הוועדה המיוחדת למאבק בנגעי הסמים והאלכוהול, כנסת 20, פרוטוקול מספר 39, 2016-06-08 09:00

תמר זנדברג: בוקר טוב לכולם ולכולן.

תמר זנדברג: רק הערה, אנחנו בכנסת ירוקה, מה שאומר שלהדפיס מצגת ככה ולא כשלכל עמוד יש עמוד ריק, עדיף לחסוך שזה לא יהיה חוברת אלא מצגת.

תמר זנדברג: בוקר טוב לכולם.

תמר זנדברג: אנחנו בדיון שהוא למעשה דיון המשך בנושא הקמפיינים הפרסומיים של הרשות למלחמה בסמים.

תמר זנדברג: בואו נתחיל מלשמוע את הקמפיין האחרון שכולנו נחשפנו אליו ברדיו רק השבוע.

תמר זנדברג: בוא, איתן.

תמר זנדברג: אגב, אתם יודעים מה, בואו נתחיל קודם.

תמר זנדברג: איתן, בתור ממלא מקום, בוא תן לנו איזה עדכון מה קורה ברשות.

<איתן גורני: מה קורה ברשות?

<איתן גורני: איריס, הבאת לי אחד כזה?

תמר זנדברג: לא, לא כזה.

תמר זנדברג: מה קורה מבחינת – יש לנו מנכ"ל קבוע או שהוא צריך להתמנות?

<איריס יוגב: כבר העברתי לך אחד כזה.

<איתן גורני: דו"ח שנתי ומה שקרה השנה, בשנת ניהולי הראשונה.

תמר זנדברג: רגע, רגע.

תמר זנדברג: אז רגע, אתה המנהל הקבוע?

<איתן גורני: לא.

תמר זנדברג: אז מה?

תמר זנדברג: אז תן לנו איזה עדכון קודם כל שנדע מי מקבל את ההחלטות, מה קורה, מי מקבל שכר, מי לא, מי הושעה, מי נשאר.

תמר זנדברג: ימי החופשה של גלר הסתיימו מיולי שעבר?

<איתן גורני: יאיר גלר גמר.

<איתן גורני: יאיר גלר התפטר.

תמר זנדברג: אה, יאיר גלר התפטר?

תמר זנדברג: מתי?

<איתן גורני: תוקף ההתפטרות שלו הוא 13 במאי, שנה זו.

תמר זנדברג: לפני שלושה שבועות יאיר גלר התפטר?

<איתן גורני: כן.

תמר זנדברג: עד אז מה היה המצב שלו?

<איתן גורני: הוא היה מושעה.

תמר זנדברג: וקיבל שכר?

<איתן גורני: קיבל שכר.

תמר זנדברג: עד ה-15 במאי?

<איתן גורני: כן.

תמר זנדברג: זאת אומרת הוא קיבל ימי מחלה, סיים את כל מכסת ימי המחלה המוכרים, אחר כך לפי - - -

<איתן גורני: הוא קיבל את כל מה שמגיע לו.

תמר זנדברג: לפי תקנות נציבות שירות המדינה - - -

<איתן גורני: הכל בתיאום עם הממונה על השכר.

תמר זנדברג: הוא היה מושעה ללא שכר בתקופה הראשונה?

<איתן גורני: לא.

<איתן גורני: בחצי השנה הראשונה כל מושעה מקבל מחצית משכרו ולאחר חצי שנה את שכרו, לא כולל הטבות נוספות, אבל שכר.

<איתן גורני: גם החזקת רכב וכל אלה.

תמר זנדברג: אז הוא מיצה את ימי המחלה שלו עם אישורי מחלה, לאחר מכן היה מושעה חצי שנה בחצי שכר, לאחר מכן קיבל שכר מלא, כי אחרי חצי שנה חייבים להחזיר את השכר, וכמה זמן זה היה?

<איתן גורני: בערך גם כן חצי שנה.

תמר זנדברג: אז חצי שנה חצי שכר, חצי שנה שכר מלא וב-15 במאי 2016 הוא התפטר מתפקידו.

<איתן גורני: הוא הפך להיות אזרח.

<איתן גורני: נכנסה לתוקף ההתפטרות שלו ב-13 במאי.

תמר זנדברג: ב-13 במאי נכנסה לתוקף ההתפטרות שהוא הגיש, מה, שבועיים לפני זה?

<איתן גורני: הוא היה בהשעיה מהיום שפרצה החקירה ומהיום שפרצה החקירה אני מוניתי לממלא מקום.

תמר זנדברג: ממלא מקום, אוקיי.

<איתן גורני: ואני נשאר ממלא מקום עד אשר כל הדיונים שקורים, ימונה, אמור להיות ממונה מנכ"ל חדש לרשות.

תמר זנדברג: שזה מינוי של השר לביטחון פנים?

<איתן גורני: לא.

<איתן גורני: המינוי של השר באישור הממשלה, אבל חייב להיות לו הליך של ועדת איתור שתמליץ לשר.

תמר זנדברג: שקָמה?

<איתן גורני: אני לא יודע אם קמה, אבל אמורה כנראה לקום.

תמר זנדברג: בחוק הרשות יש כללים לוועדת האיתור, מי ממנה אותה.

<איתן גורני: זה לא בחוק הרשות.

<איתן גורני: ועדת איתור זה חוקים כלליים.

תמר זנדברג: אז את ועדת האיתור ממנה השר?

<איתן גורני: אני לא כל כך בטוח שהשר.

<איתן גורני: אני לא רוצה להיות לא מדויק.

<איתן גורני: יכול להיות שזה נציבות שירות המדינה.

<איתן גורני: אבל על כל פנים, זה מה שאמור להיות ואני כבר הצהרתי יותר מפעם אחת שברגע שיהיה מנהל מוסמך בעל סמכויות, אני מתכונן להעביר את התפקיד שלי בצורה מסודרת, נכונה ונאותה ולפרוש סוף סוף לחיים עצמאיים.

תמר זנדברג: אה, אתה מתכוון לפרוש?

תמר זנדברג: אתה לא נשאר ברשות?

<איתן גורני: אני פורש ברגע שאני אוכל.

<איתן גורני: מספיק.

תמר זנדברג: אז אתה בינתיים - - -

<איתן גורני: מנכ"ל בפועל.

תמר זנדברג: מחזיק את התפקיד למשמורת, אתה מופקד עליו.

תמר זנדברג: אוקיי.

<איתן גורני: כן.

<איתן גורני: שומר החופה.

תמר זנדברג: ובינתיים יש עבודה, יש פעילות.

תמר זנדברג: אז בואו ניגש לתוכן, בואו נתחיל לשמוע.

<איתן גורני: אז אני - - -

תמר זנדברג: רגע, רגע, שנייה.

<קריאה: זה תשדיר ראשון.

<קריאה: זה תשדיר שני.

<קריאה: (סרטונים)

תמר זנדברג: אוקיי, תודה.

תמר זנדברג: טוב, כולנו שמענו את התשדיר הזה הרבה.

תמר זנדברג: אני חושבת להגיד שגם אם לא הייתי שומעת אותו, פנו אלי במשך מספר ימים ספורים, באמת, אני חושבת מכל רחבי הקשת הפוליטית אפשר לומר ושאלו אותי שאלה שאני רוצה לשאול אותך, איתן ולהתחיל איתה, אפרופו הקמפיין הזה.

תמר זנדברג: השאלה היא נורא-נורא פשוטה: מה חשבתם לעצמכם?

תמר זנדברג: באמת אני שואלת.

תמר זנדברג: אנחנו כאן, אתה יודע ואנחנו מכירים, אנחנו יושבים כאן בוועדה חודשים ארוכים, עוד מעט שנה לדעתי מאז שהוועדה התחילה לעבוד.

<איתן גורני: יותר.

<איתן גורני: כבר עוד מעט שנה וחצי.

<איתן גורני: מהיום שהתמנית.

תמר זנדברג: לא, אז אני התמניתי לפני-.

תמר זנדברג: היי, מירב.

מירב בן ארי: הוועדה - - -

תמר זנדברג: מה?

מירב בן ארי: ברווחה.

תמר זנדברג: הבנתי.

תמר זנדברג: יפה מאד.

תמר זנדברג: אז רק לעדכן אתכם, עבדאללה נכנס באמצע, מירב כבר שמעה, אז לא נשמיע שוב.

תמר זנדברג: שמענו כרגע את התשדירים המדוברים והפניתי שאלה נורא פשוטה לרשות, והשאלה היא מה חשבתם לעצמכם.

תמר זנדברג: כלומר, אנחנו כאן כמעט שנה, עוד לא שנה.

תמר זנדברג: סקרנו באת את כל תחומי הפעילות שלכם ואת כל תחומי וסוגי ההתמכרות.

תמר זנדברג: ביקרנו בחלק מכפרי הגמילה, שני חברי הכנסת – גם עבדאללה אבו מערוף וגם מירב בן ארי היו איתנו.

תמר זנדברג: בחלק מהכפרים האחרים, כולל אחד שמוזכר בפרסומת, אנחנו נבקר בקרוב, בחודש הזה, כחלק מתכנית העבודה של הוועדה.

