הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 20, פרוטוקול מספר 40, 2016-06-14 10:00

תמר זנדברג: שלום לכולם ולכולן, בוקר טוב, ברוכות וברוכים הבאים לוועדת הסמים והאלכוהול של הכנסת.

תמר זנדברג: היום הדיון הזה מצוין לרגל שני ימים מיוחדים שמצוינים היום בכנסת, שניים מתוך שלושה.

תמר זנדברג: קודם כל זו הזדמנות לברך את יום החכם היומי שמתנהל היום בכנסת, כל מי שרוצה כאן בחוץ יש תערוכה.

תמר זנדברג: חברות וחברי כנסת בחרו חכם יומי והכנסת מציינת את היום הזה.

תמר זנדברג: אנחנו למעשה התכנסנו כאן לציון היום הבינלאומי ללא עישון ואני חייבת להגיד שהיום בכנסת מצוין עוד יום והוא היום למניעת התמכרויות להימורים.

תמר זנדברג: הוועדה הזו, כוועדה שעוסקת מצד אחד בהתמכרויות לחומרים, לסמים ולאלכוהול, ומצד שני בנזקים של החומרים האלה, בחינוך, במניעה, בהסברה וכל הדברים האלה, הימים האלה התחברו, למרות שהימורים זה לא חומר ולכן זה לא נכנס בתחום האחריות המיידי של הוועדה שלנו, לכן אנחנו נציין כאן את היום הבינלאומי למניעת עישון, אבל בכל זאת ראיתי לנכון לקשר בין הדברים מכיוון שבמסגרת הדיונים בוועדה אנחנו רואים כאן שהרבה מאוד מהנושאים שאנחנו עוסקים בהם, מקורם או התוצאה שלהם היא בהתמכרות.

תמר זנדברג: לכן רק רציתי לשים את הדברים בהקשר של שני הימים שמצוינים כאן בכנסת.

תמר זנדברג: נמצאים איתנו חברי הכנסת עבדאללה אבו מערוף, חברת הכנסת מירב בן ארי וחבר הכנסת חיליק בר, תודה שהצטרפתם, ואנחנו נתחיל מיד איתך, ד"ר יוסי הראל-פיש, המדען הראשי, הרשות למאבק בסמים ואלכוהול.

תמר זנדברג: יש לך נתוני סקר בינלאומי.

<יוסי הראל-פיש: האמת שאני כאן בעיקר בכובע שלי כחוקר הראשי של הסקר של ארגון הבריאות העולמי.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו מלווים בין השאר גם את הנושא של שימוש במוצרי טבק ועישון סיגריות ונרגילה כבר מתחילת שנות ה-90 להיום ואני אהיה קצר, כי הזמן קצר ובטח תרצו לשמוע הרבה אחרים.

<יוסי הראל-פיש: תמונת המצב העדכנית ביותר היא שמתחילת שנות ה-90 ועד היום יש ירידה מאוד יפה ועקבית בשיעור העישון בקרב בני נוער בישראל, אנחנו התחלנו עם שיעורים יחסית גבוהים בתחילת שנות ה-90 ומתחילת שנות ה-2000 הראשונות ועד היום, עד 2014, אנחנו רואים ירידה עקבית ממש לאורך השנים שכנראה זה פרי של התייחסות מאוד מערכתית של החברה הישראלית גם בתוך מערכת החינוך, כמובן בבתי הספר עם הטיפול המאוד אפקטיבי בנושא הזה, גם החקיקות שנעשו פה לגבי הגבלת אזורים בסביבה הפיזית.

<יוסי הראל-פיש: מה שקרה כתוצאה מהמסרים המאוד ברורים לאורך השנים זה שההתנהגות הזו הפכה מהתנהגות שהייתה אינית בקרב בני הנוער ושנוצר לחץ קבוצתי על ילדים לעשן, כי הם רצו להיראות קול כשהם באים לחבר'ה שלהם ולעשות מה שכולם עושים, ההתנהגות הזאת הפכה להיות אאוטית.

<יוסי הראל-פיש: כלומר אין היום לחץ קבוצתי על ילדים לעשן, כי דווקא רוב החברים שלהם לא מעשנים ובמקומות שהם הולכים להסתובב ולבלות לא נהוג לעשן.

<יוסי הראל-פיש: לכן הנושא הזה כנראה הוא חלק מהמארג שהביא לירידה של העישון.

תמר זנדברג: אתה מדבר רק על בני נוער וילדים או שאתה מדבר באופן כללי?

<יוסי הראל-פיש: קודם כל זה נכון באוכלוסייה כולה.

מירב בן ארי: כן, אבל תבדיל בין הערבי ליהודי.

<יוסי הראל-פיש: זה בנושא של עישון סיגריות.

תמר זנדברג: אתה מדבר על ירידה בעישון סיגריות בציבור הכללי?

מירב בן ארי: במגזר היהודי.

<יוסי הראל-פיש: יש ירידה בעישון סיגריות בשנים הללו בציבור הכללי והירידה - - -

תמר זנדברג: איך הירידה הזו נמדדת?

<יוסי הראל-פיש: ישנם מחקרים של משרד הבריאות.

תמר זנדברג: לא, אבל מה הפרמטרים?

תמר זנדברג: מספר האנשים שמעשנים?

תמר זנדברג: כמות הסיגריות שנמכרת?

<יוסי הראל-פיש: כן, האפידמיולוגיה של מספר האנשים שמעשנים, יש הגדרה של ארגון הבריאות העולמי, שסיגריה אחת בשבוע נחשב לאדם שהוא מעשן - - -

תמר זנדברג: וזה בסקר?

תמר זנדברג: זה דיווח עצמי?

<יוסי הראל-פיש: כן, זה דיווח עצמי, זה סקר מב"ת למשל של משרד הבריאות, שמראה את הירידה הזו גם במשך השנים.

<יוסי הראל-פיש: אני עוסק בתחום של הנוער והבוגרים הצעירים ואנחנו רואים בצורה מאוד עקבית את הירידה.

תמר זנדברג: אתה יכול להראות לנו במספר פחות או יותר במה מדובר?

תמר זנדברג: מכמה לכמה ואיזה אוכלוסייה?

<יוסי הראל-פיש: כן.

<יוסי הראל-פיש: רק לגמור את המשפט - - -

תמר זנדברג: כיוון שהבאת מצגת והבאת נתונים, אנחנו רוצים לכבד אותך ולצפות בנתונים באופן שלא נגיד סתם ירידה, אלא של כמה, ממה למה.

תמר זנדברג: אז בואו בינתיים נעבור לנציג משרד הבריאות.

תמר זנדברג: אני מבינה שנציג הרשות יספק לנו בעיקר נתונים שנוגעים לנוער וצעירים.

תמר זנדברג: אם תוכל אתה לתת לנו את נתוני משרד הבריאות בנוגע לאוכלוסייה הכללית.

תמר זנדברג: אם תוכל להציג את עצמך לפרוטוקול.

<חיים גבע-הספיל: חיים גבע-הספיל, מרכז בכיר של נושא העישון במשרד הבריאות.

<חיים גבע-הספיל: שר הבריאות מפרסם דוח שנתי לקראת היום הבינלאומי ללא עישון, לקראת ה-31 במאי, זה מבוסס על חוק חובת הדיווח ויש שם דיווח על שיעורי העישון באוכלוסייה הכללית, בקרב בני נוער, בצה"ל, פעילות של גופים ממשלתיים ואחרים בנושא העישון, לגבי חקיקה שנעשתה בתחום, לגבי האכיפה של החוק ובשנים האחרונות יש גם נתונים לגבי הגמילה מעישון בארץ, הוצאות של חברות הטבק על פרסומות לעידוד העישון בישראל והיבטים כלכליים שונים, של כל מיני אינדיקטורים כלכליים, שנותנים השלמה של התמונה לגביה השינוי בעישון בישראל, למשל הכנסות המדינה ממסים על טבק, יבוא של סיגריות או טבק.

תמר זנדברג: מה שיעור העישון, איך הוא השתנה לאורך זמן?

<חיים גבע-הספיל: שיעור העישון בישראל נכון להיום עומד על 19.7% באוכלוסייה הכללית.

תמר זנדברג: וכמה הוא ירד בעשר שנים, עשרים שנה?

<חיים גבע-הספיל: בשנות ה-80 היינו ב-45% בקרב גברים ו-30% בקרב נשים, היום בממוצע לפי מין, 26% מהגברים ו-13% מעשנים ומעשנות, כשיש הבדל בין המגזר היהודי לערבי, בערבי זה יכול להגיע בקרב הגברים הערבים ל-43.9% לעומת 22% בגברים היהודים.

תמר זנדברג: 43.9% מהגברים הערבים היום מעשנים?

<חיים גבע-הספיל: היום, לעומת 22% בקרב הגברים היהודים.

<חיים גבע-הספיל: בקרב נשים המגמה היא הפוכה, זה 15% בקרב נשים יהודיות לעומת 6.7% בנשים ערביות.

<חיים גבע-הספיל: אלה שיעורי העישון באופן כללי.

<חיים גבע-הספיל: לגבי סיגריות, אנחנו רואים שיש ירידה בצריכת הסיגריות לנפש, ירידה בכמות הסיגריות שמייבאים לארץ, כי עיקר הצריכה בארץ היא מיבוא, לעומת זאת אנחנו כן רואים, וזו בעיה שאנחנו מכירים וגם ברשות מכירים ויש החלטת ממשלה לגביה, שזה הנושא של טבק לגלגול עצמי.

<חיים גבע-הספיל: צורת המיסוי של סיגריות היא שונה מצורת המיסוי של טבק לגלגול עצמי.

<חיים גבע-הספיל: בסיגריות יש מס קצוב ומס אחוזי, שהוא גם בהתאם למחיר, בטבק לגלגול יש רק מס קבוע והמס הקבוע, בסך הכול יוצא שהוא יותר זול מסך המס שיש על סיגריות.

<חיים גבע-הספיל: אנחנו רואים הרבה מאוד מעבר מסיגריות בחפיסות לגלגול עצמי.

<חיים גבע-הספיל: הכמויות של טבק לגלגול עצמי כמעט מכפילות את עצמן מדי שנה, זה כבר עלייה של משהו כמו 6,000% בשנים האחרונות.

תמר זנדברג: כמויות הטבק לגלגול עצמי מכפילות את עצמן מדי שנה?

<חיים גבע-הספיל: כן, עלייה של קרוב ל-6,000% בשנים האחרונות.

<חיים גבע-הספיל: זה הגיע מעשרות והיום אנחנו מגיעים לקרוב ל-550 טון בשנה בגלל הפער הזה של המיסוי.

<חיים גבע-הספיל: הפער הזה במיסוי, המשמעות שלו שאם מדיניות המיסוי נועדה לגרום למניעת עישון בצעירים ולעודד מבוגרים להפסיק לעשן אנחנו רואים שמדיניות המיסוי גורמת פשוט למעבר מצריכה של סיגריות בחפיסות לגלגול עצמי.

<חיים גבע-הספיל: יש פה אובדן של הכנסות המדינה ממסים, אל"ף, אובדן מאוד גדול, אנחנו מדברים על מאות מיליוני שקלים בשנה כתוצאה מהמעבר הזה וזה גם לא משיג את המטרה הבריאותית שלו, שזה ליצור איזה שהוא לחץ ולעודד הפסקת עישון, פשוט משנים את העדפות הצרכן.

תמר זנדברג: אתה אומר שמשנות ה-80 ועד היום הייתה ירידה דרמטית בשיעור המעשנים באוכלוסייה ועם זאת אתה אומר שהרבה מהמאמצים שלנו, במיוחד המאמצים המיסויים בעצם מעבירים אנשים מסיגריות לטבק לגלגול, אז איפה נמדדת הירידה?

תמר זנדברג: יש גם ירידה כללית?

<חיים גבע-הספיל: כן, קודם כל יש ירידה בשיעורי העישון, זה אנחנו רואים בסקרים, 'האם אתה מעשן, כן או לא?

<חיים גבע-הספיל: מדי יום או מדי פעם?

<חיים גבע-הספיל: ' ואנחנו רואים שיש ירידה בשיעור המעשנים, באחוז שלהם באוכלוסייה, זה מוכר.

<חיים גבע-הספיל: במקביל אנחנו רואים ירידה מאוד משמעותית ביבוא הסיגריות, בצריכת הסיגריות, גם פר בן אדם וגם ברמה הלאומית ובכמות היבוא בפועל.

<חיים גבע-הספיל: אבל מה שאנחנו עדיין רואים במקביל, איזה שהיא מגמה שהיא הפוכה, שזה עלייה ביבוא טבק לגלגול - - -

תמר זנדברג: כאילו איזה שהיא מגמת תיקון, שהיא לא כמובן משלימה את מלוא הירידה - - -

<חיים גבע-הספיל: היא לא יכולה להסביר את הירידה בשיעור המעשנים, יש ירידה בשיעור המעשנים ובשיעור העישון ועדיין יש מגמה הפוכה מסוימת של טבק לגלגול שהיא כן משמעותית, בגלל שזה מוצר עתיר מס.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר לך, גברתי יושבת הראש, שהיה קמפיין נגד כחלון שלא יעלה את המיסוי 'אל תיגע לי בגלגול', היה קמפיין מאוד גדול בגלל שיש שוני במס בין סיגריות לטבק לגלגול והייתה החלטה לא לפגוע ולא להעלות את המיסוי, בגלל שאנחנו יודעים שיש ירידה בעישון סיגריות.

