמיד אחר.

מסעוד גנאים: משום שכשאנחנו מדברים על עישון ונרגילה במיוחד, אנחנו לא מדברים על סתם הרגל.

מסעוד גנאים: אנחנו מדברים על משהו שהוא חלק מתפיסת הנער בהתבגרות שלו.

מסעוד גנאים: הוא חושב שבדרך הזו הוא מורד בכללים, בערכים, הוא רואה את עצמו וזו הבעיה לפי דעתי ועם זה צריך להתמודד בסוף; והתמודדות צריכה להיות כוללת.

מסעוד גנאים: זה לא רק בבתי הספר, אלא גם משפחה, הבית, הדוגמא האישית יש לה תפקיד חשוב מאד.

מסעוד גנאים: גם הדוגמא האישית של המורים.

מסעוד גנאים: לא יתכן שאני מורה אומר לתלמיד לא לעשן ואני בפניו גם מעשן וגם זורק את הסיגריה בחצר בית הספר או בכיתה, למשל.

מסעוד גנאים: אני ראיתי מורים כאלה, לצערי הרב.

מסעוד גנאים: לכן אני חושב שתכנית המניעה צריכה להיות כוללת בתי ספר וכל שאר התחומים והחברה, אם זה הרשויות, אם זה המשפחה וכולם, והתקציבים והתכניות.

מסעוד גנאים: באמת, למה כולנו, עאידה, וגם אנחנו בוועדת החינוך, כאשר אמרו כישורי חיים קפצנו, משום שאת הכל מעמיסים על כישורי חיים.

מסעוד גנאים: כל מה שאנחנו מזכירים פה, אומרים כישורי חיים וכולה שעתיים בשבוע.

מסעוד גנאים: זה לא מספיק לפי דעתי, משום שאנחנו רואים את העניין של כישורי חיים.

מסעוד גנאים: זה חלק מתפקיד בית הספר לא להיות רק בית חרושת לציונים ולתעודות, אלא לבנות את האישיות של התלמיד ושל הנער.

מסעוד גנאים: מבורכים כל מי שמעורבים במלאכת הקודש, משום שהם גם מדברים על הצלת חיי אדם, משום שעישון הורג בסוף.

מסעוד גנאים: תודה.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנת מסעוד גנאים.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להתכנס לקראת סיום הישיבה, אבל יש לנו תלמידים ותלמידות שכנראה עבדו כל השנה על הנושא הזה והייתי רוצה לשמוע משלושת בתי הספר, תבחרו אחת או אחד שייצגו.

עאידה תומא סלימאן: כל בית ספר יבחר תלמיד או תלמיד שידברו ויספרו לנו.

עאידה תומא סלימאן: תיכף אעבור לערבית.

עאידה תומא סלימאן: ארצה לשמוע מה בדיוק חוויתם בתכנית הזאת ומה למדתם.

<זינה קעדאן: (הדוברת מדברת בערבית, התרגום הוא של יו"ר הוועדה) שמי זינה קעדאן מבית ספר אלאנדלוס מבקה אל גרבייה.

<זינה קעדאן: הפרויקט שלנו – עשינו את קופסת הסיגריות הזו והציורים שעליה הם שלנו.

<זינה קעדאן: עשינו מישהו שמעשן, והראנו כשאנחנו מעשנים כל הגוף שלנו מתפורר ובסוף אנחנו מתים.

<זינה קעדאן: עשינו פה סיגריה- - -

עאידה תומא סלימאן: המעשנים, לא אתם.

<זינה קעדאן: כן.

<זינה קעדאן: אני שמעתי שבבתי ספר יש ילדים שמכיתה ז' מעשנים.

<זינה קעדאן: יש לי משהו להוסיף.

<זינה קעדאן: אנחנו יכולים לפצל מדעים בין ילדים קטנים, לעשות כאילו מצגות, שירים, דברים כאלה, בגלל שאני חושבת שלילדים קטנים יש כוח להשפיע על ההורים שלהם ולהגיד – "אבא, אני שמעתי שכשאתה לוקח סיגריה ומעשן, אתה עושה דבר רע לעצמך וגם לי, אז למה אתה מעשן".