תמר זנדברג: בכל המקומות שמענו כמה דברים, קווים ברורים שעלו בצורה נורא נורא ברורה וטיפלנו בהם כאן בוועדה.

תמר זנדברג: שמענו על העלייה המסוכנת, ואפילו הייתי אומרת המופקרת, בסמי פיצוציות ועל הנזק הלפעמים חד פעמי והבלתי הפיך לפעמים שהם גורמים, ואפילו הייתי אומרת בחוסר האונים של אותם כפרי גמילה, עם ההתמודדות בתופעה הזו.

תמר זנדברג: שמענו, כולל כאן בוועדה, מהורים, על מסיבות האלכוהול ועל הנגישות לארון התרופות ולארון המשקאות של ההורים, שהפכו בחלק מהמקומות להיות איזו שהיא מכת מדינה או תופעה.

תמר זנדברג: שמענו על התמכרויות אחרות לחומרים, לתרופות מרשם.

תמר זנדברג: כל הדברים האלה שמענו, סומנו כאן כתופעה.

תמר זנדברג: מה קרה שעכשיו הג'וינט הרס את הילדה, נגמרה, אין שמחת חיים.

תמר זנדברג: מה, יש לך נתונים חדשים שמצביעים על זה?

תמר זנדברג: הגעתם למסקנה שזה האיום הגדול ביותר על בני הנוער, על החברה הישראלית?

תמר זנדברג: או שפשוט התחיל שיח ציבורי, לעשות איזה שהוא דבר נכון פעם ראשונה בתולדות מדינת ישראל במדיניות הסמים, ואתם החלטתם שאתם שם ואסף נגד הדבר הזה.

<איתן גורני: זו שאלה?

<איתן גורני: תשובה?

תמר זנדברג: זאת הייתה השאלה.

תמר זנדברג: עכשיו התשובה שלך.

<איתן גורני: אנחנו התבקשנו להציג את הפעילות הפרסומית שלנו לשנים האחרונות ואנחנו נציג אותה, ואז אתם תראו שמתקציב הפרסום של הרשות, שהוא לא דרמטי, אנחנו מחלקים את עוגה פרוסות פרוסות לנושאים שונים.

<איתן גורני: בערך מחצית לנושא האלכוהול ומחצית לנושא הסמים.

<איתן גורני: בתוך הסמים יש גם פרקים שונים לסמים שונים וגם לאוכלוסיות שונות.

<איתן גורני: כלומר, זה לא כל כך פתאום.

<איתן גורני: אני שמח לומר לך גברתי יושבת הראש, שזה בדיוק כמו שאת אמרת.

<איתן גורני: ב-90% מהנושאים אנחנו מסכימים בינינו ואת רואה את העבודה שאנחנו עושים בכל התחומים האחרים.

<איתן גורני: בנושא של הקנאביס, לצערי, אנחנו חלוקים.

<איתן גורני: לצערי.

<איתן גורני: ממש לצערי, כי באמת, לרוב אנחנו בכל אופן חושבים את אותם דברים.

<איתן גורני: אנחנו חושבים, וגם העברתי אליך חומר שקיבלתי ממש לפני שלושה-ארבעה ימים מארגון הבריאות העולמי, שמראה שיש סכנות בקנאביס.

<איתן גורני: אני לא רוצה להיכנס לנושא הזה.

<איתן גורני: זה אחד מהנושאים ולא הראשון בהם שאנחנו מטפלים.

<איתן גורני: כעת, לאחר הרבה זמן שלא התעסקנו בקנאביס, כן - - - כאן דובר, והניסיון להגיד שקנאביס זה לא מסוכן והכל בסדר.

<איתן גורני: הוחלט על דעתו של השר שלנו גם כן, של המשרד, לצאת למסע פרסום נרחב, הרבה זמן שלא עשינו, בנושא של קנאביס.

<איתן גורני: וכן, אנחנו - - -

תמר זנדברג: הבנתי.

תמר זנדברג: כלומר השר החליט להילחם במגמות הלגליזציה - - -

<איתן גורני: לא השר, סליחה.

<איתן גורני: לא השר.

תמר זנדברג: באמצעות - - -

<איתן גורני: לא השר.

<איתן גורני: אני מבקש להגיד, שיהיה כתוב בפרוטוקול.

תמר זנדברג: אני שומעת מה אתה אומר.

<איתן גורני: השר תומך בנו, השר חושב שזה חשוב, אבל ההחלטה לצאת במסע פרסום הייתה החלטה - - -

תמר זנדברג: אז זה חלק מהניסיון שלכם לרצות את השר שלא יסגור אתכם?

<איתן גורני: מדובר ב - - -

תמר זנדברג: אני שואלת.

<איתן גורני: לא, לא, לא.

תמר זנדברג: בוא תסביר לי למה דווקא עכשיו, באמת אני שואלת, למה דווקא עכשיו זה מה שבחרתם, מה בשבועות, בחודשים האחרונים?

<איתן גורני: לאור הניסיונות הרבים - אני לא רציתי להיכנס לזה - לאור הניסיונות של הצד שתומך במריחואנה להביע מסרים שאנחנו סבורים שצריך מול המסרים האלה מסרים אחרים.

<איתן גורני: ולכן החלטנו בעידודו של השר - - -

תמר זנדברג: איזה מסרים?

תמר זנדברג: שאין שום דבר כאן בסם הזה, נגמרה לי הילדה?

תמר זנדברג: הג'וינט גומר ילדים?

<איתן גורני: כן, כן.

תמר זנדברג: תגיד לי, איך אתם חיים?

<איתן גורני: כן, כן, כן.

תמר זנדברג: על מה זה מבוסס שג'וינט גומר ילדים?

<איתן גורני: תמר, אל תגררי.

<איתן גורני: התבקשנו, סליחה - - -

תמר זנדברג: רגע, סליחה רגע.

תמר זנדברג: לא, לא, לא - - -

<איתן גורני: אנחנו לא בדיון על קנאביס כאן, סליחה.

תמר זנדברג: אני קובעת על מה הדיון.

<איתן גורני: אבל אנחנו התבקשנו להציג את מסעי הפרסום.

<איתן גורני: השקענו עבודה רבה להכין מצגת יפה וטובה, על כל מה שאנחנו עושים בתחום הפרסום.

<איתן גורני: הייתי מבקש שתתנו לנו להציג אותה.

תמר זנדברג: אם עוד שנייה תציגו.

תמר זנדברג: לזה מוקדשת הישיבה.

תמר זנדברג: אני רוצה לשאול אותך על סמך מה אנחנו, אתם, רשות ציבורית, רשות ממשלתית, ובאופן כללי אני תומכת גם בפרסום מסחרי באמת בפרסום.

תמר זנדברג: אי אפשר להתבסס על עובדות חלקיות, שקריות או לא קיימות.

תמר זנדברג: בוא תגיד לי על סמך מה אתם מבססים קמפיין שלם, שג'וינט גומר ילדים.

<איתן גורני: על סמך ניסיון שלנו.

תמר זנדברג: ג'וינט אחד?

<איתן גורני: לא דובר על ג'וינט אחד, מדובר על ג'וינט אחד שאחריו באים אחרים.

תמר זנדברג: רגע, תעצור.

תמר זנדברג: איפה התשדיר השני, אפשר לשמוע אותו שוב?

<איתן גורני: עם ג'וינט אחד זה התחיל.

תמר זנדברג: אה, זה התחיל.

תמר זנדברג: ועם מה זה המשיך?

<איתן גורני: עם ג'וינט אחר זה המשיך ועם עוד ג'וינט ועם עוד ג'וינט.

תמר זנדברג: אה, אוקיי.

תמר זנדברג: רגע.

<איתן גורני: ותבואי אלינו לכפרי הגמילה ותראי את ה - - -

תמר זנדברג: אני כזכור לך הייתי.

<איתן גורני: וגם ראית את זה.

תמר זנדברג: ואני עוד אהיה.

תמר זנדברג: ועל סמך זה שהייתי ועל סמך מה ששמעתי שם, אני כל כך מתפלאת.

תמר זנדברג: אתה יודע, לפעמים אתם כל כך עוברים - - -

<איתן גורני: אנחנו בחילוקי דעות.

<קריאה: איתן, אולי כדאי לשאול את הרב אקשטיין, שמטפל בהם.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: סליחה.

תמר זנדברג: אתה יכול להציג - - -

<איתן גורני: אבל באמת - - -

תמר זנדברג: סליחה, רק שנייה.

<איתן גורני: אתה תיכף תציג.

תמר זנדברג: סליחה, אני מנהלת את הישיבה.

תמר זנדברג: אני מודה לך על הסיוע הרב, תודה.

תמר זנדברג: כן.

<איתן גורני: יש לנו את הרב פה.

תמר זנדברג: שמענו את הרב בפרסומת.

<איתן גורני: לא, לא, לא.

תמר זנדברג: רגע, רגע, שים בבקשה - --

<איתן גורני: אני הייתי רוצה - - -

תמר זנדברג: אני מבינה שהיית רוצה.

תמר זנדברג: אני הייתי רוצה - - -

<איתן גורני: לנצל את ההזדמנות, שנייה - - -

תמר זנדברג: לא, לא שנייה.