מירב בן ארי: במדינת ישראל בכלל יש ירידה משמעותית, גם קמפיין בריאותי, גם חקיקה.

מירב בן ארי: לכן מתוך דאגה לאותן שכבות חלשות, שהיום הסיגריות יקרות להם ולכן הם קונים את הגלגול הוחלט כרגע לא לעשות את המיסוי הכפול על הגלגול.

איציק שמולי: דואגים לכיס, אבל לא דואגים לבריאות.

מירב בן ארי: לא, קודם כל אנחנו דואגים לבריאות.

מירב בן ארי: ראית את הקמפיין שהיה?

מירב בן ארי: זה היה קמפיין מכוון, חברתי.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: תודה, גברתי יושבת הראש.

דב חנין: אני בהחלט בעד מיסוי גם על סיגריות וגם על טבק, אבל אנחנו צריכים להיות מאוד ריאליים לגבי האפקט האמיתי של הדברים האלה.

דב חנין: אנחנו רואים גם תופעה, ואני רואה אותה בהרבה צער, אני רואה אותה בהרבה כאב, של אנשים שהאמצעים שלהם מאוד מאוד מוגבלים, אבל הם עדיין ממשיכים לקנות סיגריות למרות שבעצם הם מוותרים על דברים יותר חשובים, הרבה יותר חשובים מבחינת ניתוח אובייקטיבי.

עבדאללה אבו מערוף: אפילו על תרופות מוותרים.

דב חנין: ואפילו על תרופות, בוודאי כשמדובר לפעמים במשפחה אז אותו מעשן מוכן לוותר על דברים ששייכים לבני המשפחה האחרים, אם זה ילדים או בני משפחה אחרים, ובלבד שהוא יוכל להמשיך לעשן.

דב חנין: אני אומר את הדברים כי אנחנו צריכים להבין שמנגנונים כלכליים הם מנגנונים מאוד מוגבלים בסופו של דבר.

דב חנין: כמובן צריך להשתמש בהם, אני לגמרי לא נגד, אבל צריך לעשות את זה בהרבה מאוד תבונה ולשלב את זה עם הערכה הרבה יותר רחבה שמנסה להבין בסופו של דבר למה אנשים מעשנים.

דב חנין: זו הרי שאלת השאלות.

דב חנין: אז אנחנו יודעים כמובן על מנגנוני ההתמכרות הכימית שיש בסיגריות ובניקוטין וכדומה, אלה הם דברים ידועים, אבל זה לא הכול.

דב חנין: יש גם מנגנונים חברתיים, יש גם צרכים חברתיים שאיתם אנחנו צריכים להתמודד ונדמה לי שבהם אנחנו משקיעים פחות מדי.

דב חנין: אני מאוד מעריך את הירידה בעישון שקיימת, אבל אני חושב שאנחנו צריכים להגיע ליותר.

דב חנין: ואני רואה גם מגמות הפוכות, לא כאיזה משהו מחקרי, אבל אני רואה אצל צעירים, בשכבות של אנשים צעירים, אני רואה מגמה של כן לעשן והיא מגמה שבהחלט קיימת.

דב חנין: אנשים מרגישים את הדבר הזה כמספק להם איזה שהוא צורך, איזה שהוא מענה, אולי מענה חברתי ואני חושב שאנחנו, מול ההיבטים החברתיים והפסיכולוגיים האלה, צריכים לרכז הרבה הרבה יותר מאמצים ממה שאנחנו עושים עכשיו.

תמר זנדברג: תודה, חבר הכנסת דב חנין.

דב חנין: אולי עוד משפט אחרון, גברתי יושבת הראש.

דב חנין: אני מאוד מברך על הדיון הזה, במיוחד בוועדה הזו, ואני חושב שהוא דיון מאוד מאוד טבעי.

דב חנין: הוועדה שעוסקת בסמים ובאלכוהול בכנסת מתעסקת בהרבה נושאים ועושה עבודה חשובה גם כדי אולי קצת לבצע מודרניזציה של ההתייחסות שלנו לכל מיני סוגים של חומרים שאנשים משתמשים בהם, אבל אנחנו פחות מדי מבינים שעישון וסיגריות זה סם וזה סם מסוכן, אגב יותר מסוכן מאשר דברים אחרים שאנחנו חושבים שהם סם מסוכן.

תמר זנדברג: לפחות יותר ממכר, זה בטוח.

דב חנין: יותר ממכר וגם אולי יותר מסוכן, לפחות מבחינת הנתונים שאנחנו מכירים.

דב חנין: אני מציע לך, גברתי יושבת ראש הוועדה, מעבר לדיון שלנו היום, למקד מאמץ בתחום הזה.

דב חנין: בואו נהיה יותר רציונליים בכל ההתייחסות שלנו לסוגיה ובאמת נילחם בדברים שגורמים לנזקים בריאותיים מוכחים לחיים ולבריאות של בני אדם על חשבון לפעמים פחות לשים דגש על דברים שאולי מבחינה תרבותית נחשבים ללא בסדר, אבל אולי הנזקים שלהם קצת פחות גדולים.

תמר זנדברג: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין, זאת בהחלט המטרה.

תמר זנדברג: אני מודה שלדעתי זה הדיון הראשון, אם אני לא טועה, שהוועדה הזו מקיימת בנושא עישון וסיגריות, אבל כששמעתי שהיום המיוחד הזה מצוין בכנסת אז באמת היה לי מאוד חשוב לנצל את ההזדמנות, בדיוק בכיוון שאתה מציין.

תמר זנדברג: אני חוזרת אליך, אם תוכל רק להשלים לנו מבחינת הנתונים את הנתון של מה הכנסות המדינה ממיסוי על סיגריות וטבק בשנה ואז אנחנו נעבור, אני כן רוצה להמשיך בכיוון שהתחיל חבר הכנסת דב חנין כדי לראות מה המקורות לזה.

תמר זנדברג: אנחנו באמת לא רוצים להגיע למצב שבו כל מה שעשינו בהכבדת המיסוי זה פשוט הכבדת המיסוי ובמיוחד על השכבות המוחלשות, אנחנו רוצים שגם למדיניות המיסוי תהיה השפעה על התנהגות.

תמר זנדברג: אני מניחה, באופן כללי, מידיעה ציבורית ואפילו משיעורי הכלכלה, יש את המנגנון הזה שזה עובד עד גבול מסוים.

תמר זנדברג: כלומר אפשר להכביד את המיסוי, זה ישפיע על התנהגות עד נקודה מסוימת, מנקודה מסוימת זה פשוט יהיה הכבדת מיסוי כלכלי ונטל על השכבות החלשות שלא תהיה להן ברירה.

<חיים גבע-הספיל: אני אתייחס לזה.

<חיים גבע-הספיל: לפי כל ההערכות אנחנו עוד מאוד רחוקים מהנקודה הזאת שבה המיסוי יפסיק להשפיע על ההתנהגות.

<חיים גבע-הספיל: המיסוי נחשב כאמצעי יעיל ביותר לצמצום העישון, בתנאי שהוא בא באמת עם מכלול של דברים אחרים, למשל שיפור בסיוע לגמילה מעישון, מניעה, העלאת מודעות בציבור, הגבלת עישון במקומות ציבוריים, הפסקת כל הלחץ הנגדי מצד תעשיית הטבק שמשקיעה עשרות מיליונים בשנה בפרסומות וקידום למעשה של העישון, קשר מאוד חזק עם אגודות הסטודנטים בימי סטודנטים, מתחמי וי.

<חיים גבע-הספיל: איי.

<חיים גבע-הספיל: פי וכל הפעילות הכי נחשבת, האטרקציות הכי מגניבות הן של נציגים של תעשיית הסיגריות, שיש להם חוזים ארוכי טווח עם אגודות סטודנטים.

<חיים גבע-הספיל: זה מנגנון שלוחץ ומשקיע עשרות מיליונים בשנה לכיוון ההפוך.

<חיים גבע-הספיל: אני חייב להגיד שהתקציב של משרד הבריאות במניעת עישון הוא מאוד מאוד נמוך, הוא אפילו לא מגיע למיליון בשנה.

<חיים גבע-הספיל: הסיוע של משרד הבריאות בגמילה מעישון, לצורך העניין סל התרופות מתקצב 6 מיליון שקלים לגמילה מעישון, 6 מיליון שקלים כשהכנסות המדינה ממסים על סיגריות הם מעל ל-6 מיליארד שקלים.

תמר זנדברג: הכנסות המדינה ממסים כל שנה 6 מיליארד שקלים?

<חיים גבע-הספיל: משקי הבית בישראל מוציאים 8.1 מיליארד שקלים בשנה על סיגריות, שזה יותר מאשר על כל חלב ומוצריו, כל משקי הבית על חלב ומוצריו ורק המעשנים מוציאים 8.1 והכנסות המדינה מתוך זה הם סדר גודל של 6 מיליארד שקלים כשבסל התרופות לגמילה מעישון מושקע 6 מיליון שקלים, למניעה דרך משרד הבריאות אולי מיליון.

תמר זנדברג: ה-6 מיליון זה סך הכול או רק מתקציב משרד הבריאות?

<חיים גבע-הספיל: אני מדבר כרגע על טכנולוגיות לגמילה מעישון בסל התרופות.

<חיים גבע-הספיל: תוסיפי לזה אולי מיליון בשנה, גם לא, על מניעה.

תמר זנדברג: אני מבינה שיש תקציב גם פרטי, מחברות תרופות ודברים מן הסוג הזה, שמושקע בגמילה?

<חיים גבע-הספיל: יש חברות תרופות שיש להם תרופות מרשם בגמילה, משום שהן נמצאות בסל והן גם מעודדות את הגמילה, אבל - - -

תמר זנדברג: נמסר לי שיש חברות תרופות שמממנות עבור קופות החולים מרכזי גמילה או דברים מן הסוג הזה.

<חיים גבע-הספיל: מה שמתוקצב בסל התרופות זה סדנאות גמילה מעישון, רק הסל אומר מה זה בדיוק סדנה.

<חיים גבע-הספיל: מה שתוקצב, כשזה נכנס לסל ב-2010, תקצבו את זה בערך ב-1,000 שקלים עבור כל מעשן והעריכו 6,000 אנשים בשנה שישתמשו בטכנולוגיה, אז משרד הבריאות שם 6 מיליון שקלים, המדינה בסל התרופות, ואמרה זה לגמילה מעישון.

<חיים גבע-הספיל: בפועל, אם העריכו שיהיו 6,000 היום אנחנו יודעים על 25,000 בשנה.

<חיים גבע-הספיל: זאת אומרת אז התקציב היה 6 מיליון, אם היום היינו עומדים באותו מצב היינו לכאורה צריכים לשים 25 מיליון.

<חיים גבע-הספיל: אבל הקופה מחויבת לתת את זה.

מירב בן ארי: מה האפקטיביות של הסדנאות האלה?

<חיים גבע-הספיל: אני אגיד.

<חיים גבע-הספיל: הסדנאות של הגמילה מעישון, ראינו שהשנה לראשונה גם יש ירידה במספר המשתתפים בסדנאות גמילה, יש 25,000 בשנה בכל הקופות ביחד, שיעורי הצלחה אחרי שנה סדר גודל של 50%, שזה מאוד יפה בהשוואה לעולם, נחשב יחסית גבוה, אבל בערך מתוך מיליון מעשני סיגריות ומתוך חצי מיליון - - -

תמר זנדברג: אחרי שנה, וממשיכים לעקוב אחרי זה גם אחרי שנתיים-שלוש?

<חיים גבע-הספיל: אני מדבר על אחרי שנה.

<חיים גבע-הספיל: מעבר לשנתיים, קשה להגיד שזה היה בגלל שהסדנה לא טובה או לא יעילה.

<חיים גבע-הספיל: אנחנו מודדים בדרך כלל בסיום הסדנה, שנמשכת כחודשיים, מודדים אחרי שלושה חודשים, חצי שנה, שנה, זה המדד המקובל בספרות, ומעבר לשנה פחות רלוונטי, אבל גם יש מדידות אחרי זה.

<חיים גבע-הספיל: אני רק אומר, בסופו של דבר אנחנו מגיעים ל-2.5% מכלל המעשנים בסיוע לגמילה מעישון, נכון להיום, ואנחנו יודעים שלפחות 50% אם לא 70% מביעים רצון להפסיק לעשן, כלומר צריכים יותר סיוע.

<חיים גבע-הספיל: אז עכשיו התחלנו בפרויקט משותף עם האגודה למלחמה בסרטן והדסה, זה עכשיו יצא לחיילים, לכבוד היום ללא עישון, פרויקט 'סמס-הפסק', סיוע בגמילה מעישון לא בקבוצה, אלא דרך מסרונים, שזה מוכח גם כמשהו יעיל.

<חיים גבע-הספיל: מה שאת שאלת, על מוקד טלפוני לגמילה מעישון, אז יש חברת תרופות שסייעה גם למכבי וגם לכללית להקים מוקד טלפוני לגמילה מעישון, שהוא הרבה יותר נגיש, הוא מאוד נכון, זה אמצעי מאוד מאוד נפוץ בעולם, הרבה יותר חסכוני וזול, כי בכל שעה, מכל מקום, פריפריה חברתית ותרבותית וגיאוגרפית והכול, אתה יכול להתקשר ולקבל יועץ דרך הטלפון, הפרוטוקול זה בדרך כלל שישה מפגשים כאלה לאורך זמן, כמו סדנה, רק באופן אישי, הרבה יותר אינטימי, לא מחייב קבוצה, לשתף.