<זינה קעדאן: לגבי הקופסא, עשינו דבר כזה, בגלל שאם הילד יראה את הסיגריה, אז הוא יגיד – אבא שלי, זה מה שיקרה לך אם אתה מעשן, אז למה אתה מעשן?

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לשאול שאלה, זינה.

עאידה תומא סלימאן: יש לך מחשבות, את באופן אישי, לפעול?

עאידה תומא סלימאן: מה את עושה?

עאידה תומא סלימאן: עשית כבר משהו?

עאידה תומא סלימאן: אצלך בבית מעשנים?

<זינה קעדאן: בבית שלא לא מעשנים.

<זינה קעדאן: אבא שלי לא מעשן.

<זינה קעדאן: אמא שלי לא מעשנת.

עאידה תומא סלימאן: כשמגיעים אורחים שמעשנים, אתם נותנים להם לעשן בתוך הבית?

<זינה קעדאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: לא?

<זינה קעדאן: לא.

עאידה תומא סלימאן: יופי.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: אני הולכת לפי סדר הכניסה: מג'ד אל כרום הם האלופים השנה בתכנית הזאת.

עאידה תומא סלימאן: הם זכו בתכנית הארצית.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

<לואי מנאע: אני לואי מנאע ממג'ד אל כרום, כיתה ט', חטיבת הביניים מחמוד דרוויש, מג'ד אל כרום.

<לואי מנאע: אני מבית ספר גדול של 1,100 תלמידים.

<לואי מנאע: כל תלמיד הביא מהבית שלו 27 ק"ג קופסאות סיגריות וכל תלמיד היה חייב להביא קופסאות סיגריות.

<לואי מנאע: התחלנו לבנות בניין, מודל מקופסאות סיגריות בגובה של 20 מטרים - - -

עאידה תומא סלימאן: יעני מגדל.

<לואי מנאע: כן, מגדל, לבנות אותו כאילו על בניין של בני אדם.

עאידה תומא סלימאן: בצורה של בן אדם.

מסעוד גנאים: בצורת גוף האדם.

<לואי מנאע: כן.

<לואי מנאע: אנחנו תלמידים שמשפיעים על התלמידים.

<לואי מנאע: אנחנו מקבוצת עמיתים, כאילו תלמידים משפיעים על תלמידים.

<לואי מנאע: העברנו הרצאות, סרטונים, משהו כזה.

<לואי מנאע: אנחנו חוקרים, לומדים ואז נרתעים.

<לואי מנאע: גמרנו להרבה מורים מאצלנו להפסיק לעשן ואני היחיד שגרמתי לאבא שלי להפסיק לעשן אחרי 16 שנים.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

<לואי מנאע: אמרתי לו תחסוך את הכסף ללימודים שלי, ככה אתה שורף את הכסף.

<לואי מנאע: בסוף אנחנו הולכים לשרוף את המודל שלנו.

<לואי מנאע: נכתוב כתבה באינטרנט מבית הספר חטיבת הביניים מחמוד דרוויש, ששורף 6 מיליון שקלים – ומה זה יגרום לאנשים שיכנסו לכתבה.

<אחלאם סבע: אנחנו לא שורפים, בגלל שאנחנו בית ספר ירוק מתמיד.

עאידה תומא סלימאן: בדיוק חיכיתי שהוא יסיים כדי לשאול את השאלה הזו.

<אחלאם סבע: אני מכירה את הראש שלך, עאידה.

<לואי מנאע: אנחנו לא נשרוף אותו, אנחנו נהרוס אותו.

<לואי מנאע: כל התלמידים יהרסו אותו.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, מצויין.

<אחלאם סבע: או חשבנו לעשות איזו שהיא הלוויה, או איזו הפגנה בתוך הכפר שאנחנו עושים את זה בחגים.

<אחלאם סבע: ביום העישון העולמי אנחנו ניקח את המודל הזה ונעשה איזו הלוויה או משהו לגבי מה מזיק לנו.

<אחלאם סבע: לגבי הכסף, אל תדברו על כסף, זה הרבה כסף, זה מיליונים, זה ים של כסף שרק לוקחים את זה.

<אחלאם סבע: בכפר מג'ד אל כרום, שאנחנו החטיבה היחידה ואנחנו - - -

עאידה תומא סלימאן: אני ביקשתי לשמוע את התלמידים.