<איתן גורני: זאת הזדמנות נהדרת שנתת לנו - - -

תמר זנדברג: איתן גורני, כנס להקשבה.

<איתן גורני: להציג את העבודה - - -

תמר זנדברג: איתן, אתה רוצה שאני אוציא אותך?

תמר זנדברג: אל תיכנס לי לדברים.

<איתן גורני: מספיק הוצאת לנו את יושב הראש.

<איתן גורני: את רוצה גם אותי להוציא?

תמר זנדברג: זה תלוי בך.

תמר זנדברג: יושב הראש שלך יצא כתוצאה מהתנהגות שלו.

תמר זנדברג: זה לא היה תלוי בי.

<איתן גורני: את יודעת שאני מתנהג יפה.

תמר זנדברג: אז אני מבקשת ממך.

תמר זנדברג: כן.

תמר זנדברג: רק פשוט שנסגור את הנקודה הזאת, אם מדובר בג'וינט אחד או לא.

תמר זנדברג: אנחנו נשמע.

תמר זנדברג: אני רוצה שמירב תשמע, כי היא לא הייתה בהתחלה.

תמר זנדברג: שירות לחברי הכנסת.

תמר זנדברג: מוצג סרטון

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: "הכל התחיל בג'וינט, נגמרה לי הילדה".

<איתן גורני: כן, זה הכל התחיל בג'וינט.

תמר זנדברג: אני רוצה לדעת על מה - - -

<איתן גורני: הכל התחיל בג'וינט ובג'וינטים נוספים.

תמר זנדברג: מאה אחוז.

תמר זנדברג: אני רוצה לדעת - - -

<איתן גורני: לא מדובר על מי שפעם אחת עישן ג'וינט אחד והפסיק.

תמר זנדברג: כן, חבל ש - - -

<איתן גורני: זה מתחיל תהליך.

תמר זנדברג: כן, חבל שמהפרסומת זה לא עולה, אבל - - -

<איתן גורני: אצלי זה עולה.

<איתן גורני: זאת הכוונה.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: אצלך זה עולה, אצל אף אחד מהשומעים זה לא עולה.

תמר זנדברג: אבל בוא תסביר לי רגע על מה מבוסס המידע או ההנחה שאצלך עולה, שמג'וינט נגמרים ילדים, מפסיקה שמחת החיים, מפסיקים הלימודים, מפסיקים ה - - - וכו'.

<איתן גורני: אף אחד לא אמר שכל הילדים.

<איתן גורני: יש בני נוער שהתחילו להשתמש באקראי ועברו משימוש אחד לעוד שימוש ועוד שימוש, ועל זה באמת הרב אקשטיין יוכל לספר.

<איתן גורני: יש מקרים כאלה.

<איתן גורני: אף אחד לא אמר שכל מי שלוקח ג'וינט תיכף מתמכר.

<איתן גורני: אבל האמירה שהג'וינט לא מסוכן ושהקנאביס לא מסוכן, היא אמירה שמחדירה לציבור כולו וגם לנוער, שלקחת ולהשתמש בקנאביס, זה - - -

תמר זנדברג: איפה שמעת את האמירה הזאת?

<איתן גורני: בהרבה מקומות.

תמר זנדברג: איפה?

<איתן גורני: בהרבה מקומות.

תמר זנדברג: למשל?

<איתן גורני: בכפרי הגמילה למשל.

<איתן גורני: למשל בכל הרחובות שמשתמשים - - -

תמר זנדברג: אני חוזרת, תשמע, שוב, איתן - - -

<איתן גורני: אבל אני רוצה - - -

תמר זנדברג: לא, לא, שנייה.

<איתן גורני: תמר, אני רוצה שתתני לנו להציג את ה - - -

<איתן גורני: אני אתן, חכה, רגע.

<איתן גורני: כי לא באנו הנה לדון על הקנאביס.

<איתן גורני: לדעתי גם לא נתבקשנו להביא, ואני במקרה הבאתי שני חומרים חדשים.

תמר זנדברג: איתן, דעתך - - -

<איתן גורני: וגם את זה הבאתי רק - - -

תמר זנדברג: דעתך היא מאד מאד רלבנטית לנושא ואנחנו מיד נשמע אותה במלואה, אבל אני באמת רוצה לשאול שוב, ותיכף אתם תציגו – רק תגיד מה קמפיין הפרסום השנתי של הרשות?

<איתן גורני: בסך הכל?

תמר זנדברג: כן.

<איתן גורני: יש את זה במצגת.

תמר זנדברג: אז רק תשלוף לנו רגע מהמצגת את הנתון הזה, בבקשה, לפני שנגיע למצגת כולה.

<אריה פרבר: של 2015 - - - תתני לנו להציג - - -

תמר זנדברג: שנייה, אני אתן.

תמר זנדברג: אני אתן.

<איתן גורני: דבר דבור על אופניו.

תמר זנדברג: דבר דבור על אופניו ואנחנו עוד שנייה נראה, הכל בסדר.

תמר זנדברג: רק שנייה לשלוף לנו מספר אחד.

<אריה פרבר: סך עלויות הפרסום לשנת 2015.

תמר זנדברג: כן?

תמר זנדברג: 80 מה?

<אריה פרבר: 1.47 מיליון זה האלכוהול, כולל אלכוהול מ - - -

תמר זנדברג: לא, אז אנחנו נחשב לבד את הסך הכל של כל זה?

תמר זנדברג: 325 ועוד 100 זה 425 ועוד 80 זה בערך 500.

תמר זנדברג: קצת למעלה ממיליון וחצי שקלים.

תמר זנדברג: מה עלות הקמפיין הזה?

תמר זנדברג: קמפיין האנטי לגליזציה.

תמר זנדברג: - - - 250,000?

<אריה פרבר: זה לא אנטי לגליזציה.

<איתן גורני: הקמפיין של המריחואנה הרפואית היה בעד.

תמר זנדברג: בסדר, אתה יודע, על זה אומרים אוי לי מיצרי ואוי לי מיוצרי.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: כן, כן, 2015.

תמר זנדברג: ברור.

תמר זנדברג: אז בערך 1.5 מיליון לשנה, 250,000 מתוכו – ואתה אמרת שאנחנו לא מסכימים על 10%.

תמר זנדברג: עכשיו מסתבר שאנחנו לא מסכימים על בערך שישית, שזה 250,000 מתוך 1.5 מיליון שקלים.

<אריה פרבר: לא, אבל זה בשנת 2015.

<אריה פרבר: אם אני לא טועה, בכלל אין שוק למריחואנה.

תמר זנדברג: בסדר, אבל בשנת 2016 זה בערך אותו סכום.

<אלי טנא: מה זה קשור?

<אלי טנא: אבל אתם לא מסכימים בנושאים עניינים, לא בנושאים תקציביים.

<אלי טנא: התקציבים האלה - - - אחד, והדבר השני - - - שלושה, לא על 2,500 - - -

תמר זנדברג: יפה, השאלה שלי כרגע היא על מה מבוסס שימת הדגש דווקא עכשיו, במקרה בעיתוי הזה, על קמפיין שהוא כל כך – אתה יודע, כששמעתי את זה, אני אגיד לך משהו - - -

<איתן גורני: יוסי, יוסי רוצה.

תמר זנדברג: אני אתן לו, שנייה.

תמר זנדברג: ששמעתי את זה, לפני הכל, לפני שזה לא מבוסס על נתוני אמת, לפני שזה מיושן, לפני שזה לא רלבנטי, לפני שזה ארכאי - - -

<איתן גורני: מי שחושב שזה לא נתוני אמת, יש כאן על השולחן את שני החומרים הכי חדשים שיש.

תמר זנדברג: זה פשוט בעיטה - - -

<איתן גורני: אני כבר לא יודע מה - - -

תמר זנדברג: איתן, זאת פעם שנייה ואחרונה שאתה מפסיק אותי.

תמר זנדברג: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה.

תמר זנדברג: בפעם הבאה אתה תצא מהדיון.

תמר זנדברג: בסדר?

תמר זנדברג: לפני שזה לא נתוני אמת ולפני שזה מיושן, ארכאי ולא רלבנטי, זה בעיקר מאכזב.

תמר זנדברג: בעיקר אחרי כל התקופה שאנחנו יושבים כאן, וכאמור נחשפים כאן למה באמת סכנות האלכוהול והסמים של בני הנוער.

תמר זנדברג: ואנחנו אחרי שנה בוועדה לא יכולים להגיד שלא ראינו.

תמר זנדברג: שמענו מהשטח, באנו פרש, באנו למוסדות שלכם, שמענו דברים אחרים לגמרי.

תמר זנדברג: פתאום במקרה בעיתוי הזה, וכמו שאתה אומר בהסכמת השר, שעכשיו בכלל אני מבינה מה מטרת הקמפיין הזה - - -

<איתן גורני: בתמיכת השר.

תמר זנדברג: בתמיכת השר, סליחה.

<איתן גורני: בהסכמה.

תמר זנדברג: מאה אחוז, אדרבא, בתמיכה ובעידוד, אני עכשיו מבינה מה ההקשר, מה העיתוי, ואתה יודע, אני קודם כל בעיקר התאכזבתי.