<חיים גבע-הספיל: זה לא מתאים לכולם, לא מתאים לרוב, ככל הנראה.

תמר זנדברג: וזה חינם עבור המטופל?

<חיים גבע-הספיל: בקופת חולים נותנים את זה חינם, אבל זה בעצם לא מתוקצב בסל, זה על חשבון הקופה ולכן הקופות היום - - -

תמר זנדברג: זה לא חלק מאותם 6 מיליון שקלים שנמצאים בסל.

<חיים גבע-הספיל: לא, התקצוב היה למה שהיה אז, שזה היה סדנה קבוצתית והטיפול התרופתי במשולב, והקופות עושות את זה כי זה נכון להם, כלכלי להם, כדאי, אבל זו בעיה מאוד קשה תקציבית היום.

<חיים גבע-הספיל: אנחנו יודעים שהקופות לא בעודף תקציבי ולכן כל שנה זה עולה על הפרק כמועמד לצמצום או לביטול כי זה לא מחויב, זה משהו אקסטרה.

<חיים גבע-הספיל: הוא מאוד נכון, מאוד יעיל, אבל הוא לא מתוקצב.

<חיים גבע-הספיל: התקציב הוא לא גדול, אפשר לעשות משהו לאומי, גם לא נכון לעשות את זה כל קופה, דרך אגב, זה צריך להיות משהו אחד לאומי, זה ההמלצה העולמית, החד משמעית, שיהיה לאומי, ללא קשר לשייכות לקופה, כי לאומית או מאוחדת, שהן קופות קצת יותר קטנות, לא כלכלי להם להקים מוקד טלפוני, עם כל התשתית של התוכנה והטלפונים והיועצים, עדיף שזה יהיה אחד לאומי, זה יכול לתת מענה, להכפיל בקלות את מספר המשתמשים בגמילה לעישון, היעילות של זה היא מאוד מאוד טובה, בדומה לסדנאות, והעלויות הן הרבה יותר נמוכות.

תמר זנדברג: שאלה אחרונה, לגבי הקשר שלכם כמשרד בריאות עם חברות הסיגריות והטבק.

תמר זנדברג: הרי יש פיקוח, ואני מניחה שהאזהרות שכתובות על קופסאות הסיגריות הן אזהרות מטעם משרד הבריאות, ברגולציה של משרד הבריאות, איך עובד מנגנון הרגולציה?

תמר זנדברג: מי קובע קודם כל מה יהיה כתוב על הקופסאות, באיזה גודל, מה לא יהיה מצוין שם, מה מותר ומה אסור מבחינת פרסום.

תמר זנדברג: ציינת את אותם שיתופי פעולה עם אגודות הסטודנטים וכו', האם יש על זה איזה שהוא פיקוח?

תמר זנדברג: יש על זה רגולציה?

תמר זנדברג: בעצם מה שאתה אומר זה שביד אחת אנחנו, כמדינה, פועלים להוריד את מספר המעשנים, על הקושי החברתי כלכלי שדיברנו עליו כרגע, אבל ביד השנייה יש תעשייה שפועלת כל הזמן להכניס מעשנים חדשים למעגל העישון.

תמר זנדברג: אז נניח שנשאיר את המעשנים האלה הקיימים ונשקיע את אותם מאמצי גמילה למי שמעוניין וכו', וגם לרבות אותו שיעור אולי קטן שתמיד יישאר, אבל אם רק לא נאפשר את אותה כניסה חדשה אז - - -

מירב בן ארי: איך בעצם אנחנו היום מונעים כניסה של מעשנים חדשים?

מירב בן ארי: כי את אלה שכבר בפנים, אז עכשיו אנחנו באמת מנסים דרכי טיפול, תלוי איזה קופה, יש קופה שנותנת יותר, יש קופה שנותנת פחות, השאלה איך אתה מונע את הדור החדש.

מירב בן ארי: גם בוועדת החינוך שהייתה פה לפני כן, דיברו כאן תלמידים ומאוד מאוד הרשימו אותנו, על הפעילות שלהם, עזבי את מה שבית הספר עושה, מה שהם עושים, שזה יפה.

מירב בן ארי: אתה רואה דבר כזה קורה בקמפוס, נגיד?

תמר זנדברג: לא רק זה, עזבי את הפעילות נגד, למשל את שומעת שבשבוע פתיחת שנה באוניברסיטאות, בין האוהלים של חברות הסלולר והבנקים, שרוצים לשכנע את הסטודנטים, אוהל שמחלק סיגריות בחפיסות הקטנות האלה לסטודנטים.

מירב בן ארי: כן, גם באירועי תרבות.

עבדאללה אבו מערוף: תרבותיים.

<חיים גבע-הספיל: אני אתייחס.

<חיים גבע-הספיל: יש שני חוקים מרכזיים שקשורים לעישון, אחד זה החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים והשני זה חוק הגבלת הפרסומת והשיווק של מוצרי טבק והוא נוגע לכל הרגולציה על פעילות של תעשיית הטבק.

תמר זנדברג: החוק הזה הוא גם בפיקוח שלכם של משרד הבריאות?

<חיים גבע-הספיל: הוא חוק משנת 73', הוא תחת משרד הבריאות ויש תקנות מכוח החוק.

<חיים גבע-הספיל: לצורך העניין האזהרות על הסיגריות או איך החפיסות נראות, התיקון האחרון היה בשנת 2004, בתקנות, יש 12 נוסחי אזהרה שצריכים להופיע, אחד מתוך ה-12, באופן רנדומלי על החפיסות, מקדימה, מאחורה, עברית וערבית, 30% משטח החפיסה.

<חיים גבע-הספיל: סוג האזהרה הזאת אצלנו נחשב הנמוך ביותר מבחינת יעילות.

<חיים גבע-הספיל: זה הדרישה המינימלית, הסטנדרט הכי נמוך שיש בארגון הבריאות העולמי.

<חיים גבע-הספיל: מה שהיום מקובל, אוסטרליה מובילה את זה, זה כבר נכנס לתוקף בצרפת, בבריטניה, יש עוד רשימה של מדינות שעומדות עכשיו בתהליכי חקיקה, זה נקרא חפיסות אחידות.

<חיים גבע-הספיל: השלב הבא אחרי האזהרות הרגילות שלנו עם טקסט, זה אזהרות עם תמונות, התמונות שמציגות את נזקי העישון.

<חיים גבע-הספיל: זה יכול להיות מסרים בריאותיים, כלכליים, חברתיים, סביבתיים, העיקר איזה שהוא מסר והתמונה היא הרבה יותר יעילה.

<חיים גבע-הספיל: בערך 80 מדינות בעולם מיישמות את זה וזה הרבה יותר יעיל מאזהרות טקסטואליות.

<חיים גבע-הספיל: היום האיחוד האירופי, החקיקה המחייבת של כל האיחוד, זה על 65% משטח החפיסה לשים תמונות, מקדימה ומאחורה, עם תמונות.

<חיים גבע-הספיל: מה שקורה במדינות היותר מתקדמות - - -

יחיאל חיליק בר: יש לך נתונים על כמה זה באמת משפיע?

מירב בן ארי: התמונות האלה, זה מזעזע.

יחיאל חיליק בר: בין תמונה לסתם כיתוב.

<חיים גבע-הספיל: ההשפעה של התמונות, ככלל, זה עוזר, אל"ף, במניעת עישון בבני נוער, זה מפחית את כמות הסיגריות שהמעשן מעשן, זה מעלה את המודעות שלו לנזקי העישון וזה מעלה את הפנייה לגמילה מעישון.

<חיים גבע-הספיל: ודבר, אולי לא פחות חשוב, זה לא עולה כסף למחוקק, כי החפיסות צריכות לצאת ככה שאתה תחשוב שהחפיסה, המעשן נוגע בה בערך 7,200 פעם, הוא מעשן נגיד 20 סיגריות ביום, תכפיל את זה בשבוע, בחודש, בשנה, כל פעם שהוא נוגע זו פרסומת שהוא רואה מול העיניים על נזקי העישון.

<חיים גבע-הספיל: זה מאוד יעיל, זה מאוד נכון.

<חיים גבע-הספיל: היה מהלך חקיקה.

<חיים גבע-הספיל: אלה החפיסות עם התמונות.

<חיים גבע-הספיל: השלב המתקדם יותר זה חפיסות אחידות, שזה אומר לאסור על חברות הסיגריות בכלל לשים לוגו או מיתוג וכל הצבעים שיש על החפיסה, כל החפיסות נראות תלבושת אחידה.

<חיים גבע-הספיל: ככה זה באוסטרליה - - -

יחיאל חיליק בר: למה זה מרתיע?

<חיים גבע-הספיל: זה קיים באוסטרליה, זה קיים בבריטניה, זה עבר בית משפט - - -

יחיאל חיליק בר: אבל מה זה משנה למעשן?

יחיאל חיליק בר: אם הוא יודע שזה מלבורו, מה זה משנה?

<חיים גבע-הספיל: אז קודם כל מסתבר שזה משפיע, כי זה מעלה מאוד את הפנייה לגמילה מעישון, זה מפחית את כמות הסיגריות שמעשנים, זה מרתיע צעירים, זה העצמה של התמונה.

יחיאל חיליק בר: למה?

יחיאל חיליק בר: מה מרתיע בזה שאין לוגו?

<חיים גבע-הספיל: כי כשהמעשן רואה את המשולש - - -

תמר זנדברג: חלק מהעישון זה המותג, הלוגו, מלבורו, תנו לגבר.

יחיאל חיליק בר: לא כשאתה מכור ממש.

<חיים גבע-הספיל: לא, אני איתך, זה לא מה שבהכרח יעזור למעשן, אבל זה כן מאוד מאוד יעזור למנוע מהצעירים להתחיל לעשן, כי החפיסה היא כבר חפיסה מותאמת, זו פשוט חפיסה אחידה בצבע מאוד מגעיל, שנחשב הכי מגעיל בעולם, הצבע הזה, דרך אגב, יש עכשיו כתבות ו - - -

תמר זנדברג: איזה צבע זה?

מירב בן ארי: משהו דוחה.

<חיים גבע-הספיל: קוראים לזה פנטון 443C, זה צבע שקצת דומה, לצערנו, למדי זית, מדי ב', לא רחוק משם.

מירב בן ארי: למרות שדרך אגב, שתי האופציות שאמרת עכשיו לא ימנעו את המעבר לטבק המגולגל - - -

<חיים גבע-הספיל: הם יכולים מאוד לעזור להפסיק ויעזרו במיוחד לצעירים, שזה מה שחשוב לנו, הצעירים.

<חיים גבע-הספיל: המעשן ימשיך לקנות ויעשן את המותג שלו, אנחנו לא מתערבים לו במותג, אנחנו כן מתערבים במראה.

<חיים גבע-הספיל: אם המראה משפיע, שם אנחנו צריכים להיות.

מירב בן ארי: אבל התחלת להגיד על החוק שעל הקופסאות.

<חיים גבע-הספיל: כן, אז החוק קובע את האזהרות בריאות והיה מהלך חקיקה ממשלתי.

<חיים גבע-הספיל: יש החלטת ממשלה על תכנית לאומית, מ-2011, בזמנו זה היה סגן השר ליצמן שהוביל אותה.

<חיים גבע-הספיל: החלנו עליה רציפות תחת השרה יעל גרמן ואז בוועדת הכלכלה, בעקבות הרבה מאוד לחץ, לובי של תעשיית הטבק, הייתה עצירה של תהליך החקיקה והוא נפל יחד עם הממשלה וכיום משרד הבריאות לא מקדם את הסימון עם חפיסות, לא עם תמונות ולא עם חפיסות אחידות, למרות שהסעיף הספציפי של חפיסות אחידות עבר ברוב של 6 נגד 1 בוועדה.

<חיים גבע-הספיל: זאת אומרת היינו כבר בשישה דיונים בוועדת הכלכלה, בהכנה לקריאה שנייה ושלישית, אישרנו כבר קרוב ל-60%-70% מהחוק - - -

תמר זנדברג: בנושא של החפיסות האחידות?

<חיים גבע-הספיל: כולל חפיסות אחידות שאושר.

<חיים גבע-הספיל: בדיון אחרי זה, בעקבות לחץ - - -

תמר זנדברג: מתי זה היה?

<חיים גבע-הספיל: ב-2014, אני יכול להעביר לכם את כל הזמנים, כולל חפיסות אחידות.

מירב בן ארי: את מסתכלת עליי?

מירב בן ארי: את היית שם, אני לא הייתי.

<חיים גבע-הספיל: הסעיפים הספציפיים אושרו, אבל החוק כולו נפל.

<חיים גבע-הספיל: דרך אגב, הסעיף הזה, עשו עליו רביזיה והפילו אותו דיון אחד אחרי שהוא אושר, אבל כל החוק עצמו נפל.

<חיים גבע-הספיל: כרגע משרד הבריאות עדיין לא התקדם מחדש עם החוק, צריך עבודת מטה.

<חיים גבע-הספיל: מה שהשר יחליט שהוא מעוניין לקדם זה מה שהמשרד יקדם.

<חיים גבע-הספיל: כרגע אין חוק על הפרק.

תמר זנדברג: אני מבינה שהשר ברגעים אלה ממש נמצא בוועדת העבודה והרווחה.

<חיים גבע-הספיל: אני צריך ללכת ללוות אותו שם, אז אני מתנצל.

תמר זנדברג: אוקיי, אז אנחנו גם נעביר לו מסר באמצעותך.