עאידה תומא סלימאן: אז אני אתן לך עוד דקה, כי אני צריכה לשמוע מהם ולסכם.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: דקה.

<אחלאם סבע: דקה לי או לו?

עאידה תומא סלימאן: לך.

עאידה תומא סלימאן: תסיימו.

עאידה תומא סלימאן: ביניכם.

<לואי מנאע: תגידי לה - - -

עאידה תומא סלימאן: אז תגיד, למה שהיא תגיד?

<לואי מנאע: אנחנו חשבנו שבכסף שאנחנו נחסוך מאנשים שמפסיקים לעשן, אנחנו יכולים לבנות בתי ספר, מסגדים.

<לואי מנאע: אנחנו יכולים לשפץ הרבה דברים בכפר שלנו או במגזר הערבי בכלל.

עאידה תומא סלימאן: מצוין.

עאידה תומא סלימאן: יעתיק אל עפייה.

מסעוד גנאים: רעיון טוב.

עאידה תומא סלימאן: אתם יכולים להוות דוגמא.

עאידה תומא סלימאן: בית הספר באשדוד.

<ליאת קליין: בית הספר קשת באשדוד.

<ליאת קליין: אנחנו השתתפנו בשתי תכניות עירוניות בנושא של מניעת עישון.

<ליאת קליין: תחרות ראשונה של עיצוב מיצג של חפיסת סיגריות, עם מסר שולל עישון.

<ליאת קליין: ניתן לתלמידים להסביר.

<ליאת קליין: אנחנו הצגנו גם משחק שהוא לא נמצא כאן כרגע, אחר כך אני אתן לתלמידה נוספת להסביר בקצרה את העיקרון של המשחק.

<אריאל גיימן: שלום לכולם.

<אריאל גיימן: קוראים לי אריאל ואני לומד בבית ספר קשת באשדוד בכיתה ו'.

<אריאל גיימן: כפי שאתם יכולים לראות על המיצג שלנו, יש אמא ובן.

<אריאל גיימן: הבן מנסה להגיע לאימו, אך עשן הסיגריות מפריע לו.

<אריאל גיימן: מטרת המיצג שלנו היא בעצם לעורר את מודעותם של ההורים המעשנים, להשפעת העישון הפאסיבי ועל הנזקים הנגרמים לילדיהם כתוצאה מכך.

<אריאל גיימן: כמו כן, מטרת המיצג היא גם להשוות בין הצורך הבסיסי הכי חשוב בחייו של הילד, שהוא אוויר נקי לנשימה, לבין הצורך הרגשי הכי חשוב בחייו, שהוא הקשר בין ההורה לילדו.

<ליאת קליין: בגלל זה המשפט: "אמא, אני זקוק לך כמו אוויר לנשימה", שיש את כפל המשמעות.

<אריאל גיימן: המסר בו בחרנו מופנה במיוחד לאימהות, כי אחרי הכל: אין כמו אמא בעולם, אבל אנחנו בטוחים ש - - -

עאידה תומא סלימאן: עם זה אני מסכימה.

מסעוד גנאים: אתה יצאת מזה.

עאידה תומא סלימאן: הוא למד את הלקח.

<אריאל גיימן: אבל אנחנו בטוחים שהוא יפעל וישפיע גם על אבות בדיוק באותה מידה.

מסעוד גנאים: יופי.

מסעוד גנאים: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להגיד שאני מתרגשת ממה שהציגו התלמידים.

עאידה תומא סלימאן: זה יכולה להיות דרך מאד טובה לשכנע.

עאידה תומא סלימאן: אני רואה שאת מצביעה.

עאידה תומא סלימאן: זה משהו שאי אפשר לסכם את הישיבה בלעדיו?

<עדנה פלג-אולבסקי: ממש.

עאידה תומא סלימאן: ממש ממש?

<עדנה פלג-אולבסקי: ממש.

עאידה תומא סלימאן: אז בבקשה, דקה.

<עדנה פלג-אולבסקי: כל הפעילות היפה הזאת היא שיתוף פעולה מאד יפה של שפ"י במשרד החינוך, האגודה למלחמה בסרטן ומשרד הבריאות.