תמר זנדברג: אני אומרת לך את האמת.

תמר זנדברג: התאכזבתי.

תמר זנדברג: בבקשה.

<יוסי הראל-פיש: האמת היא, כמו שאת אומרת, אנחנו יושבים פה די הרבה חודשים.

<יוסי הראל-פיש: אחד הדברים שמתסכלים אותי, זה שנוצרת פה מן תחושה כאילו שאנחנו יריבים.

<יוסי הראל-פיש: התפיסה שלי היא בדיוק הפוכה.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו נמצאים במקום, וזה שהדרך קצת שונה בנושא של שינוי חקיקה, אני חושב, כבוד יושבת הראש, ששמעתי ממך הרבה פעמים, לא פעם אחת, שאת מסכימה ששימוש בקנאביס בקרב ילדים, בני נוער וצעירים, זה דבר שהוא מסוכן להם ואת מכירה את הנתונים, ויש עכשיו נתונים חדשים מארגון בריאות העולמי, כך שאנחנו לא צריכים.

<יוסי הראל-פיש: עכשיו, אחד הדברים שדיברנו עליו פה בשולחן הזה לא פעם ולא פעמיים, זה שכאשר עושים, וזה הידע המדעי בכל העולם ועכשיו אני חוזר, השבוע, מישיבה של ועדת המומחים באירופה, שדנה בנושא הזה, של איך להגן על האוכלוסייה בתקופה של שינויים, כאשר גם במדינה ההולכת לכיוון של שינוי חקיקה, חייבים לאזן את התהליך הזה, כדי שלא תיווצר תחושה באוכלוסייה, ובעיקר לא אצל ילדים, שהסכם הזה הוא לא מסוכן.

תמר זנדברג: אה, אז אתם בכלל מתכוננים ללגליזציה.

תמר זנדברג: זה הסיפור.

<יוסי הראל-פיש: רק שנייה.

<יוסי הראל-פיש: לא, לא, לא שום מתכוננים ללגליזציה.

<יוסי הראל-פיש: אני לא צריך להתכונן.

<יוסי הראל-פיש: הנזק כבר נעשה של השנתיים האחרונות.

<יוסי הראל-פיש: בשנתיים האחרונות נעשה נזק.

<יוסי הראל-פיש: אני לא מחכה ללגליזציה.

<יוסי הראל-פיש: זה גם לא משנה מה יהיה הסוף של החקיקה הזו.

<יוסי הראל-פיש: כולנו תמימי דעים שגם אם תהיה חקיקה, זה יהיה מגיל 21 ומעלה או משהו כזה, בכל מקרה זה לא יחול על הילדים והנוער.

<יוסי הראל-פיש: מה שהעולם המדעי מראה, שכאשר אתה עובר תקופה רגישה כזו, אתה חייב לאזן את הכרסום ואת תפיסת המסוכנות שמובילה לעלייה בשיעורים, על ידי מסרים שמזכירים שחברה, נכון, אנחנו משתמשים בזה לצרכים רפואיים.

<יוסי הראל-פיש: נכון, יש ויכוח רפואי בעולם לגבי מה המודל החוקי הנכון להתעסק בזה.

<יוסי הראל-פיש: אל תשכחו שהסם הזה הוא סם מאד מסוכן בעיקר לילדים ובני נוער.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו לוקחים אחריות ציבורית כדי לעשות את האיזון הזה.

<יוסי הראל-פיש: זה לא מלחמה.

<יוסי הראל-פיש: הנקודה שאני רוצה לומר, אני אומר התפיסה שלי כרגע, כמדען, זה לא בא כדי להילחם בתהליכים שאתם מובילים.

<יוסי הראל-פיש: להיפך.

<יוסי הראל-פיש: זה בא לאזן את מה שקורה בציבור מבחינת התחושה של הילדים ושל ההורים ושל הנוער.

<יוסי הראל-פיש: וככה צריך לראות את זה.

<יוסי הראל-פיש: האם המילה הזו או מילה אחרת, או כן ג'וינט, או לא ג'וינט, זה לא התחום שלי ויש פה אנשים שזה הפרסום.

<יוסי הראל-פיש: ואני רואה בזה אחריות ציבורית ללכת ולעשות את האיזונים.

תמר זנדברג: אוקיי.

<יוסי הראל-פיש: עכשיו רק להזכיר משהו שכבוד יושב הראש כבר יודעת, שלא רק שהיה כרסום בתפיסת המסוכנות, אלא בשנתיים האחרונות בפעם הראשונה בהיסטוריה, השיעור של צריכת קנאביס בקרב הנוער הישראלי, עלה מסביבות 5-6%, ל-10.5%.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו מנסים לעצור את זה, לא בגלל מה צריך להתרחש מבחינה חוקית, אלא כדי להגן על הנוער ולהעלות חזרה את התפיסה שזה בכל זאת מסוכן.

<יוסי הראל-פיש: ובמקביל לזה, אתם תמשיכו בבית המחוקקים להחליט מה הדבר הנכון לעשות.

<יוסי הראל-פיש: זה לא מלחמה.

תמר זנדברג: אוקיי, תודה.

תמר זנדברג: חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: אוקיי, לגבי הפרסום, אני מדבר על משהו ספציפי, כמובן שהפרסום, אם הוא בצד הטוב ביותר או בצד המטעה ביותר, אני חושב שהוא ישנה את מה שהולך עכשיו בעניין כן או לא הלגליזציה של הקנאביס עם העמדה הברורה שלי.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא בעד שהפרסום יהיה מטעה או דמגוגי.

עבדאללה אבו מערוף: בכלל, לא רק פרסום של סמים ובכלל.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני לא חושב שהדיון יהיה בעד או נגד פרסום.

עבדאללה אבו מערוף: אני מתנגד לפרסום מטעה או דמגוגי בכלל.

עבדאללה אבו מערוף: בכלל, כל הפרסומים.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אדבר עכשיו על מה, ובמיוחד אם זה עניין תרבותי, חינוכי, לנוער.

עבדאללה אבו מערוף: זה גם לא צריך להיות דבר מטעה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן היה מן הראוי שהפרסום יהיה מכוון בצורה יותר מובנת.

עבדאללה אבו מערוף: אני מבין שלילדים בני 10 עד 18, בני 14, הפרסום הזה לא הוגן ולא יעזור להם, לצערי הרב.

עבדאללה אבו מערוף: לא יעזור שהם יעשנו או לא יעשנו.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו חייבים להתייחס לעניין הזה בצורה יותר רצינית ולא להתדיין אם הפרסום הוא אכן תרם או לא תרם לעשות את החוק או לא לעשות את החוק.

עבדאללה אבו מערוף: אין שום קשר אם החוק יהיה או לא יהיה.

עבדאללה אבו מערוף: עמדתי ברורה בקשר לזה, אבל אני בעד שהפרסום יהיה אובייקטיבי ויהיה מובן ויהיה מסר חינוכי ולא מסר מטעה.

<אלי טנא: אפשר להגיד משהו?

תמר זנדברג: כן, כן, בוודאי.

תמר זנדברג: כולכם תדברו.

עבדאללה אבו מערוף: עכשיו, אם זה פרסום בהיבט, אני מבין של לגנוז או להשפיע על דעת הקהל, זה מה שאומרים תמיד בפרסום ובתקשורת, ואני לא אגיד משפט פוליטי עכשיו, אבל בכל זאת אומרים מה אתה רוצה לקבל – תן לי פרסומת ללא מצפון – אני אתן לך עם ללא תבונה.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שיש.

עבדאללה אבו מערוף: אבל אנחנו כאן יושבים כדי להתעסק - - -

תמר זנדברג: זה - - -

עבדאללה אבו מערוף: לכן גם אם יש חלוקי דעות, אז זה אפשרי.

עבדאללה אבו מערוף: אתם מתווכחים ותמיד יש לנו את המשותף.

עבדאללה אבו מערוף: זו ועדה שמדובר בה בסמים.

עבדאללה אבו מערוף: זו הכותרת שלה.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אני בטוח שאנחנו נמצא את המשותף גם איתי, גם עם יקירתי תמר, גם עם הרשות, ולכן אפשר ואני חושב שגם בדברים שאנחנו חלוקים עליהם, להגיע להסכמות כפי שאנחנו נתפלג, ועדיף שנהיה בעבודה משותפת.

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שצריך.

תמר זנדברג: תודה רבה.

תמר זנדברג: תודה, חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: אני מאד מצטער, יש לי דיון נוסף.

תמר זנדברג: זה בסדר.

תמר זנדברג: תודה שבאת.

תמר זנדברג: חברת הכנסת מירב בן ארי.

מירב בן ארי: טוב, אני גם צריכה ללכת, כי אני צריכה להחליף את חבר הכנסת מרגי בוועדת החינוך.

מירב בן ארי: אני אגיד ממש בקצרה.

מירב בן ארי: אני חייבת רק להגיד משהו.

מירב בן ארי: תראה, לאור העובדה שגם הייתי בסיור עם תמר וגם אנחנו הולכים ל-"הדרך" בסוף החודש, נכון?