תמר זנדברג: שאלה אחרונה ממש ממש, הרכיבים של הסיגריה.

<חיים גבע-הספיל: אין לנו שום בקרה, שום מידע, שום דרישה על מידע.

<חיים גבע-הספיל: חלק מתהליך החקיקה היה לדרוש חובת דיווח על תכולה ורכיבים ופליטה, כדי לפחות שיהיה לנו מידע על מה המעשן מכניס לריאות.

תמר זנדברג: חלק מאותה חקיקה הייתה דרישה לפרסום על החפיסה?

<חיים גבע-הספיל: הייתה גם דרישה לחובת דיווח על התכולה.

<חיים גבע-הספיל: מה לרשום על החפיסה, זה אנחנו נגדיר, כי יש רשימה של 4,000 חומרים, 3,000 חומרים מסוכנים, 70 חומרים מסרטנים, צריך ספר בתוך החפיסה שיסביר מה זה כל החומרים ומה הרעילות שלהם, אבל לפחות שלמשרד הבריאות יהיה מידע ונוכל להנגיש את זה לציבור.

תמר זנדברג: כי בעיקרון זה דבר שאנחנו מכניסים לגוף - - -

<חיים גבע-הספיל: על מים תהיה לך רשימת תכולה ועל סיגריות לא.

תמר זנדברג: בדיוק, על כל מוצר מפורסמים הרכיבים באופן ברור, זו חקיקה כבר ישנה - - -

<חיים גבע-הספיל: החקיקה הזאת היא מ-83' והיא צריכה עדכון והיה תהליך של עדכון, אבל הוא נעצר ונפל ו - - -

תמר זנדברג: הבנתי.

תמר זנדברג: זאת אומרת הנושא של פרסום ופיקוח על רכיבים, אתה אומר, הוא חלק מאותה - - -

<חיים גבע-הספיל: גם כל העניין של מה מופיע על החפיסה והיה שם דיווח על תכולה, כצעד ראשון, בהמשך לראות איך אנחנו עושים רגולציה לאיזה שהם מרכיבים.

<חיים גבע-הספיל: יש מדינות שמתחילים לעשות למשל איסור על מנטה בתור חומרי טעם וריח מסוימים, או חומרים שהתעשייה עושה בהם שימוש, שיש להם השפעות מזיקות ואין סיבה, הם לא חלק מהטבק, הם תוספים של חומרי טעם וריח, או לכל מיני מטרות אחרות, שהם לא חייבים להיות חלק מהסיגריה.

תמר זנדברג: וגם החומרים עצמם.

תמר זנדברג: החומרים, יש בטח בסיגריות, זה אגב אולי בניגוד לטבק לגלגול, רשימה מאוד מאוד ארוכה של חומרי בעירה, חומרים רעילים.

<חיים גבע-הספיל: אני אגיד שרק בטבק לגלגול, להיפך, מרכיב התוספים בטבק לגלגול הוא יותר מאשר בסיגריה, כי תחשבי שזה מוצר שאת פותחת אותו כל הזמן ומשתמשת רק בחלק קטן ויש את העניין של הייבוש לאורך זמן - - -

תמר זנדברג: אז יש חומרים משמרים?

<חיים גבע-הספיל: שתהיה לו יותר שרידות, הרבה מאוד חומרים שמכניסים כדי לשמור את זה לשימוש לאורך זמן.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: תודה על ההשתתפות.

תמר זנדברג: יוסי, אני חוזרת אליך, למצגת.

<יוסי הראל-פיש: אני רק רוצה להתחבר לסוף, לנושא של הגלגול.

<יוסי הראל-פיש: קודם כל הסיגריות המגולגלות הן בתוך ה-19% של המעשנים.

<יוסי הראל-פיש: הנושא של הגלגול זה לא רק הסיפור של המעבר מסיגריות רגילות לסיגריות מגולגלות, יש פה את אלמנט התמכרותי יותר עמוק, בגלל הטקסיות שבגלגול.

<יוסי הראל-פיש: כלומר זה הפך להיות מין פעילות כזו שעושים ביחד ומגלגלים.

<יוסי הראל-פיש: זה דבר שכשהילדים רואים את זה אצל הצעירים, זה תופס אותם עוד יותר.

<יוסי הראל-פיש: כלומר יש פה משהו הרבה יותר עמוק מאשר רק עצם העובדה שעוברים לסוג אחר של טבק.

תמר זנדברג: אתה רוצה להגיד לי שיש לכם מידע על כך שהסיגריות המגולגלות, או העישון של טבק מגולגל, הוא ממכר יותר מאשר סיגריות?

<יוסי הראל-פיש: לא אמרתי ממכר, אמרתי שההתנהגות הזו של לגלגל, כל ההתעסקות הזו, יש מידע מאוד ברור ש - - -

תמר זנדברג: זה נותן לכם איזה שהוא מידע לגבי היחס, כי אחד הדברים ה-common knowledge, מהידיעה של האדם הסביר, זה שהסיגריה, יש בה חומרים ממכרים בתוך המרכיבים, בגלל זה גם שאלתי על המרכיבים, שהיא גורמת לתלות פיזית, שאחר כך יותר קשה להיגמל ממנה.

<יוסי הראל-פיש: הנושא של התמכרות, ההתמכרות הכימית לחומרים היא רק חלק מההתמכרות.

<יוסי הראל-פיש: בהימורים אין חומרים ויש התמכרות.

<יוסי הראל-פיש: בנושא של סיגריות יש התמכרות התנהגותית.

<יוסי הראל-פיש: אני זוכר בתקופה שאני עישנתי, לפני המון שנים, הייתי נכנס לאוטו, זה היה התנהגות רגילה, הייתי מדליק את המנוע ועם האצבע הקטנה כבר לוחץ על המצית של הסיגריות, כלומר זה היה חלק מאיזה שהוא - - -

תמר זנדברג: ברור, אבל אני שואלת האם - - -

<יוסי הראל-פיש: יש גם חברתי.

תמר זנדברג: אבל אני מניחה שההתנהגות החברתית וההתנהגותית, כמו שציינת, היא בהרבה התנהגויות.

תמר זנדברג: אני שואלת ספציפית על ההבדל בין סיגריות לטבק, האם יש לכם מידע בהשוואה ביניהם?

<יוסי הראל-פיש: המידע שיש לנו בספרות המדעית זה הנושא של טקסיות.

<יוסי הראל-פיש: ככל שיש טקסיות בתוך התנהגות מסוימת הטקסיות הזו ממכרת.

תמר זנדברג: וזה מכפר על הפער בהתמכרות הכימית, מה שאתה קורא?

<יוסי הראל-פיש: לא, זה בא ביחד עם זה.

<יוסי הראל-פיש: זה מוסיף להתמכרות הכימית.

<יוסי הראל-פיש: הייתה התמכרות כימית בכל מקרה, אז עכשיו כשאתה - - -

תמר זנדברג: לא, אני שואלת יחסית לסיגריות רגילות.

<יוסי הראל-פיש: בסיגריה רגילה אין את התהליך הזה.

<יוסי הראל-פיש: אתה מוציא את הסיגריה מהקופסה, מדליק אותה ומעשן.

<יוסי הראל-פיש: פה יש איזה שהוא תהליך נוסף, איזה שהוא טקס נוסף, מעבר להוצאת הסיגריה מהקופסה.

<יוסי הראל-פיש: אני רואה את זה על אנשים שמעשנים סיגריות מגולגלות, זה לקחת את הטבק, לקחת את הנייר, יש את התהליך הזה והתהליך הזה הוא טקס.

<יוסי הראל-פיש: שאל פה מישהו מקודם לגבי מה הגורמים שגורמים לבני נוער.

<יוסי הראל-פיש: קודם כל אם מחפשים את הנקודה וזה דבר שהוחלט כבר לפני יותר מ-20 שנה בארגון הבריאות העולמי ובמשרד הבריאות האמריקאי, שהמקום הנכון ביותר או היעיל ביותר להוריד את שיעורי העישון ולגרום לאנשים לא לעשן זה בתקופת הנעורים, כי בתקופת הנעורים ההתנהגות הזו נרכשת, ההתנהגות הזו לאט לאט הופכת להתנהגות של התמכרות, גם חברתית וגם כימית, והרבה הרבה יותר קשה לגרום למניעה או לגמילה להפסקת עישון אצל מבוגרים, שזה כבר הפך אצלם למשהו התמכרותי ממש.

<יוסי הראל-פיש: לכן האוכלוסייה של הנוער זו האוכלוסייה שמאוד מטרידה אותנו.

<יוסי הראל-פיש: אני רוצה רק להראות את הנתונים העדכניים ביותר לגבי עישון סיגריות ואחר כך אני אראה על נרגילות.

<יוסי הראל-פיש: דבר ראשון, המדד של אי פעם, האם אי פעם עישנת סיגריה מלאה, ופה אתם רואים בצורה מאוד יפה מ-1998 ועד 2014 ירידה מאוד עקבית לאורך השנים, שזה בא בד בבד עם השינוי של המדיניות והפעילויות הרבות, אותה מטריצה של פעילויות, גם בחקיקה וגם במשרד החינוך ומשרד הבריאות ובעצם החברה הישראלית לאט לאט התחילה - - -

תמר זנדברג: אני רואה שהבנות תורמות את עיקר הירידה.

תמר זנדברג: אצל הבנים הירידה מתונה.

<יוסי הראל-פיש: גם הבנות וגם הבנים.

<יוסי הראל-פיש: בסך הכול, כשמסתכלים על הסך הכול, רואים את הירידה הזו, גם אצל הבנים.

<יוסי הראל-פיש: התחילו בסביבות 40% וב-2014 מדובר על בערך 17%.

<יוסי הראל-פיש: זה דבר שאנחנו מנסים כל הזמן ללמוד מההצלחה הזו.

<יוסי הראל-פיש: יש פה הצלחה וההצלחה הזו, אמנם זה קרה בכל העולם המערבי, הירידה הזו בעישון סיגריות זה דבר שאולי אנחנו התחלנו טיפה יותר מאוחר מחלק מהמדינות בעולם, אבל זה קרה גם כאן וצריך להבין את אותו מודל מערכתי, קומפרהנסיבי, שתוקף את הנושא מכל הכיוונים, זו הדרך לחולל שינוי.

<יוסי הראל-פיש: כאן רואים את ההבדל בין הכיתות, הלבן זה כיתה י', האפור זה ח' והשחור זה כיתות ו'.

<יוסי הראל-פיש: גם פה, בכל הכיתות, אמנם 20% מכיתות י' מעשנים היום, אבל זה התחיל בכמות של 50% ולכן יש כאן את הירידה בכל קבוצות הגיל.

<יוסי הראל-פיש: השקף הזה מראה את ההבדל בין המגזרים.

<יוסי הראל-פיש: שני הימניים זה הבנים והבנות במגזר הערבי ומשמאל זה הבנים והבנות במגזר היהודי וכמו שניתן לראות, קבוצת האוכלוסייה של הבנים במגזר הערבי, שיעורי העישון בקרבה מאוד גבוהים.

<יוסי הראל-פיש: אפשר לראות את אותה תמונה כשמסתכלים על עישון שבועי, שזה אותם חבר'ה שמוגדרים על ידי ארגון הבריאות כמעשנים.

<יוסי הראל-פיש: מה שניתן לראות פה, שהירידה היא הרבה פחות מורגשת בקרב אותו אחוז שהפכו את עישון הסיגריות לעישון יחסית קבוע.

<יוסי הראל-פיש: אמנם יש קצת ירידה, אבל הירידה הזו היא יותר מתונה.

<יוסי הראל-פיש: גם כשמסתכלים על כיתות י', הם התחילו ב-19%, היום הם בסביבות ה-12%, אבל בעישון השבועי יש עוד עבודה שניתן לעשות ובעצם השקף הזה מדגיש את המרכזיות של הצורך להתייחס לאותה קבוצת אוכלוסייה של בנים במגזר הערבי, ששם שיעורי העישון הם מאוד מאוד גבוהים בהשוואה לכל קבוצות האוכלוסייה האחרות.

<יוסי הראל-פיש: ב-2014 הם עלו מ-2011, מ-18% ל-22%, בזמן שבשאר האוכלוסייה יש ירידה.

<יוסי הראל-פיש: ישראל ממוקמת, אם מסתכלים בהשוואה ל-47 מדינות באירופה ובצפון אמריקה, קצת מתחת לממוצע באירופה, ואם מסתכלים על כמות הילדים שהתחילו לעשן מתחת לגיל 13 אז אנחנו ממש בתחתית הטבלה.

<יוסי הראל-פיש: כלומר בישראל אלה שמעשנים מתחילים לעשן בסביבות גיל ה-14-15, הגוש העיקרי של אלה שהם בסופו של דבר מעשנים.

<יוסי הראל-פיש: וגם כאן יש כמה טקסים, הטקס של פורים בקרב האוכלוסייה של הדתיים, רוב החבר'ה הדתיים שאני מכיר עישנו את הסיגריה הראשונה שלהם בפורים או בטקסים מהסוג הזה.

מירב בן ארי: או בל"ג בעומר.

מירב בן ארי: אבל אני חייבת לומר לך משהו, כי גם שמעתי אותך בוועדה הקודמת.

מירב בן ארי: אני חושבת שחסר לך אלמנט מאוד מאוד חשוב שאופייני לישראל וזה הצבא.

מירב בן ארי: רוב החבר'ה במדינת ישראל, עזוב את פורים ול"ג בעומר, זה שנות ה-80 כבר, באמת, בעיניי, רוב החבר'ה במדינת ישראל, אני רואה את זה על חברים שלי, אני רואה על אנשים שאני מכירה, התחילו לעשן בזמן הצבא.