עאידה תומא סלימאן: ממש אי אפשר היה לסכם את הישיבה בלי המשפט הזה.

<עדנה פלג-אולבסקי: לגמרי.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: שיבורכו כל המאמצים, אם זה של משרד החינוך, אם זה של האגודה, אם זה משרד הבריאות, החוקרים.

עאידה תומא סלימאן: כן?

עאידה תומא סלימאן: תמיד יש ברגע האחרון.

עאידה תומא סלימאן: שתי דקות, לא יותר.

<מחמוד מואסי: אני רוצה להודות לך עאידה.

עאידה תומא סלימאן: תגיד בבקשה את השם לפרוטוקול.

עאידה תומא סלימאן: מואסי מחמוד, בית הספר אלאנדלוס.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו באנו היום גם עם המנהלת, לתת לזה גם חוזקה וגם לתת לזה מעמד.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מחזקים אתכם, חברי הכנסת, גם חברינו מסעוד גניאם, גם אותך, יושבת ראש הוועדה, שעשית דיון על זה.

עאידה תומא סלימאן: זה נושא חשוב - בריאות הציבור בכלל, וגם בריאות הציבור הערבי במיוחד.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה לכם.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני מסכמת ואני חוזרת על הבקשה שלי לשני המשרדים, לספק לי את המידע שביקשתי תוך שבועיים, כדי לעמוד מקרוב על המאמצים ולחשוב איך אפשר באמת לקדם את הנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לציין שאני מאד מופתעת מהדלות במשאבים שמושקעים בנושא הזה מצד המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר להכריז על תכנית לאומית עם אפס תקציבים.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שנקרא בגדול מס שפתיים.

עאידה תומא סלימאן: אני לא רוצה להשתמש בשום מילה אחרת, אבל זה מביש, שמכריזים על תכנית לאומית מצד הממשלה ומשקיעים אפס כספים בזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא חושבת שבהרבה מהתכניות ובהרבה מההחלטות הממשלתיות, לרגע עובר בראש של מקבל ההחלטות שאפשר לעשות משהו עם תכנית לאומית באפס כספים, אבל כשזה כנראה נוגע לבריאות הציבור, זה אפשרי לחשוב בצורה כזו.

עאידה תומא סלימאן: מה שעוד חורה לי, שהמדינה עצמה והממשלה עצמה יודעת שהיא משקיע הרבה יותר אחר כך בטיפול בתחלואות של התופעות האלה והיה אפשר לחסוך לא רק בכספים, אלא גם כן בכאב של האנשים ובתודעה.

עאידה תומא סלימאן: אני מתפלאת ואני גם אבדוק ואמשיך את העניין של ההקצאה התקציבית למחלקה לבריאות הציבור.

עאידה תומא סלימאן: זה נשמע לי מאד הזוי שמורידים בזמן ובעידן שכולם מדברים על מודעות ועל בריאות הציבור, דווקא לחסוך בתקציב של המחלקה הזו ולהוריד אותה מ-6 מיליון למיליון אחד.

עאידה תומא סלימאן: אני מברכת על התכנית של רשת ערים בריאות בישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שהגיע הזמן אולי גם לעבוד יותר טוב במרכז השלטון המקומי להגיע ליותר וליותר ערים מעורבות בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: חבל לי שאין השקעה תקציבית גם כן בקידום תכנית כזו, אבל הכל קשור בזה.

עאידה תומא סלימאן: בכל הנושא של חקיקה – עלו כמה הצעות שאני הולכת לבדוק אותן, אבל אני חושבת שהגיע הזמן גם לחשוב על כך שהמדינה מרוויחה המון ממיסים על סיגריות.

עאידה תומא סלימאן: הגיע הזמן להחזיר לציבור ולהשקיע חלק מהתקציב הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני מודיעה עכשיו שכחברת כנסת וכיושבת ראש הוועדה הזו, אני אנסה לקדם את החקיקה הזו.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מקווה שעניין היותי מהאופוזיציה לא יעמוד בפני כמו בהרבה חקיקות שאני מנסה לקדם, ושהקואליציה תתפקח ותבין שצריך לעשות את זה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאד מודה לכולם, יעתיק אל עפייה, ואני נועלת את הישיבה.