מירב בן ארי: ואני מלווה גם את "הדרך", אני באמת חושבת שזה יהיה נאיבי לומר שפתאום ההתנהלות נגד הלגליזציה הגיעה פתאום.

מירב בן ארי: היא הגיעה לפה בדיוק כמו שאנחנו הגענו לכפר וראינו רק את נפגעי הקנאביס.

מירב בן ארי: זאת אומרת לא ראינו כמעט נציג של נפגעי הפיצוציות, לא ראינו נציג.

מירב בן ארי: לא ראינו.

מירב בן ארי: הרגשנו, ואני זוכרת שדיברנו על זה שם, אפילו בכפר איזון, שכאילו מילא אם היה, את יודעת, אחד כזה מפיצוציות, אחד מאלכוהול.

מירב בן ארי: כולם היה שם סביב מעטה הקנאביס.

תמר זנדברג: מגמתי.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: לכן אני מבינה - - -

<איתן גורני: הפרסום - - -

מירב בן ארי: רגע, אני רוצה להגיד לך משהו, באמת, כי אני חייבת לנהל את הוועדה, אז אני חייבת ללכת.

מירב בן ארי: יש משהו אני לא יודעת אם מטריד, מוזר, שכאילו ברגע שאני ויושבת ראש הוועדה מגיעות, כאילו כל כפר הגמילה מתרכז סביב נפגעי הקנאביס, שאני לא חושבת שאין נפגעים מקנאביס.

מירב בן ארי: שלא תטעו.

מירב בן ארי: אני לא חושבת שהקנאביס הוא לצורך העניין, ואני בטוחה שהרבה פעמים אתה מתחיל משם, אבל הבעיה שבתפיסה שאתם לפחות מראים פה, לפחות ממה שקראתי, זה הקנאביס כסם הוא אסון, ואני, גם בביקורים וגם פה, חייבת לומר לכם, לצערי יש כל כך הרבה אסונות לבני נוער, ולצערי אני חושבת, ואני עבדתי 10 שנים עם בני נוער בסיכון, היה לי הרבה יותר קשה עם האלכוהול.

מירב בן ארי: הרבה יותר קשה מאלימות, מדקירות שנבעו מאלכוהול ולא נבעו מקנאביס - - -

<איתן גורני: אנחנו מסכימים איתך בכל מילה.

מירב בן ארי: ואני אומרת לך, אתם חייבים להבין, וקודם כל אני סומכת על תמי, באמת, באינטליגנציה, אבל אתם לא יכולים להמשיך ולכוון את החיצים שלכם כל הזמן לקנאביס.

<איתן גורני: אמרתי בהתחלה שבערך מחצית מהתקציב הוא לאלכוהול.

<איתן גורני: תנו לנו להציג ותראו.

מירב בן ארי: רגע, בכל מקרה אני אקבל את הקמפיין, אבל אני אומרת לכם שאני מרגישה שאנחנו כל הזמן בקמפיין נגד קנאביס.

<איתן גורני: זה כל כך לא נכון.

מירב בן ארי: אז אם אתה אומר שזה טעות - - -

<איתן גורני: תני לנו להראות.

מירב בן ארי: הייתי יושבת כאן ורואה, אבל בכל מקרה - - -

<איתן גורני: ותראו כמה - - -

מירב בן ארי: את תשלחי לנו את המצגת.

מירב בן ארי: אני מתנצלת, יש לי ועדה.

תמר זנדברג: כמובן, בוודאי, יש כאן פרוטוקול.

תמר זנדברג: אין בעיה.

תמר זנדברג: חברי הכנסת עוקבים אחרי הדיונים, גם כשהם לא נמצאים בהם.

מירב בן ארי: אל תדאג, אני ביקשתי לראות.

<בת שבע פנחסוב: מירב, זה גם באתר.

מירב בן ארי: יופי.

מירב בן ארי: אני אראה.

תמר זנדברג: כן, כן, הכל בסדר.

תמר זנדברג: הכל גלוי.

תמר זנדברג: משודר.

תמר זנדברג: מוקלט.

תמר זנדברג: הכל בסדר.

תמר זנדברג: בבקשה, מי מציג, איתן?

<איתן אקשטיין: שתי מילים.

<איתן אקשטיין: אני פשוט צריך לרוץ בחזרה למכונים שלי, להתעסק איתם לא רק בתיאוריה, אז אני מתנצל.

<איתן אקשטיין: אני חוזר לכפר שלי.

<איתן אקשטיין: שמי איתן אקשטיין, אני מהתשדיר.

<איתן אקשטיין: האמת היא שאני לא יודע אם יש הרבה אנשים שנכנסים לתשדיר שהוא תשדיר עוין בשבילם, כי זה קצת הורס לי את הביזנס, התשדיר שלי.

<איתן אקשטיין: האמת היא ככה, כחשבתי על זה, זה קצת נגדי.

<איתן אקשטיין: אני רוצה להגיד על זה שתי מילים.

<איתן אקשטיין: א', אני עובד סוציאלי בהכשרתי.

<איתן אקשטיין: 25 שנה עוסק בתחום הזה של התמכרויות לסמים ואלכוהול.

<איתן אקשטיין: ברטורנו יש היום 150 מטופלים, בערך מתוכם מחצית בני נוער – 70-80 בני נוער.

<איתן אקשטיין: אנחנו ומלכישוע שני מרכזי הגמילה היחידים בארץ לבני נוער.

<איתן אקשטיין: 30,000 תלמידים, חיילים, קצינים, באים מדי שנה אלינו לתכניות מניעה והעצמה, ככה שאני חושב שיש לי איזו שהיא אצבע על הדופק ואיזו שהיא מעבדה קטנה אולי, לא גדולה, אבל בכל אופן אני כן מרגיש קצת את רוח הדברים.

<איתן אקשטיין: אני רוצה להגיד קודם כל, ואני שאלתי עוד פעם את מנהל קהילת הבוגרים שלנו ואת מנהל קהילת הנוער שלנו, עוד בדרך לפה שאלתי עוד פעם כדי להיות בטוח בנתונים, ושניהם אמרו לי את אותו דבר.

<איתן אקשטיין: 80% מהצעירים שנמצאים ברטורנו, הגיעו רק בגלל קנאביס, גראס וכל הנגזרות שלו.

<איתן אקשטיין: יש כמובן גם כן סמי פיצוציה, יש אלכוהול ודברים אחרים.

<איתן אקשטיין: יש גם הימורים, אבל אם אנחנו מדברים על חומרים פסיכו אקטיביים – 80%.

<איתן אקשטיין: נניח שברטורנו זה רק 60-70%, מדובר בנתח גדול מאד.

<איתן אקשטיין: גדול מאד.

תמר זנדברג: נתח גדול ממה?

<איתן אקשטיין: גדול מאד מכלל השימוש בחומרים פסיכו-אקטיביים, הנושא של קנאביס, גראס ואלכוהול, כל הנגזרות של גראס.

<איתן אקשטיין: עכשיו, אילו אני הייתי - - -

תמר זנדברג: רגע.

תמר זנדברג: זה שהשימוש הוא גדול מאד, אנחנו יודעים - - -

<איתן אקשטיין: אלה שהגיעו לטיפול.

תמר זנדברג: שהשימוש מאד מאד רחב, אבל כמה - - -

<איתן אקשטיין: אלה שהגיעו.

תמר זנדברג: כן, אבל כמה מטופלים אצלך, ואנחנו נהיה אצלך בכפר - - -

<איתן אקשטיין: 120 מטופלים.

תמר זנדברג: ו-120 מטופלים סך הכל או בשנה?

<איתן אקשטיין: סך הכל.

<איתן אקשטיין: עכשיו, ברגע נתון.

תמר זנדברג: בכל רגע נתון יש 120.

<איתן אקשטיין: בחוץ יש מעל 1,000 מטופלים.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: אז 120 בכל רגע נתון, מתוכם אחוזים גבוהים שזה כמה עשרות ש - - -

<איתן אקשטיין: 80% מהנוער.

תמר זנדברג: זה עדיין כמה עשרות מתוך 120.

תמר זנדברג: זה המספר.

תמר זנדברג: כלומר, מדובר כאן על מספרים, יחסית לשימוש בקנאביס באוכלוסייה, שאנחנו מעריכים בערך מיליון ישראליות וישראלים בוגרים, ושלא תבין, שלא תטעה, התמכרות לחומרים פסיכו אקטיביים, לרבות קנאביס, זו תופעה שאנחנו יודעים שהיא קיימת.

<איתן אקשטיין: לא, אבל אני רוצה לומר עוד לחדד שתי דקות.

<איתן אקשטיין: אני רוצה לחדד את הדברים שלי, אם אפשר.

תמר זנדברג: כן, אבל אתה משתמש בסטטיסטיקה שהיא - - -

<איתן אקשטיין: לא, אני מצלם מצב, אני לא משתמש.

<איתן אקשטיין: אני לא חוקר, אני עובד סוציאלי.

<איתן אקשטיין: אני רק מצלם מצב, זה מה שאני עושה.

<איתן אקשטיין: אילו אני היום הייתי אחראי על תקציב של הרשות, אני הייתי אומר תראו, ישנה אווירה.