מירב בן ארי: כשדיבר חבר הכנסת כהן בוועדה הקודמת ודיבר על זה שהוא מעשן סיגריה פעם ביום, תחשוב איפה הצבא כאן בנתונים האלה, כי גם אם ירדנו בתיכון, אני מאוד מקווה שירדנו בצבא גם.

<יוסי הראל-פיש: בקרב הצבא גם הייתה ירידה עם השנים, אבל את צודקת שהצבא זה חממה - - -

מירב בן ארי: ובישראל במיוחד.

<יוסי הראל-פיש: שאם היא לא מטופלת אז שיעורי העישון שם יכולים לעלות בצורה - - -

מירב בן ארי: כן.

<יוסי הראל-פיש: היא הייתה מטופלת, לא אומר בצורה מושלמת, אבל גם בצבא הנתונים שאני מכיר מראים על ירידה.

<יוסי הראל-פיש: יש עוד המון עבודה שניתן לעשות שם, רוב בני הנוער שמתחילים להתנסות בסיגריות בתקופה הנעורים - - -

מירב בן ארי: אין ספק שזה בנעורים.

<יוסי הראל-פיש: כשהם הולכים לצבא זה כבר הופך שם להתנהגות קבועה.

<יוסי הראל-פיש: לכן את צודקת במאת האחוזים.

<יוסי הראל-פיש: רק להראות את אותה תמונה עם נרגילה.

<יוסי הראל-פיש: גם בקרב העישון של נרגילה, אני לא אחזור על דברים שאמרנו בשעה הקודמת, אבל הנרגילה פרצה לחברה הישראלית יש מאין בסוף שנות ה-90, תפסה כמו אש בשדה קוצים, עברנו מ-0% שימוש ל-50% שימוש תוך שנה.

תמר זנדברג: 50% ממה?

<יוסי הראל-פיש: לא שימוש, 50% שאי פעם השתמשו, של בני נוער.

<יוסי הראל-פיש: ושוב, זה היה דבר שלקח שלוש-ארבע שנים למערכת הממשלתית, גם למשרד הבריאות וגם משרד החינוך, להתארגן כדי לאסוף את הידע ולהפוך את זה לידע שאפשר לעבוד איתו בשטח, כולל הנושא של הרעילות של הנרגילה, שהיא הרבה יותר גבוהה מאשר הסיגריות.

<יוסי הראל-פיש: ולא רק הרעילות, אלא כל ההתנהגות הזו של הנרגילה, שהכוס פתוחה ואפשר לשים שם כל מיני חומרים ולהכניס וודקה למים.

<יוסי הראל-פיש: הסיפור הזה מבחינה סוציולוגית בא במקום הקומזיץ, כלומר חבר'ה יושבים מסביב לנרגילה ועושים את הפעילות שלהם והם במשך שעתיים מעשנים, לא סיגריה.

מירב בן ארי: כן, שכאילו בגלל שזה בטעם תפוח אז זה כאילו לא נראה - - - דווקא פה משרד החינוך עשה עבודה מאוד טובה על הנרגילות.

<יוסי הראל-פיש: אז בכל זאת אנחנו רואים שעבודת המניעה הייתה די יעילה מבחינת העובדה שבכל הגילאים יש ירידה לאורך השנים.

<יוסי הראל-פיש: הירידה הזו, זה בהתנסות אי פעם, קיימת.

<יוסי הראל-פיש: אתם לא רואים פה את שנות ה-90, בשנות ה-90, כשהתחיל הנושא של הנרגילה, הנוער הערבי כמעט שלא עישן נרגילה, זה הנוער היהודי שעישן, ואחר כך זה תפס בקרב הנוער הערבי והיום, כמו שאתם רואים, אותה אוכלוסייה של בנים במגזר הערבי הם אלה שיש להם את שיעורי העישון של הנרגילה הגבוהים ביותר.

<יוסי הראל-פיש: זה פשוט more of the same, הנתונים לגבי אלה שמעשנים יותר קבוע, שזה פעם בשבוע, ששם נשאר אותו core של 12%-13% של מעשנים שהפכו את זה למנהג קבוע לפחות פעם בשבוע לעשן.

<יוסי הראל-פיש: וגם פה הבנים הערבים, בקרבם השיעור הוא מאוד מאוד גבוה יחסית לאחרים.

<יוסי הראל-פיש: והשקף הזה, האחרון, אני חושב שהוא מאוד מעניין.

<יוסי הראל-פיש: יש פה גם אלמנט שאפשר להשתמש בו.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו שאלנו את המנהלים של בתי הספר שהשתמשו בסקר, כ-200 מנהלים, לגבי המדיניות של בית הספר ובשאלה הספציפית הזו האם הם מקיימים תכנית למניעת עישון סיגריות או נרגילה במסגרת בית הספר.

<יוסי הראל-פיש: בצד שמאל אתם רואים את בתי הספר הממלכתיים, השחור זה בתי ספר יסודי, האפור זה חטיבות, הלבן זה החטיבה העליונה, ואתם רואים שמעל 90% מבתי הספר העל יסודיים במגזר הממלכתי מטמיעים תכניות התערבות בנושא של סיגריות ונרגילה.

<יוסי הראל-פיש: לעומת זאת בקרב אוכלוסיית החמ"ד, שעישון הסיגריות בקרבם הוא לא שונה מהממלכתי בצורה משמעותית, שם כ-50% מבתי הספר לא מקיימים תכנית נגד עישון או נגד נרגילה וזה מקום שצריך לשפר המון על מנת לעזור גם לאוכלוסייה הזאת.

<יוסי הראל-פיש: גם בבתי הספר הערביים, ששם ראינו את השיעורים המאוד גבוהים בקרב הבנים, יש כשליש מבתי הספר הערביים בארץ שלא מקיימים שום פעילות בנושא של מניעת עישון בנרגילה, וזה דבר שצריך לקחת אותו למקום של עשייה.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: לכם כרשות יש תכנית ביחד עם משרד החינוך בנושא של בתי הספר במגזר הערבי?

תמר זנדברג: אנחנו רואים פה שמצד אחד שיעור העישון הוא הרבה יותר גבוה, ולעומת זאת שיעור הכניסה של תכניות מניעה וגמילה הוא הרבה יותר נמוך.

<יוסי הראל-פיש: משרד החינוך והרשות הלאומית למלחמה בסמים ואלכוהול, ביחד עם שותפים אחרים, בשנתיים האחרונות לקחו את הנושא הזה, בגלל הנתונים, לא רק בנושא של סיגריות, גם בנושאים אחרים, לקחו את הנושא של המגזר הערבי בצורה מאוד מרכזית והיום הוספנו מנחים ומתאמים ויש עבודה הרבה יותר מעמיקה שנכנסת יותר ויותר לתוך השטח ו - - -

תמר זנדברג: ואתם עוקבים אחרי התוצאות לראות שיש שיעור עלייה בשנתיים האחרונות?

<יוסי הראל-פיש: בוודאי.

<יוסי הראל-פיש: בשנה הקרובה יהיה לנו את הסקר הבא, אנחנו כבר מקווים לראות איזה שהוא שינוי.

תמר זנדברג: אז קודם כל כשיהיה לכם את הסקר הבא, אנחנו נשמח שאתם - - -

<יוסי הראל-פיש: אבל הדברים האלה לוקחים זמן.

תמר זנדברג: כן, אבל אתה אומר שזה כבר שנתיים, אנחנו רוצים לראות בשנתיים או על טווח זמן מסוים גם אפקטיביות.

תמר זנדברג: כי באמת הפער הזה בין - - - אנחנו לא רוצים לחשוב שמדובר במגזר שהוא מוזנח ושולי - - -

<יוסי הראל-פיש: מה שאני רואה בשטח זה שבשנתיים-שלוש האחרונות יש מגויסוּת פרו אקטיבית, עם תקציבים ועם הכנסת מנחים ומתאמים ועבודה מאוד מחוברת עם משרד החינוך ומשרד הבריאות כדי לעבוד בשטח במגזר הזה.

תמר זנדברג: אז אני שמחה מאוד לשמוע ובאמת אנחנו נשמח לקבל לוועדה נתונים.

תמר זנדברג: תודה, חברת הכנסת מירב בן ארי, שהצטרפת אלינו ונשמח לעקוב אחרי הנושא הזה ספציפית.

תמר זנדברג: אגב, יש עוד מגזרים?

תמר זנדברג: אתיופי, רוסי, שיש להם מאפיינים ייחודיים?

<יוסי הראל-פיש: בוודאי.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו גם מתחילים להיכנס למגזר החרדי, אבל למשל במגזר האתיופי, ב'דרך החדשה' יש תכנית שלמה בתוך הרשות בנושא של התמכרויות ואנחנו נכנסים שם לעבודה מאוד אינטנסיבית, בעיקר גמילה - - -

תמר זנדברג: שזה כולל עישון?

<יוסי הראל-פיש: המנדט של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול לא כולל עישון, אבל בגלל שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מאוד הדוק עם שפ"י, החבר'ה של קרן, ומשרד הבריאות, אז כשאנחנו מטפלים בנושא של אלכוהול וסמים כרגיל הנושא של עישון נכנס בתוך הפעילות הזו והוא חלק מהמארג.

<יוסי הראל-פיש: הוא לא המנדט שלנו, למרות זאת אנחנו עוסקים בזה.

תמר זנדברג: אבל זה חלק מהתכניות שלכם, מהתכניות החינוכיות?

<יוסי הראל-פיש: השנה אנחנו נמצאים בשטח ועובדים על התמכרויות.

<יוסי הראל-פיש: בשטח זה קורה.

<קרן רוט איטח: בשטח זה קורה.

<קרן רוט איטח: כי כשיש פלטפורמה יישובית שעוסקת במניעת שימוש באלכוהול וסמים ומתחילים בגילאים היותר צעירים עישון למשל, אז יש חבירה לרשות למלחמה בסמים בהתבוננות היישובית על תכניות.

<יוסי הראל-פיש: האסטרטגיות של ההתערבות הן אותן אסטרטגיות.

תמר זנדברג: כן, בגלל זה אני שואלת, כלומר מבחינה של אחריות ממשלתית המנדט הוא במשרד הבריאות?

<יוסי הראל-פיש: משרד הבריאות.

תמר זנדברג: אבל אתם עובדים בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות על הרבה נושאים?

<יוסי הראל-פיש: כן.

תמר זנדברג: מאה אחוז.

תמר זנדברג: ד"ר חגי לוין, איגוד רופאי בריאות הציבור, בבקשה.

<חגי לוין: אני חגי לוין, מזכיר איגוד רופאי בריאות הציבור, אני מצטער על האיחור, הגעתי מאירוע של הכרזת בית חולים הדסה הר הצופים כבית חולים נקי מעישון.

תמר זנדברג: ברכות.

<חגי לוין: אני רוצה להציע גם בעיה וגם פתרון.

<חגי לוין: יש התקדמות, אבל כמדינה, אנחנו ממש נכשלים במאבק בעישון, צריך לשים את הדברים על השולחן, גם ראינו מהנתונים שיוסי הציג כרגע, שבעצם אחוזי הילדים שמעשנים בפועל, לא התנסות, אלא עישון, הם לא מבוטלים והם לא ממש במגמת ירידה.

<חגי לוין: עלה פה הנושא של הצבא, אני הייתי ראש מדור אפידמיולוגיה בצה"ל - - -

תמר זנדברג: סליחה שאני מפסיקה אותך, אנחנו ראינו כאן מגמה מאוד ברורה, גם בכלל האוכלוסייה וגם באוכלוסיית הילדים והנוער של ירידה עקבית בשיעור המעשנים, שהוצג לנו כאן כמעשנים לפחות פעם בשבוע.

<חגי לוין: בהתנסות, לא בפעם בשבוע.

תמר זנדברג: לא, נאמר כאן שזה פעם בשבוע.

תמר זנדברג: זה המדד של ארגון הבריאות העולמי, זה מה שאמרת, נכון?

תמר זנדברג: אתה אומר שכשמסתכלים על עישון תכוף יותר מההתנסות או - - -

<חגי לוין: אולי נחזור לשקף.

תמר זנדברג: תעשה לנו את ההבחנה בין התנסות לפחות פעם בשבוע לבין עישון תכוף יותר, אם קיימת כזו הבחנה.

תמר זנדברג: כי אם אנחנו עובדים על עצמנו בנתונים, אז זה לא הכי - - -

<חגי לוין: מאה אחוז, יש פה כמה דברים, זה מתחבר לנושא של הצבא.

<חגי לוין: הייתי ראש מדור אפידמיולוגיה בצה"ל, התעסקתי הרבה בנושא של מניעת עישון בצבא וגם היום אני מייעץ לחיל הרפואה בנושא הזה.

<חגי לוין: הייתה התקדמות מסוימת והיא נעצרה בשנים האחרונות, אנחנו לא יודעים כרגע מה שיעור העישון בקרב המתגייסים והמשתחררים, כי הפסיקו את הסקר.

<חגי לוין: היה סקר שבוצע במשך עשרות שנים, של מדגם של 5% מהמתגייסים והמשתחררים שבדק את אחוז העישון - - -

תמר זנדברג: שבוצע על ידי מי?

<חגי לוין: שבוצע על ידי חיל הרפואה, על ידי ענף בריאות הצבא והסקר הזה הופסק למעשה, הוא לא מתבצע בפועל.

תמר זנדברג: מתי הוא הופסק?

<חגי לוין: הוא הופסק פחות או יותר לפני שנתיים.

תמר זנדברג: למה?

<חגי לוין: כי כמו ששמענו פה, שתחום העישון לא מקבל מספיק תשומת לב ספציפית, וגם תחום הערכה, בכלל התחום של לבצע מדיניות מבוססת עובדות, אצלנו בהרבה תחומים הוא לא מקבל - - -

תמר זנדברג: אבל אתה אומר שזה משהו שכבר היה ובוטל, כלומר זה אפילו לא היה צריך להתחיל.

<יוסי הראל-פיש: לא רק זה, אלא לפני שנתיים אנחנו הצענו לצה"ל ועבדנו איתם עם ממד"ה, פיתחנו את כל המדגם בשביל לעשות סקר צה"לי רציני על כל הנושא של שימוש בחומרים, כולל עישון סיגריות.

<יוסי הראל-פיש: זה הגיע עד למצב שכבר כל התכנית הייתה מוכנה וצה"ל בסוף לא אישר לבצע את הסקר.

<יוסי הראל-פיש: עד היום לא הצלחנו להניע את זה מחדש.

<יוסי הראל-פיש: כך שאין לנו נתונים על צה"ל, למעט נתונים שאנחנו אוספים מבני נוער, חיילים, שבמקרה נמצאים בבית כשאנחנו מעבירים סקרים אזרחיים.

תמר זנדברג: הבנתי.

תמר זנדברג: אין פה נציג צה"ל, אני מבינה.

תמר זנדברג: משרד הביטחון יש פה?

תמר זנדברג: בסדר, אז קודם כל אנחנו נפנה לשר הביטחון בשאלה מדוע, קודם כל זה המינימום, לאסוף את הנתון הזה.

תמר זנדברג: יש לנו אחוזים מאוד מאוד גבוהים בשכבת הגיל הרלוונטית, שנמצאת במקום אחד שהוא באחריות המדינה ונתונים נאספו לגבי זה, אז לא ברור למה לסגת מזה.

תמר זנדברג: וגם אנחנו ניקח מכם, מהרשות, את הפרטים, לגבי אותה תכנית מחקרית וקודם כל נבקש הבהרות במה דברים אמורים.

<חגי לוין: אז קודם כל זאת באמת תשתית לאומית ובמעקב הזה, שענף בריאות בצבא ביצע במשך שנים רבות, אנחנו גם השתמשנו לקביעת מדיניות בישראל בכלל ובצה"ל בפרט וגם פרסמנו בספרות המדעית ואין לנו היום את הנתונים הללו.

<חגי לוין: שוב, אפשר לחזור לנתונים.

<חגי לוין: מבחינתי, כשיש בישראל מתים כל שנה 8,000 איש מנזקי העישון, מתוכם 800 מעישון כפוי, ממחקרים שאני וחבריי עשינו על רמות של קוטינין בשתן של ישראלים, שזה מדד לחשיפה לניקוטין, בעצם דרך סיגריות בעיקר, דרך טבק, אצל לא מעשנים בישראל מצאנו חשיפה מאוד מאוד גבוהה, פי חמישה מאשר בקנדה בקרב מבוגרים, ובקרב ילדים, במחקר שעשינו לאחרונה, מצאנו שכל הילדים שנבדקו במחקר, גם אם ההורים שלהם מעשנים וגם אם לא מעשנים, היה להם קוטינין בשתן.

<חגי לוין: כלומר הילדים בישראל חשופים לעישון סביבתי וילד שהוא חשוף לעישון סביבתי, גם הסיכוי שלו להפוך להיות נער מעשן ומבוגר מעשן הוא גבוה יותר.

<חגי לוין: אז אני אומר, אפשר לדון אם ה-15% או ה-20%, ואנחנו לא בעצם לא יודעים בגיל 22 בישראל מה אחוז המעשנים, אנחנו יודעים שבכל העולם צעירים בגילאי 18 עד 21, בלי קשר לתנאים בצבא, מתחילים לעשן הרבה בגילאים הללו, אז גם בישראל מתחילים לעשן בתנאים הללו והצבא זה חלון הזדמנויות שאנחנו לא מנצלים אותו מספיק.

<חגי לוין: אני חושב שאנחנו במצב לא טוב מבחינת אחוז המעשנים בגילאי 18, 19, 20 וכן הלאה.

<חגי לוין: הפתרון, יש פתרון, הוא יוזמה שהולכת ומתפשטת בעולם של דור ללא עישון.

<חגי לוין: הכוונה היא שמילידי שנת לידה מסוימת, נניח שנת 2000, לא ימכרו להם סיגריות, לא גיל 18 אלא מילידי שנת 2000.

<חגי לוין: בשלב מסוים העולם התעורר, החליט להגן על בני אדם מפני מוצר שאם משתמשים בו לפי הוראות היצרן הוא הורג, ובאמת אחד מכל שני מעשנים מת מנזקי העישון, ואנחנו רואים שהפרסום עובד, מה שחיים הציג מקודם, הנקודה היא שהפרסום על קופסת הסיגריות עובד.

<חגי לוין: זה נראה לנו מוזר, אבל המיתוג הזה עובד, הרעיון של הקופסאות האחידות, זה לא בשביל שזה יהיה פרסומת נגד עישון, אלא בשביל לבטל את האלמנט של המיתוג שהוא אפקטיבי.

תמר זנדברג: כשאתה אומר אחד מכל שניים מתים מנזקי עישון, על איזה נזקים מדובר?

תמר זנדברג: ממה מתים בעצם בסופו של דבר?

<חגי לוין: אז באמת העישון פוגע כמעט בכל מערכות הגוף, זה גן עדן לאפידמיולוגים כמוני, בגלל שהקשרים הם מאוד חזקים ומאוד ברורים ואפשר ללמוד הרבה מדע מההשפעה של העישון על הבריאות.

<חגי לוין: העישון פוגע כמובן במערכת הנשימה וזה לא רק אסטמה ומחלת COPD, שהיא מחלה מאוד קשה ונפוצה, מחלות לב, מחלות בכלי הדם הקטנים ובכלי הדם הגדולים, פגיעה בפוריות, שזה לא מדברים מספיק, באים זוגות למרפאות פוריות, רוצים מאוד להיכנס להיריון ולא מספיק מציעים להם עזרה לגמילה מעישון.

<חגי לוין: היא פוגעת גם בפוריות הגבר, גם בפוריות האישה וגם בתוצאי ההיריון, סיכוי למשקל לידה נמוך, להפלות, להתפתחות לא תקינה של העובר.

תמר זנדברג: אגב, נגיד שאותו זוג מפסיק לעשן, נכנס לגמילה, זה דבר שיש לו השפעה שהיא יכולה להיות בטווח זמן של כמה חודשים, ואז הפוריות חוזרת לעצמה?

תמר זנדברג: או שאם הנזק נעשה הוא כבר נעשה?

<חגי לוין: אז כשמדברים על נזקי העישון חלק גדול מנזקי העישון הם הפיכים.

<חגי לוין: אנחנו יודעים את זה מתחומים אחרים, אנחנו יודעים עובדתית שקודם כל הרמות של הרעלים בגוף שאפשר למדוד אותם, אז רואים שהם הולכים ויורדים, הנשימה משתפרת, הריח, הטעם וגם הסיכון להתקפי לב יורד.

<חגי לוין: תחום הפוריות, שאני דווקא חוקר אותו, אבל הוא תחום מסובך, באופן ספציפי יש כל כך הרבה פקטורים אחרים שמשפיעים על הפוריות, אין לנו מספיק מחקרים באיכות גבוהה שמראים שהפסקת עישון משפרת את הפוריות, אבל זה ברור.

<חגי לוין: לא צריך בשביל זה הוכחות מאוד מורכבות.

<חגי לוין: הפסקת העישון בהחלט יכולה לשפר את הסיכויים של זוג להיכנס להיריון, וגם העובדה שמעשנים בבית לאחר מכן, אנחנו מציגים גם היום בוועדה אחרת את הנושא של בית נקי מעישון, היא פוגעת במשפחה, היא פוגעת באמא או האבא, פוגעת בילד המתפתח.

<חגי לוין: אני בכוונה ממקד, הנזקים הם במיוחד חמורים לעובר המתפתח.

<חגי לוין: לגבי מבוגרים יש מחלות אימונולוגיות שקשורות בעישון ויש מחלות שהן ספציפיות למעשנים, כמו מחלות של כלי דם, שהן מאוד נפוצות למעשנים, ומחלות סרטן, מגוון מאוד גדול של מחלות סרטן, גם דברים פחות ידועים, זה לא רק סרטן הריאה, סרטן שלפוחית השתן וסרטנים נוספים שקשורים בעישון.

<חגי לוין: כך שעישון והאגודה למלחמה בסרטן שמפיצה דוחות יכולה להוסיף עוד, העישון, זה פשוט מדהים כמה שיש מוצר - - - דיברתם קודם על הכימיקלים, אני עכשיו מכין הצעת מחקר בנושא של השפעת זיהום האוויר בחיפה.

<חגי לוין: אנחנו רוצים למדוד את הרמות של המזהמים בחיפה, המעבדה השותפה שלנו מזהירה אותנו, בשום פנים ואופן אל תביאו לנו מעשנים, אין טעם לבדוק את החומרים האלה במעשנים כי הרמות אצל מעשנים ממילא הרמות אצלם תמיד יהיו גבוהות יותר ואי אפשר למדוד אצלם את ההשפעה הסביבתית.

<חגי לוין: אז מי שמעשן לא צריך לדאוג מזיהום האוויר, כי מהסיגריה הוא מקבל את הרעלים.

תמר זנדברג: אבל זה נזק מצטבר, לא?

<חגי לוין: יש סינרגיזם, אבל עדיין, העישון - - - לכן, העובדה היא בפועל בישראל היום, למרות שיש החלטת ממשלה, אין גוף אחד שמרכז את המאבק בעישון.

<חגי לוין: גם את מכירה היטב, יש תחומים ששמים עליהם דגש באכיפה, המשטרה, העישון מבחינתה זה לא תחום שהיא מתעסקת בו ובפועל היום בישראל - - -

תמר זנדברג: אתה מדבר על עישון במוסדות ציבור?

<חגי לוין: אני אכן מבלבל ואני רוצה להגיד, קודם כל העישון במקומות ציבוריים, אנחנו לא אוכפים את זה בישראל.

<חגי לוין: פשוט לא אוכפים את זה מספיק.

<חגי לוין: אני חזרתי משנה בניו יורק, אפשר להסתובב בחוץ בלי שיעשנו עליך כל הזמן.

<חגי לוין: ההסתדרות הרפואית יזמה חוק של איסור העישון בגני שעשועים וב - - -

תמר זנדברג: זה עבר, היא עברה.

<חגי לוין: אבל זה קורה.

<חגי לוין: מה זה עבר?

<חגי לוין: זה לא קרה בפועל.

<חגי לוין: עבר בקריאה ראשונה ו - - -

תמר זנדברג: לא, אבל זה מתקדם, זה בתהליכי חקיקה.

<חגי לוין: זה כבר שנתיים מתקדם ולא קורה.

תמר זנדברג: זה יחסית מהחוקים שמתקדמים.

<חגי לוין: הלוואי, אבל בפועל אני הולך עם שלושת ילדיי לגן השעשועים ועדיין מעשנים לידינו ועדיין אין שלט שאוסר את העישון ועדיין אומרים לי 'אבל מותר לעשן פה', והם צודקים, מותר לעשן.

תמר זנדברג: בסדר, החוק עדיין לא נכנס לתוקף, אבל הוא בתהליכי חקיקה.

תמר זנדברג: אלא אם כן אתה אומר לנו שהוא נתקע מסיבה מסוימת.

תמר זנדברג: אני שואלת.

<חגי לוין: למיטב ידיעתי הוא נתקע.

<חגי לוין: את מבינה יותר ממני בהליכי הכנסת - - -

תמר זנדברג: נתקע ולא מקודם?

תמר זנדברג: למה?

<חגי לוין: מסיבות פוליטיות.

<יחזקאל בן זימרה: לרוב בגני ילדים, בגני משחקים, לא מעשנים, לרוב.

<יחזקאל בן זימרה: יש מודעות ולא מעשנים, אפילו שאין שום שלט ואין שום - - -

<חגי לוין: תמיד אפשר להסתכל על חצי הכוס המלאה או הריקה.

<חגי לוין: חשוב לי להביא לדיון הזה דווקא את חצי הכוס הריקה, אני חושב שאנחנו לא צריכים להשתבח בדברים הטובים שאנחנו עושים ועושים, ויש פה אנשים ששותפים לעשייה הרבה, העובדה היא שבישראל אין גוף מרכזי שעוסק במאבק בעישון ואין שיתוף פעולה גורף.

<חגי לוין: שוב, יש הרבה אנשים יקרים שעושים, אבל אין מלמעלה איזה שהיא אמירה ברורה של תיאום של מאבק בדבר שהורג 8,000 ישראלים בשנה.

<חגי לוין: צריך להבין את זה.

<חגי לוין: לכן אני מאוד לא מרוצה.

<חגי לוין: בפועל מספיק שיש מעשן אחד מרגישים את זה.

<חגי לוין: זאת אומרת אני חווה, גם ממדידות שאנחנו עושים וגם כישראלי שחי פה, אנחנו רואים כל הזמן אנשים מעשנים.