<איתן אקשטיין: זאת אומרת מה שאני שומע פה עכשיו רק נותן חיזוק לאווירה.

<איתן אקשטיין: ישנה אווירה שמקלה ראש בנושא של השימוש בקנאביס.

<איתן אקשטיין: מקלה ראש.

<איתן אקשטיין: אני לא מדבר עכשיו על לגליזציה, לא לגליזציה.

<איתן אקשטיין: מקלה ראש, עד כדי כך ואני כבר לא מדבר על הוועדה, שהראיתי ליוסי לפני כמה חודשים שיצא בנשיונל ג'יאוגרפיק, בעמוד השער.

<איתן אקשטיין: אני מנוי לנשיונל ג'יאוגרפיק.

<איתן אקשטיין: הייתה שם תמונה יפה מאד של פרח קנאביס והיה כתוב: קנאביס, מסם אסור ומסוכן לתרופת פלא.

<איתן אקשטיין: עכשיו, אני מכניס את זה אלי הביתה.

<איתן אקשטיין: יש לי 18 נכדים, שיהיו בריאים, לא כולם יודעים כבר לקרוא, אבל אלה שיודעים לקרוא רואים את זה על השולחן ואומרים לעצמם – אם סבא שלהם הכניס את הנשיונל ג'יאוגרפיק, נשיונל ג'יאוגרפיק זה לא עיתון שמאלני או ימני, זה עיתון שמצלם את המציאות האמיתית.

<איתן אקשטיין: זה עיתון טבע.

<איתן אקשטיין: ואם כתוב שם שפעם זה היה אסור ומסוכן והיום קנאביס הפך לתרופת פלא, זה אומר שנכנס איזה שהוא מסר לראש של הילדים.

<איתן אקשטיין: ואם את רוצה לראות את אותות המסר, אני מציע, אל תבואי לבקר אותנו עכשיו.

<איתן אקשטיין: את יכולה לבוא, את מוזמנת.

<איתן אקשטיין: תלכו לבקר בחופש בחוף דוגית, בחוף לבנון ותראו שם 300-400 ילדים ותראו מה שג'וינט אחד עשה להם לג'וינט השני ולשלישי ולרביעי.

<איתן אקשטיין: ותשאלו את כולם איך הם התחילו ותראו מה זה נקרא להרוס ילדים.

<איתן אקשטיין: אני יכול להגיד לכם, ד"ר פאולה רושקה פתחה את זה דרך משרד הבריאות – אשפוזית לבנות.

<איתן אקשטיין: יש שם בנות בנות 14 עד 25.

<איתן אקשטיין: הרוב הן בין 14 ל-18-19 ודיברנו על זה.

<איתן אקשטיין: רוב הבנות הגיעו רק מגראס וזה הוביל אותן לזנות וזה הוביל אותן להפקיר את עצמן וזה נורא ואיום.

<איתן אקשטיין: עכשיו, האם הפרסומת הזאת היא טובה או לא טובה, אני לא יודע.

<איתן אקשטיין: אני השתתפתי בשמחה רבה.

<איתן אקשטיין: יש אנשי מקצוע, זה התפקיד שלהם להגיד האם זה עובר מסך.

<איתן אקשטיין: אני יודע - - - על אישה אחת שהתעוררה ואמא שלי שאמרה שזה נחמד מאד.

<איתן אקשטיין: חוץ מזה אני לא יודע אם זה - - -

תמר זנדברג: גם אמא שלי, כשהיא שומעת אותי ברדיו היא חושבת שזה נחמד, לא משנה מה אני אומרת.

<איתן אקשטיין: זה לא משנה, אז אני אומר, לפחות על אמא אחת זה משפיע, אז אשרינו.

<קריאה: על אמא שלך זה עבד.

תמר זנדברג: כשהיא שומעת אותי ברדיו.

תמר זנדברג: כל אמא ששומעת את הילד שלה ברדיו, זה מאד נחמד בעיניה.

<קריאה: כששומעים אותי איתך ברדיו, אומרים שאת נחמדה.

תמר זנדברג: זה אומר שאתה צריך לבדוק את עצמך, אדוני.

<איתן אקשטיין: אני אומר שערב חופש גדול זה זמן שצריך להשקיע הרבה.

<איתן אקשטיין: ודרך אגב, זה לא מפרסם לילדים כי הם לא שומעים, כי מי שנמצא בתוך העולם הזה לא שומע כלום.

<איתן אקשטיין: צריך לדבר אל ההורים.

<איתן אקשטיין: להגיד להורים, הורים, שימו גבולות.

<איתן אקשטיין: קחו בחזרה את השליטה על הבית שלכם ואם אתם חושדים במשהו, תתייעצו.

<איתן אקשטיין: אני יכול להגיד לכם שרוב הילדים, אפרופו ענישה, רוב הילדים שבאים אלינו לא באים מרצונם החופשי.

<איתן אקשטיין: רובם באים כיוון שהחוק עצר אותם ושולחים אותם לחלופת מעצר.

<איתן אקשטיין: צריכים לחשוב טוב-טוב לפני שמעודדים את הדברים האלה.

תמר זנדברג: אז זה בדיוק.

תמר זנדברג: זה נראה לך צודק?

תמר זנדברג: אתה יודע, בוא אני אספר לך משהו.

תמר זנדברג: סליחה, אני חייבת לעצור אותך.

תמר זנדברג: אנחנו עשינו כאן בכנסת דיונים עם סיירות הורים, שאתה יודע מה, אני באתי בתחושה שהילדים רק לא רוצים בכלל לראות את ההורים והם רק רוצים להתחבא מהם וכו'.

תמר זנדברג: אני יצאתי מכאן עם תחושה שיכולה להיות, כאשר ההסברה וכאשר הדיבור והשיחה בין המבוגרים לבין הילדים ובני הנוער היא אמיתית, היא כנה, היא מבוססת על אמת והיא בגובה העיניים, היא מתרחשת ממקום אחר לגמרי והמון פעמים הילדים עצמם ובני הנוער – ואני מדברת על אלכוהול, אני מדברת על שתייה ועל סמי פיצוציות שחלקם חוקיים וחלקם לא חוקיים לגיל הזה, אבל הם לא פליליים או כל מיני.

תמר זנדברג: זאת אומרת לא מדובר על סמים מסוכנים כהגדרתם בפקודת הסמים המסוכנים.

תמר זנדברג: וכשהשיחה מתנהלת ממקום כזה, בני הנוער מחפשים את הקרבה של המבוגרים.

תמר זנדברג: הם רוצים את האחריות ואת העצה הזאת ואת הסמכות הזאת.

תמר זנדברג: אז אתה עכשיו אומר לי, שעל סם שהוא פלילי בחוק, פתאום שיתוף הפעולה נעלם, פתאום צריך את הסמכות החוקית של חלופת מעצר בבית משפט, על מנת ש - - -

<איתן אקשטיין: כי ילד שמשתמש בסמים לא רוצה תקשורת עם אף אחד.

תמר זנדברג: אבל אני אומרת לך עוד פעם שאנחנו ישבנו כאן ושמענו שנער ששותה ושמרוח על הרצפה ומקיא על החברים שלו, מחפש את הישועה מהמבוגר.

תמר זנדברג: וזה שמשתמש בסמים, קרי ג'וינט אחד, כמו ליהי, מהפרסומת, פתאום הוא מנותק, פתאום הוא לא - - -

<איתן אקשטיין: רגע, יש לי שאלה אליך.

תמר זנדברג: למה זה?

תמר זנדברג: שאלתם את עצמכם למה זה?

<איתן אקשטיין: יש לי שאלה.

<איתן אקשטיין: כמה ילדים לדעתך מגיעים אלינו דרך הניידות של עלם, כל שנה?

<איתן אקשטיין: אנחנו בית חולים.

<איתן אקשטיין: הם הטיפול נמרץ.

<איתן אקשטיין: כמה ילדים מגיעים אלינו דרך סיירות הורים?

<איתן אקשטיין: אף אחד.

<איתן אקשטיין: למה זה?

תמר זנדברג: אדוני, אני - - -

<איתן אקשטיין: כי זה לא - - -

תמר זנדברג: אדוני, אני אגיד לך בדיוק למה זה.

תמר זנדברג: ושוב, חברת הכנסת מירב בן ארי שיצאה ואני מרשה לעצמי לדבר בשם שתינו, כי אנחנו דיברנו על זה אחרי הביקור שלנו במלכישוע ואחרי עוד כמה ביקורים.

תמר זנדברג: לפעמים, שוב, ויחסית לתפוצה המאד מאד נרחבת של השימוש החברתי, הרגיל מה שנקרא, לא ההתמכרותי ולא העברייני בקנאביס, המקרים שאתה מצביע עליהם הם ככל הנראה – זו התרשמות שלי, לדעתי היא די מבוססת – מדובר על כמה גורמי רקע, חלקם סוציו-אקונומיים, חלקם עבריינים אחרים, חלקם רפואיים, התמכרותיים אחרים, שמתגבשים ביחד.

תמר זנדברג: אלה הם נערים שזקוקים קודם כל לעזרה ולטיפול ולסיוע.

<איתן אקשטיין: נכון.