<חגי לוין: גם בבית חולים נקי מעישון, אנחנו כאילו הולכים עשר שנים אחורה, זה טוב ויפה וחשוב, אבל עדיין בבתי חולים היום בישראל אתה בא לכניסה, אתה רואה מעשנים.

<חמדאן מוחמד: ובמוסדות חינוך.

<חגי לוין: ובמוסדות חינוך.

<חגי לוין: אז יש הרבה מה לעשות, גם בתחום של הטיפול במעשנים.

<חגי לוין: אנחנו עדיין מתנים את התרופות לגמילה מעישון בהשתתפות בסדנה.

<חגי לוין: טוב להשתתף בסדנה, גם אני מנחה סדנאות, הסדנה זה חשוב, אבל למה אנחנו מחייבים את הסדנה?

<חגי לוין: אם מישהו רוצה להפסיק לעשן ויש תרופה יעילה ובטוחה שהיא בסל שהוא יכול להשתמש בה, למה הוא חייב להשתתף בסדנה?

<חגי לוין: לא לכולם זה מתאים.

<חגי לוין: אז אנחנו מפתחים גמילה מעישון בעזרת הודעות אס.

<חגי לוין: אמ.

<חגי לוין: אס, זה עוד כלי טוב שאנחנו מפתחים ביחד, האגודה ואני ומשרד הבריאות וחיל הרפואה, אבל למה לחייב להשתתף בסדנה?

<חגי לוין: זה דבר שצריך להיות בסל לכל בן אדם שרוצה להפסיק לעשן.

<חגי לוין: אני פשוט אומר, יש הרבה מה לעשות, יש דברים על השולחן ומתקדמים מאוד לאט, לא מתקדמים בקצב הרצוי.

תמר זנדברג: מאה אחוז, תודה רבה.

תמר זנדברג: עורך דין אייל וינקלר, המועצה הישראלית למניעת עישון, בבקשה.

<אייל וינקלר: כתב עורך דין עמוס האוזנר, יושב ראש המועצה הישראלית למניעת עישון - - -

תמר זנדברג: המועצה זה גוף התנדבותי?

תמר זנדברג: זה גוף חוץ ממשלתי, מה שנקרא?

<אייל וינקלר: כן.

תמר זנדברג: מי הקים אותו?

<אייל וינקלר: עורך דין האוזנר.

תמר זנדברג: פרטי?

תמר זנדברג: יוזמה פרטית?

תמר זנדברג: תקציב?

<אייל וינקלר: זו קואליציה של גופים רבים שעוסקים בישראל במניעת עישון, אנחנו חוסים תחת האגודה למלחמה בסרטן, נפגשים בפועל שם, אנשים יקרים.

תמר זנדברג: לא, בסדר, אני רק שואלת.

<אייל וינקלר: הסטטוס החוקי, זה צריך לשאול את עמוס.

<אייל וינקלר: אני רק רופא, לא עורך דין.

<אייל וינקלר: בכל אופן בקואליציה שחגי דיבר, ליום הזה דווקא הייתה התגייסות של קואליציה יפה של הרבה מאוד ארגונים, לא למטרות רווח, לארגן את היום הזה עם כל ההופעות בוועדות וגם עם פעילות.

<אייל וינקלר: הצעת החוק מתבססת על פסק דין שניתן על ידי השופטת פרוקצ'ה ב-2011 שבאה לפתור בעיה.

<אייל וינקלר: לפני כמה שנים הוגשו שתי תביעות, אחת של מכבי נגד חברות הטבק ואחת של כללית נגד חברות הטבק, במטרה להשיב להם את ההוצאות הגדולות בגלל נזקי העישון.

<אייל וינקלר: אלה תביעות שבארצות הברית נתבעו, הם לא הגיעו לפסק דין אבל בפשרות הגיעו לסכומים של 246 מיליארד דולר, שחברות הטבק שילמו למדינות שתבעו אותם.

<אייל וינקלר: במדינת ישראל, חוק הנזיקין לא מאפשר, פסק הדין הזה של השופטת פרוקצ'ה אמר שדיני הנזיקין, המסגרת הנורמטיבית של החוק לא מאפשרת תביעות כאלה ישירות של קופות החולים נגד חברות הסיגריות, ולכן צריך לשנות את החוק.

<אייל וינקלר: ככה השופטת פרוקצ'ה מציעה ומכאן הצעת החוק.

<אייל וינקלר: הצעת החוק היא בעצם העתק ותרגום של הצעת החוק הקנדית, יש פה את תזכיר הצעת החוק וגם את הצעת החוק, והיא מציעה שני דברים עיקריים, שחסמו את הדרך לתביעות האלה.

<אייל וינקלר: האחד זה לקבוע שיש יריבות ישירה בין הגופים שמממנים בפועל את הוצאות הבריאות בגלל נזקי העישון, זה בעיקר קופות החולים, אבל גם המדינה, משרד הבריאות, לבין חברות הסיגריות, שהן המעוולות בעניין הזה.

<אייל וינקלר: ודבר שני, שבהוכחת הנזק יהיה אפשר להשתמש בנתונים סטטיסטיים.

<אייל וינקלר: חברות הסיגריות עשו עוולות חמורות מאוד שגרמו להתמכרות ולמוות, כמו שחגי אמר, ל-8,000 אנשים כל שנה בישראל.

<אייל וינקלר: על העוולות האלה הן צריכות לשלם והחוק בארץ לא מאפשר את התשלומים האלה למי שמוציא את ההוצאות בפועל.

<אייל וינקלר: אדם פרטי שנפגע מעישון סיגריות, קשה לו מאוד לתבוע את חברות הסיגריות.

<אייל וינקלר: הפער בין הכוח שיש לאדם הפרטי לבין חברות הסיגריות בעצם לא מאפשר בפועל תביעות כאלה אישיות.

<אייל וינקלר: יש תביעות לפי החוק למניעת עישון במקומות ציבוריים, אלה סכומים נמוכים, בשנה האחרונה ניתן פסק דין שאפשר להגיש תביעות ייצוגיות נגד מקומות שלא אוכפים, אז זה קצת יותר כסף, אבל הכסף הגדול נמצא בתביעות האלה של הגופים שמשלמים בפועל את הוצאות הבריאות נגד חברות הסיגריות.

<אייל וינקלר: אז החוק המוצע פה זה חוק שאנחנו מקווים שאם הוא יעבור הוא יפתח את הדלת לתביעות כאלה ויחזיר לקופת המדינה וקופות החולים חלק מהנזקים שחברות הסיגריות גרמו להם.

תמר זנדברג: וזו הצעת חוק שאתם מציעים אותה למי?

תמר זנדברג: למשרד הבריאות?

<אייל וינקלר: זו הצעת חוק, אני מציג אותה עכשיו פה בוועדה ואנחנו ננסה לקדם אותה.

תמר זנדברג: אז קודם כל אני אשמח שתעבירו אלינו את הצעת החוק, אנחנו נעיין בה ונעניין בה את חברי הכנסת, חברי הוועדה.

תמר זנדברג: נשמח שתעביר אלינו את הנוסח ואת המידע, כולל הבינלאומי, שעליו הוא מתבסס ואנחנו נבחן את הקידום שלה בוועדה.

<אייל וינקלר: אם יורשה לי, פשוט המאבק בעישון, משרד הבריאות מאוד חשוב, אבל הצעדים המעשיים שיכולים להשפיע הרבה פעמים הם לא בידי משרד הבריאות.

<אייל וינקלר: כמו ששמענו, משרד הכלכלה - - -

תמר זנדברג: בסדר, יוזמה של חקיקה בדרך כלל מגיעה מהכנסת, הרבה מהחקיקה שהכנסת מקדמת היוזמה שלה היא בממשלה, במשרדים הרלוונטיים שרוצים לקדם, ובהקשר הזה מי שיש לו את האינטרס זה משרד הבריאות, וגם שמענו כאן על מהלכים של חקיקה שכן התקדמו, בנושא התמונות והחפיסות, הם היו מטעם משרד הבריאות.

תמר זנדברג: אתם מתיכון ברנקו וייס-נען?

תמר זנדברג: אז תציגו את עצמכם בשמות מאיפה אתם ומה יש לכם להגיד לנו.

<עידו בולר: אנחנו בשכבת ח' מתיכון איתן ברנקו וייס מנען.

<עידו בולר: אנחנו בעצם הגענו לכאן כי עיצבנו חפיסה של סיגריות, נגד הסיגריות, קהל היעד של העיצוב היה לקהילה הצעירה, שזה בין גילאי ה-15 עד ה-30 לנזקי העישון.

<עידו בולר: המטרה שלנו היא בנוגע לנושא האזהרה בעיצוב הקופסה ולהפחית את אחוז המעשנים בקרב הקהילה הצעירה ושקהל היעד יתעורר ויבין את ההשלכות הנוראות של הסיגריה.

<נעה גוטשטיין: אני נעה.

<נעה גוטשטיין: רצינו יותר לפנות לקהל יותר צעיר, שגם אנחנו יותר מבינים, כי אנחנו לא יכולים לפנות לאנשים מבוגרים כי אנחנו לא בגיל שלהם.

<נעה גוטשטיין: רוב הילדים בגילאים שלנו, שהם מתחילים לעשן, זה בגלל שהם רוצים להתנסות, כאילו אנחנו עדיין ילדים ועוד לא ניסינו, וזה נכון שרואים דברים, אנחנו רוצים לגלות בעצמנו וכל מה שאתה חושב בראש, נגיד כשאתה בא לנסות, 'זו רק סיגריה אחת, אני רק רוצה לנסות', אבל מה שלא מבינים שזה כמו לנסות סרטן, או כאילו מחלת ריאות או דברים שאנשים אחרים יותר מבינים בהם.

<נעה גוטשטיין: רצינו להבהיר שזה לא רק לנסות סיגריה אחת, זה מידרדר אחר כך.

תמר זנדברג: עידו ונעה, בבית הספר שלכם, בשכונה, בין החברים שלכם, אתם מכירים ילדים שמעשנים?

תמר זנדברג: שהתחילו לעשן?

תמר זנדברג: שהתנסו בסיגריות?

<נעה גוטשטיין: אני כן.

<עידו בולר: אני לא מכיר באופן אישי, אבל יוצא נגיד שאנחנו באים לפגישות בבית הספר, אז אפשר לראות ילדים שאני רואה שבתחילת היום מעשנים קצת מחוץ לבית הספר ורק אחרי זה נכנסים.

תמר זנדברג: תודה רבה, תודה על ההצגה ועל זה שהגעתם לכאן ועל הפעילות שלכם.

תמר זנדברג: אני חושבת שאולי אתם האנשים הכי חשובים כאן.

<קרן רוט איטח: יש פה עוד תלמידים ממג'ד אל כרום.

<קרן רוט איטח: אני רק רוצה לומר שהיו שתי תחרויות בסמוך למועד של היום הבינלאומי, היו שתי פעולות ארציות סמוך ל-31 במאי, אז מה שעידו ונעה פה הציגו זה תחרות לעיצוב חפיסות טבק, כפי שחיים הציג שאנחנו מנסים לקדם, אז הם השתתפו בתחרות.

<קרן רוט איטח: ותחרות נוספת, של תכניות למניעת עישון, שאנחנו מקיימים ברמה הארצית, על שם ד"ר מרקוס, גם כן פעולה משותפת עם האגודה למלחמה בסרטן ומשרד הבריאות והליגה למניעת מחלות ריאה ושחפת, ונמצאים פה נציגים ממג'ד אל כרום שעשו פה עבודה מדהימה.

תמר זנדברג: אין בעיה, בבקשה, תציגו.

<חמדאן מוחמד: אני חמדאן מוחמד, אני יועץ של בית הספר וגם מב"ס, מוביל בתחום סמים ועישון.

<חמדאן מוחמד: בתכניות המניעה שלנו התחלנו לחשוב אחרת, איך נעשה פרויקט שניתן לחבר את כל בית הספר, זה לא עניין של לתת הרצאה וללכת הביתה, אחרי כמה דקות שוכחים, אז התחלנו לבנות סוכני שינוי של הפרויקט, לתת דרך העשייה, שכל בית הספר יסתובב סביב הנושא הזה.

<חמדאן מוחמד: התחלנו בפרויקט בכמה מישורים.

<חמדאן מוחמד: קודם כל סביבה, איסוף כל ה - - -

תמר זנדברג: בית הספר, סליחה, זו חטיבת ביניים, ז', ח' ו-ט'?

<חמדאן מוחמד: כן.

<חמדאן מוחמד: אז באיסוף כל קופסאות הסיגריות הריקות - - -

תמר זנדברג: מהבתים, מההורים?

<חמדאן מוחמד: דרך הבתים, הכבישים, כל תלמיד לקח על עצמו לאסוף 60 קופסאות ולבנות אותן בבלוק.

<חמדאן מוחמד: התחלנו בשלב ראשון לאסוף 70,000 קופסאות, שזה נתון מדאיג.

תמר זנדברג: 70,000 קופסאות, בכמה זמן?

<חמדאן מוחמד: חודש, ואנחנו מדברים על בית ספר אחד.

<חמדאן מוחמד: לא כל הכפר, זה בית ספר.

<חמדאן מוחמד: בהתחלת הפרויקט, כשהתחלנו לחשוב אמרנו אולי נבנה איזה דגם קטן, תוך חודש אני רואה שתלמידים מגיעים לבית הספר עם קופסאות במספרי עתק, לא היה לנו מקום איפה לאכסן.