תמר זנדברג: ואנחנו כאן בוועדה ראינו סוגים של עזרה וטיפול וסיוע, שהם אפקטיביים.

תמר זנדברג: כשמנגישים להם את עזרת המבוגרים, ההורים, המבוגרים האחראים בסביבה בצורה שמושכת אותם, שהיא אפקטיבית להם - --

<איתן אקשטיין: אבל הם לא יפנו מיוזמתם.

<איתן אקשטיין: זאת הבעיה.

<הילה ימיני: אנחנו מדברים על הזמן על פתרונות אפקטיביים, אבל עוד אין שום מדד אפקטיביות או אי אפקטיביות לקמפיין הקיים.

<הילה ימיני: יש לנו כרגע מצגת ש - - -

תמר זנדברג: שנייה רגע.

תמר זנדברג: את תיכף תציגי, פשוט הרב אקשטיין ביקש, כי ניסיונו - - -

<איתן גורני: תתנו לנו להציג את המצגת.

<איתן גורני: זה לא בסדר.

תמר זנדברג: אני פניתי וביקשתי את המצגת.

תמר זנדברג: אתם ביקשתם שהוא ידבר לפני, אז נתתי לו ולכן אנחנו מנהלים את השיחה הזאת.

<איתן גורני: אני נורא מבקש.

תמר זנדברג: הוא מדבר על הניסיון שלו.

<איתן גורני: אז בואו - - -

תמר זנדברג: איתן, זהו?

תמר זנדברג: אתה החלטת שהוא סיים את זכות הדיבור שלו?

<איתן גורני: לא, אבל אני מבקש ממך - - -

תמר זנדברג: אז שנייה.

<איתן גורני: לתת לנו להציג את המצגת.

תמר זנדברג: אבל איתן, אני שוב פעם אומרת, אני נתתי ואז אתם ביקשתם שהרב אקשטיין ידבר ולכן אנחנו מנהלים את השיחה הזאת.

<איתן אקשטיין: טוב, סיימתי.

<איתן אקשטיין: זה בסדר.

תמר זנדברג: שיחה אגב מאד חשובה.

תמר זנדברג: היא נוגעת לפתרונות בשטח, על מה שראינו כאן בוועדה ובכפרים שאתם מדברים עליהם.

<איתן אקשטיין: אז תבואו לבקר אותנו.

תמר זנדברג: אנחנו נבקר אתכם.

תמר זנדברג: בהחלט נבקר אתכם, זה בלוח הסיורים שלנו למושב הזה.

<איתן אקשטיין: מצוין, תודה.

תמר זנדברג: לדעתי אפילו החודש, נכון?

תמר זנדברג: חודש הבא, אוקיי.

תמר זנדברג: בבקשה.

תמר זנדברג: מי מציג?

<אלי טנא: לי קוראים אלי טנא ואני יועץ הפרסום של הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.

תמר זנדברג: מטעם מי אתה מייעץ?

תמר זנדברג: אתה עובד הרשות?

<אלי טנא: לא, אני יועץ חיצוני.

תמר זנדברג: אתה עצמאי?

תמר זנדברג: יש לך משרד, משהו?

<אלי טנא: יש לי משרד, אכן, כן.

תמר זנדברג: איזה משרד?

<אלי טנא: קוראים לו היי-לייט.

<אלי טנא: הוא עוסק בפרסום ועושה הרבה דברים.

תמר זנדברג: וכמה זמן אתה – כי זו פשוט פעם ראשונה שאני רואה אותך, אז סתם אני שואלת.

תמר זנדברג: סקרנות.

<אלי טנא: נכון, כי אני משתדל לא לבוא.

תמר זנדברג: אין בעיה.

תמר זנדברג: כמה זמן אתה?

<אלי טנא: כבר 4 שנים.

תמר זנדברג: 4 שנים מייעץ לרשות בייעוץ חיצוני?

<אלי טנא: מאד ספציפי.

<אלי טנא: אנחנו עוסקים בפרסום.

<אלי טנא: אני באתי לפה אך ורק לנושא הפרסום.

תמר זנדברג: מאה אחוז.

<אלי טנא: אני לא רוצה להיכנס לעניינים של אידיאולוגיה כזו או אחרת.

<אלי טנא: אני מדבר על פרסום.

<אלי טנא: פרסום זה רק אחד האמצעים לתקשורת.

<אלי טנא: הסברה עושים גם בפרסום וגם בצורות אחרות.

<אלי טנא: אני עוסק רק בפרסום.

<אלי טנא: נושא הישיבה היה אמור להיות הקמפיינים ש - - -

תמר זנדברג: הוא לא היה אמור להיות.

תמר זנדברג: זה נושא הישיבה ועכשיו אתה תציג.

<אלי טנא: אני אציג מה עשינו לפי הפרמטרים שאני קיבלתי גם מראש את התפריט מה אתם רוצים לדעת.

תמר זנדברג: בבקשה.

תמר זנדברג: אנחנו בהאזנה ובצפייה.

<אלי טנא: אנחנו בדרך כלל, בתור הרשות למלחמה בסמים, יודעים שתקציב פרסום אף פעם לא מספיק.

<אלי טנא: תקציב פרסום תמיד יש במחסור ואנחנו עושים כל הזמן בלדעת מה סדרי העדיפויות שלנו וכל פעם אנחנו מחליטים אחרת מה סדר העדיפויות שלנו.

<אלי טנא: הפעילות שלנו תמיד היא למטרה, ואני רוצה לומר לפני זה בתור הערת אגב.

<אלי טנא: זה שאחרי ארבעה ימי שידור, עם שווי מדיה של פחות מ-100,000 שקלים – כל עם ישראל כבר יודע על התשדיר שלנו, זה רק סימן ש - - -

תמר זנדברג: אז אתה מבסוט.

תמר זנדברג: אתה עשית את שלך.

<אלי טנא: אני מאד מבסוט.

<אלי טנא: אני חייב לומר לך שאני מנהל קמפיינים הרבה יותר גדולים, שאף חבר כנסת לא יודע עליו, אחרי מיליון שקלים.

<איתן גורני: את זוכרת את הקמפיין עם הכלב?

תמר זנדברג: אין דבר כזה פרסום רע אתה אומר.

תמר זנדברג: אם שמעו, אם הכירו, אתה מבחינתך עשית את העבודה שלך ואתה - - -

<איתן גורני: הקמפיין עם הכלב, שאומר - - -

תמר זנדברג: איזה כלב?

<איתן גורני: שכאילו נתרום כלבים.

<איתן גורני: זה זכה בפרס הפרסום השנתי בלי שזה עלה שקל אחד.

תמר זנדברג: תראה, ידוע לנו – האסטרטגיה של לעשות פרובוקציה, לא חשוב מה היא תהיה, רק בשביל לעורר – כשאנשי פרסום אתם בסדר גמור, תעשו את העבודה שלכם.

תמר זנדברג: אנחנו כאנשי מדיניות, בעיני זה לא צריך להיות מה שמוביל אותנו, אבל זה בסדר גמור.

תמר זנדברג: בשביל זה יש את שני העולמות האלה.

<אלי טנא: נכון.

<אלי טנא: מהצד המקצועי זה - - -

תמר זנדברג: ברור, ואתה מבסוט.

<אלי טנא: אני רוצה להגיד משהו אחד קטן.

<אלי טנא: יש דברים שאם אומרים את הדברים בצורה שהיא משעממת, מונוטונית ואובייקטיבית ומלאה, אף אחד לא יקשיב.

<אלי טנא: אנחנו רוצים שיקשיבו.

תמר זנדברג: אה.

תמר זנדברג: אוקיי, אז המטרה שלך שזה לא יהיה אובייקטיבי ומלא וייתן את כל המידע, אלא - - -

<אלי טנא: אין דבר כזה אובייקטיבי.

<אלי טנא: את מכירה משהו אובייקטיבי?

תמר זנדברג: לא.

<אלי טנא: יפה.

<איתן גורני: את אובייקטיבית.

תמר זנדברג: אני לא אובייקטיבית.

תמר זנדברג: לא התיימרתי מעולם.

תמר זנדברג: לא באתי לכאן כדי להיות אובייקטיבית.

תמר זנדברג: באתי לכאן כדי לקדם תפיסת עולם.

<אלי טנא: נכון מאד.

<אלי טנא: אני בעדך, זה בסדר.

<אלי טנא: אנחנו מתאימים את המסרים לפלטפורמה, לקהל המטרה וכו'.

<אלי טנא: בואו נראה מה עשינו בשנת 2015 בצורה מפורטת ואחר כך נראה מה עשינו בשנת 2016, שעל חלק שמענו כבר.

<אלי טנא: קמפיין פורים.

<אלי טנא: במרס, בצמוד לפורים עשינו קמפיין של אלכוהול.

<אלי טנא: הקמפיין התמקד ברדיו.

<אלי טנא: תקציבו היה 140,000 שקלים.

<אלי טנא: עכשיו אני פעם אחת אתן אמצעי מדידה, איך אנחנו מודדים לפני ואחרי.