<חמדאן מוחמד: אני מתחבר למה שאמר הרופא, אנחנו רצינו לבנות גוף אדם, שזה רק השלד שלו, זה 70,000 קופסאות שיש כאן, וזה בפחות מחודש, יש לנו בבית הספר נכון להיום 170,000 קופסאות ריקות שאנחנו מתכננים לבנות גוף אדם שמשקף את כל הנזק של העישון, שמסתובב בכול.

<קריאה: לא רק ביד או ברגל, אלא נזק בכל הגוף.

<חמדאן מוחמד: הפרויקט שלנו היה ככה, חוקרים, לומדים ואז נרתעים.

<חמדאן מוחמד: מהפרויקט הזה חישבנו כמה העלות של זה, הגענו לסכומים שיכולנו לבנות בית ספר רק מהסכום הזה תוך חודש.

תמר זנדברג: מהסכום של כמה עלו חפיסות הסיגריות?

<חמדאן מוחמד: כן.

<חמדאן מוחמד: אנחנו מגיעים כמעט ל-288 מיליון.

תמר זנדברג: כלומר הקופסאות שאספתם, שבניתם מהם את הפרויקט הזה, מחיר הקופסה כפול מספר הקופסאות הגעתם ל-288 מיליון שקלים?

תמר זנדברג: וזה מה שאספתם בחודש.

<חמדאן מוחמד: תיכף ענאן יספר.

<חמדאן מוחמד: הרעיון היה ליצור מין דיאלוג סביב הסיפור הזה.

<חמדאן מוחמד: כל אחד יתעמת עם אבא שלו, עם אחד הקרובים שמעשן וענאן יספר לנו סיפור אישי מה קרה.

<ג'דיר שיח' מוחמד: אני מורה לאנגלית בבית הספר.

<ג'דיר שיח' מוחמד: רק רציתי להוסיף שברגע שהמנהל הראה לנו את הסטנד ריק ואמר לנו שאנחנו צריכים למלא אותו בקופסאות של סיגריות ריקות, אני הסתכלתי על זה ואמרתי איך אנחנו נעשה את זה?

<ג'דיר שיח' מוחמד: זה קשה, אנחנו לא יכולים, אבל תוך חודש, באמת התלמידים שיתפו פעולה ואנחנו עשינו את זה לפני שהמועד שנתן לנו המנהל.

<חמדאן מוחמד: ג'דיר עומדת כאן, שני מטר גובה, שני מטר רוחב ו-1.20 מטר, זה בפחות מחודש.

<חמדאן מוחמד: אני מדבר רק על שכבה של חטיבה, ט'.

<חמדאן מוחמד: מה שכן עשינו כאן זה הטמעת הידע בתלמידים.

<חמדאן מוחמד: למשל כל החישובים נעשו בשיעורי מתמטיקה, במדעים כל העניין של המחקר והניסיונות, בשפ"י, בתכניות מניעה, זה שעת מחנך ומה שהעברנו עם היועצים.

<חמדאן מוחמד: עבדנו בכמה רבדים בבת אחת וראינו שזה מתחיל להיות מוטמע.

<חמדאן מוחמד: כל תלמיד זה סוכני שינוי.

<חמדאן מוחמד: מה שאמרת, אני מאוד מאוד הייתי מצדיק, יש את החוק, יש את החקיקה, אבל עדיין אין את האכיפה.

<חמדאן מוחמד: בבית הספר שלנו יש מורים, יש לנו את כל הסטיקרים והפלקטים, אבל יש מורים שמעשנים.

<חמדאן מוחמד: אני לא ראיתי מפקח של משרד החינוך או מפקח שנכנס לבית הספר והוא עקב אחרי זה.

<חמדאן מוחמד: אבל מהסיפור הזה חישבנו לאיזה מורה שם, שהוא הגיע ל-740,000 שקל עישון במהלך 40 שנה.

<חמדאן מוחמד: היום הוא מגיע עם הרכב הכי טרנטה שיש בבית הספר והוא צריך ללמד וכל הזמן מקטר ומקטר.

<חמדאן מוחמד: חישבנו כמה כסף הוא שרף.

<חמדאן מוחמד: היינו אמורים לשרוף את המודל בסוף, כי אנחנו לא עושים שום פרסומת לחברת סיגריות, אבל חשבנו גם על זיהום אוויר.

<חמדאן מוחמד: אז אנחנו נבנה את הגוף, נשכיב אותו בכניסה לבית הספר וכולם עוקפים אותו ונכנסים בכניסה של בית הספר.

<חמדאן מוחמד: השריפה, עצם השריפה משקפת כמה בן אדם שורף כסף, שורף בריאות.

<ג'דיר שיח' מוחמד: בכסף הזה אנחנו יכולים לעשות הרבה ב - - -

<חמדאן מוחמד: ענאן יספר את הסיפור עם אבא שלו.

<ענאן מנסור: אני הייתי יושב עם אבא שלי והוא כל הזמן היה מספר לי, רוצה כסף לבית, לשיפוצים, לעשות משהו, להרוויח כסף, אמרתי לו 'אתה, במקום שתקנה קופסת סיגריות ב-35 שקל כל יום, אתה תרוויח את זה.

<ענאן מנסור: יהיה לך בחודש 2,000 שקל, 2,000 שקל אתה יכול להרוויח אותם ללימודים שלי'.

<ענאן מנסור: כאילו הוא הרוויח את זה.

<ענאן מנסור: הוא הפסיק את העישון כבר שנה.

תמר זנדברג: וואלה?

תמר זנדברג: לפני שנה הפסיק לעשן והוא לוקח את הכסף ו - - -

<ענאן מנסור: כן, אחרי חודש-חודשיים הוא ראה איך זה משתנה עם כסף ועכשיו יותר טוב כאילו.

תמר זנדברג: יפה מאוד, כל הכבוד.

תמר זנדברג: אחת התלמידות, רוצות להוסיף משהו?

<קריאה: הפרויקט הזה מאוד מעניין, כי ראינו תוצאה מאוד מאוד חשובה וטובה שלנו ולכל איש שמעשן, ראינו שהעישון גורם נזק, לא רק ביד או ברגל, לריאות, למערכת הנשימה, אז לניסיון שלי אני עשיתי שיחה עם אבא שלי, אבא שלי מעשן, הוא גם חולה, הוא עשה ניתוח ואמרתי לו ש'אם אתה מעשן, אני גם רוצה לעשן'.

<קריאה: אני לא אוהבת את זה, אבל רציתי להגיד לו שאם אתה מעשן גם הילדים הקטנים בבית רוצים לעשות מה שאתה עושה, כי הקטנים עושים כמו הגדולים.

<קריאה: אז אבא שלי חשב 'מה אני עושה בבית, אם אין סיגריות עכשיו אני כועס', אז מה הפתרון?

<קריאה: ויש שכן שלנו שגם הוא מעשן, בסוף מה המסר מהעישון?

<קריאה: ראינו גם ילדים בבית הספר מעשנים, לא בבית הספר, אבל ילדים מעשנים.

<קריאה: אם אתה ילד, בסדר, אבל אם אתה מעשן אז אתה גבר?

<קריאה: בשבילי העישון בכלל לא טוב והוא רק עושה בעיות בבית הספר ובמשפחות.

<קריאה: אני רואה הרבה משפחות שיש ויכוח בין ההורים, שאין כסף עכשיו ויש ויכוח.

<קריאה: בסוף אני אומרת לאבא שלי, 'בוא נשים כספת בבית, הכסף של העישון, אני רוצה אותו ללימודים שלי'.

<קריאה: אבא אומר לי 'עכשיו התבגרת ויש מה לדבר'.

<קריאה: אני מאוד מרגישה בשמחה וששון, כי עכשיו אנחנו בכנסת והפרויקט הזה מאוד מעניין.

<קריאה: ותודה גם למורה ג'דיר והמורה מוחמד חמדאן, כי הם נתנו לנו השפעה טובה בפרויקט הזה.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: אני ממש מתנצלת בפני כל מי שאני לא אספיק לתת לו לדבר, כי אנחנו בעוד שלוש דקות צריכים לפנות את האולם לוועדה אחרת שהיא מנוצלת.

תמר זנדברג: יש כאן עוד רשימה שלא דיברו, אבל אנחנו לא יכולים לחרוג, כי האולם צריך להיות מפונה לוועדה אחרת.

תמר זנדברג: אני קודם כל רוצה להגיד המון תודה לתלמידות והתלמידים, גם מנען, גם ממג'ד אל כרום, ולצוות החינוכי שהגיעו לכאן היום ושיתפו אותנו בניסיון שלכם.

תמר זנדברג: אני רואה בזה חשיבות מאוד גדולה, כי כמו שאמרנו בהתחלה, יש לנו כאן מצד אחד את המלחמה במבוגרים ואת המאבק בגמילה ובהפחתת העישון ונזקי העישון באלה שכבר בתוך ההתמכרות, בתוך השימוש.

תמר זנדברג: זה דבר אחד.

תמר זנדברג: אבל דבר שני, ואולי אפילו החשוב ביותר, זה בעצם למנוע את הכניסה לעולם הזה, במיוחד של הנוער והצעירים.

תמר זנדברג: לא ראינו כאן סטודנטים, אבל שמענו גם נתונים ומידע על מה שקורה בקמפוסים באוניברסיטאות וגם מכם, בבתי הספר, שגיל ההתנסות, וכמו שציינת, העישון בקרב הצעירים ובמיוחד הנוער, לא בטוח שהוא יורד, לפחות לא באותו שיעור של הירידה בעישון הכללי.

תמר זנדברג: לכן אני חושבת שזה אחד הדברים החשובים ביותר, דרך מערכת החינוך והמערכת הקהילתית והמשפחתית.

תמר זנדברג: אני חייבת להגיד שהוועדה הזו, בקדנציה הנוכחית, פועלת קצת יותר משנה, חישבנו לא מזמן, וזו פעם ראשונה שאנחנו מתעסקים בנושא העישון, אבל לאור הדיון הזה אני רואה שממש לא האחרונה.

תמר זנדברג: זה גם מסר לכל המוזמנים והמתעניינים בנושא שלא הספיקו לדבר או שלא הספיקו להשלים את הדברים שלהם, אני ראיתי כאן כמה וכמה נושאים שאנחנו ניקח אותם להמשך עבודת הוועדה ונקדם אותם.

תמר זנדברג: הדבר הראשון זה נושא הפער האדיר ואפילו הייתי אומרת הבלתי נתפס, בין הוצאות משקי הבית על מוצרי עישון וטבק והכנסות המדינה ממסים על מוצרי עישון וטבק ובין הסכום המזערי שמוצא מהצד השני גם לגמילה וגם למניעה וחינוך.

תמר זנדברג: זה דבר אחד שאנחנו נשים עליו דגש בהמשך הדיונים.

תמר זנדברג: הדבר השני זה מעקב אחרי קידום חקיקה ומדיניות מכל מיני סוגים.

תמר זנדברג: אנחנו נחשפנו כאן לכל נושא התמונות והחפיסות, לרבות נושא המרכיבים על החפיסה, או בוא נקרא לזה שקיפות.

תמר זנדברג: בסך הכול יש לנו כאן עשרות אלפי אנשים שמכניסים לגוף שלהם דבר שהם לא יודעים מה הוא - - -

<חגי לוין: מיליוני.

תמר זנדברג: מיליוני בישראל?

<חגי לוין: 2 מיליון.

תמר זנדברג: אוקיי, מיליוני אנשים.

תמר זנדברג: אז זה גם דבר שאנחנו - - - אנחנו גם נתחקר קצת מה קרה בכנסות הקודמות ואנחנו ניקח על עצמנו לקדם, לרבות הנושא של התביעות הייצוגיות שהצגת, שאנחנו בהחלט נבדוק אותו.

תמר זנדברג: הטריד אותנו נושא הפער המגזרי בין המגזרים השונים ובכלל בין אוכלוסיות, זה לא רק מגזרים, אלא בכלל אוכלוסיות מבחינת מעמד סוציו אקונומי וכו'.

תמר זנדברג: לכן בסיוע שלכם, הרשות ומשרד החינוך, אנחנו נמשיך לעקוב אחרי נושא קידום המניעה וההסברה והחינוך בתחומים השונים, גם בבתי הספר ובאופן כללי בקהילה ובשירותי הבריאות, דרך קופות החולים, מכוני הגמילה.

תמר זנדברג: אנחנו גם לזה נקדיש דיון, גם על הנושא של קופות החולים, מכוני הגמילה, סל הבריאות והתכשירים למיניהם.

תמר זנדברג: אני רוצה להגיד בסיכום שבאמת אני אפילו טיפה מכה על חטא, ואני בטוחה שאני משקפת כאן גם את חברי הכנסת שהשתתפו בדיון, אנחנו רואים בסיגריות ובעישון סם מסוכן, זה חלק ממנדט הוועדה, זה שהוא סם מסוכן חוקי לא הופך אותו לפחות מסוכן וגם לא לפחות ממכר.

תמר זנדברג: שמענו כאן מאנשי המקצוע על הנזקים ולכן אנחנו בהחלט נעלה את הנושא הזה גבוה בראש סדר העדיפויות שלנו, נגלה את כל האינטרסים שעומדים מאחורי ההתמכרות המזיקה הזו והוועדה תמשיך לעקוב אחרי הנושא בהמשך.

תמר זנדברג: אני מתנצלת בפני הוועדה המשותפת של ועדת הכלכלה והעבודה והרווחה, אני שמחה לפנות לכם את האולם וגם להשתתף בדיון החשוב הזה.

תמר זנדברג: תודה, הישיבה נעולה.