<אלי טנא: יש מקרים שאנחנו יכולים למדוד לפני, יש מקרים שאנחנו יודעים למדוד אחרי, יש מקרים שאנחנו יודעים למדוד גם וגם, אני אסביר את הסיטואציות; ויש מקרים שהרשות, באמצעות לשכת המדען הראשי, מבצעת לאחר מהלכים גדולים מחקרים של עמדות הקהל, עמדות הציבור.

<אלי טנא: אני לא יודע על זה כלום והוא יספר לך מה זה אחר כך.

<אלי טנא: אנחנו מודדים בדרך כלל, כשאנחנו קובעים מדיה, אחד – אם זה מדיה ישנה - - - לפי מחקרים שקיימים מראש, שזה נקודות רייטינג ביחד עם קהלי מטרה, זה מחקרי TGI, זה מחקרים אובייקטיבים לגבי הדבר הזה ואנחנו מנסים למקסם, לקדם את מה שמחפשים, את הנושא הזה מראש.

<אלי טנא: אנחנו לא מודדים, כי זה קמפיינים מאד קטנים.

<אלי טנא: לא מודדים לאחר מעשה ספציפית את ההשפעה המיידית.

<אלי טנא: בדיגיטל, כשאנחנו הולכים לאינטרנט בדיגיטל, אנחנו יודעים כל דבר לאחר מעשה.

<אלי טנא: אנחנו עובדים על אנליטיקס של גם חשיפות של מעורבות, של פעילות וכו' ואנחנו יודעים למדוד ולהגיד כמה - - - עלה.

<אלי טנא: זאת אומרת מה קיבלנו תמורת כסף וזאת - - -

תמר זנדברג: אתה מדבר בחשיפה, נכון?

תמר זנדברג: כלומר המדד שלך כאיש פרסום הוא חשיפה.

<אלי טנא: או מעורבות.

<אלי טנא: תלוי מה.

תמר זנדברג: מה זה מעורבות?

תמר זנדברג: לייק או דברים כאלה?

<אלי טנא: לא.

<אלי טנא: פייסבוק, אם מישהו מעלה תמונה, עושה - - -

תמר זנדברג: אוקיי, אבל אני מניחה, וזו שאלה רק לצורך הדוגמא, אתה עובד גם עם תחומים מסחריים וכו'.

<אלי טנא: כמובן.

תמר זנדברג: כאן יש לנו תחום שהוא ציבורי.

תמר זנדברג: השאלה היא כזאת: אני מניחה שעולם הפרסום המסחרי קיים בגלל שהוא מעלה מכירות והוא אפקטיבי, שאפשר למדוד את זה ברמה הכלכלית.

תמר זנדברג: כלומר, כשאתה עושה פרסומת לחברה מסחרית X, בסופו של דבר החברה מודדת לעצמה אם הפרסום היה אפקטיבי או לא, בעלייה במכירות, בנתח שוק, בדברים שהם מדדים מסחריים כלכליים.

תמר זנדברג: במקרה הזה, יש – וזאת שאלה אולי גם לאנשי הרשות – יש מדידה מעבר לחשיפה – האם היא הייתה אפקטיבית, מה קרה בהתנהגות כתוצאה מזה, כלומר המטרה שלנו זה להשפיע על התנהגות.

<אלי טנא: התשובה היא מאד פשוטה.

<אלי טנא: הכלים שעומדים לרשותי קשורים לכמה כסף יש לי ואיזה אמצעים יש לי וננסה לעשות את המקסימום.

<אלי טנא: בשלב הזה אני יכול לעשות אחד, להסתמך במדיות ישנות על מחקרים מראש.

<אלי טנא: אני יודע מראש, את הפילוח מראש של דברים ואני יודע מראש מה אני עשוי לקבל.

<אלי טנא: נקודות רייטינג, למשל כשאני שם תשדיר ברבע לשמונה, אני יודע שאני אראה קשר - - - טיפוסי ל-23% מהציבור.

<אלי טנא: אם אני שם בפריים טיים של מאסטר שף, אז יש סיכוי ויש - - - לשיא של 38%.

<אלי טנא: מה יקרה - - -

תמר זנדברג: לא, זה כבר - - -

<אלי טנא: רגע רק.

תמר זנדברג: אתה יודע, כבר בעולם הפרסום שמענו וכתבנו ספרים על מקרים שמשהו היה, כמו שאתה אומר, כולם שמעו על זה והכל היה, רק מה, לא ידעו לציין את שם המוצר ולכן לא קנו אותו ולכן אותה חברה השקיעה ואולי זה זכה בפרסים וקקטוס הזהב ולא יודע מה, אבל מסחרית, לחברה המזמינה זה לא עשה כלום.

<אלי טנא: נכון, את צודקת.

<אלי טנא: מאה אחוז.

תמר זנדברג: פה, אנחנו הציבור – אנחנו פה גם קהל היעד וגם הלקוח שלך - - -

<אלי טנא: רק רגע, שאלת שאלה אני אתן לך תשובה.

<אלי טנא: קודם כל, גם חברות מסחריות לא תמיד מודדות למחרת היום כמה מכירות היו.

תמר זנדברג: ברור.

<אלי טנא: הן מודדות לפעמים, אני עובד עם חברה גדולה, אז היא מודדת מה יקרה בעוד שנתיים.

<אלי טנא: אם אני עובד עם ארקיע ועושה קמפיין על הנסיעות לבורגוס, אז בהחלט סופרים את הטלפונים שקרו מחר.

<אלי טנא: אז יש אמצעי מדידה שונים מבחינת האפקטיביות של דברים, גם בחברות מסחריות.

<אלי טנא: אגב, גם הרעיונות, אידיאולוגיות, מפלגות וכו', משקיעות הרבה מאד כסף בשביל מה שקוראים מודעות, גידול והעדפה לרעיונות שלהם, כשבסוף בסוף בסוף זה הקלפי.

תמר זנדברג: ברור.

<אלי טנא: אז את שואלת אותי?

<אלי טנא: - - - מבחינתי לבדוק את הלכי הרוח בציבור - - -

תמר זנדברג: אוקיי, זאת אומרת זה לא חלק מהמדידה שלך, זה חלק מהמדידה ארוכת הטווח.

תמר זנדברג: אוקיי, מאה אחוז.

<איתן גורני: אני לא יודע איך הזמן שלך.

תמר זנדברג: לי יש זמן.

<איתן גורני: כי לנו יש ישיבות אחרי.

<אלי טנא: אוקיי, אז עשינו את קמפיין מרס, הוא נגע באלכוהול, הוא הלך לרדיו, הוא היה חביב וכו'.

<אלי טנא: המדדים שלי הרבה פעמים זה פרסים, כן.

<אלי טנא: פרסים זה גם מדד אצלי.

<אלי טנא: בקיץ, אגב, בקיץ באופן שיטתי, כל קיץ אנחנו מתמקדים באלכוהול בלבד.

<אלי טנא: הנושא של נזקי שתיית אלכוהול של ילדים בחופשה בכלל, הם הפרמטרים שהולכים.

<אלי טנא: אנחנו כל קיץ עושים דברים אחרים.

<אלי טנא: בקיץ הזה עשינו את זה.

<אלי טנא: עשינו רדיו ודיגיטל.

<אלי טנא: את הרדיו מדדנו, כמו שאמרתי, במדדים ישנים, את הדיגיטל מדדנו במדדים חדשים, יש אנליטיקס שלם.

<אלי טנא: אם רוצים, כל המחקרים קיימים.

<אלי טנא: התקציב היה בסך הכל, הקודם, 300,000 שקלים.

<אלי טנא: לאחר מכן, הפעם הבאה הייתה בערך בספטמבר, נכון?

<איריס יוגב: ב-9 בספטמבר.

<אלי טנא: ב-9 בספטמבר.

<אלי טנא: הנושא היה נזקי שתיית אלכוהול בהריון, הנזקים הנגרמים לעובר, התמקדות בנושא הזה, סביב אירוע שהיה גם.

<אלי טנא: אך ורק לזה.

<אלי טנא: מהלך רדיו.

תמר זנדברג: אגב, על מה זה מבוסס שכל טיפה יכולה לגרום נזק בלתי הפיך בהיריון?

<איריס יוגב: על תסמונת האלכוהול העוברי.

תמר זנדברג: כן, אני מכירה את התחום הזה היטב.

תמר זנדברג: טוב, מכיוון שאין את זה בפני, זה נשמע לי על פניו - - -

<אלי טנא: אני מוכרח להגיד משהו.

<אלי טנא: תראי, קודם כל - - -

תמר זנדברג: כל טיפה יכולה לגרום נזק בלתי הפיך?

<אלי טנא: יכולה לגרום, כן.

תמר זנדברג: טוב, אוקיי.

<אלי טנא: תראי, אני מוכרח להגיד לך שבאחת האמירות פרווה, שיכול אבל גם יכול שלא, נניח – א' אין לי זמן יש לי 30 שניות.

<אלי טנא: ב', אני צריך להיות מסוים.

תמר זנדברג: לא, אבל השאלה הזאת היא גם שאלה האם בכלל לבחור בנושא הזה.

<פאולה רושקה: בוודאי.

<פאולה רושקה: זה נושא מאד חשוב שארגון הבריאות העולמי אומר שלא מדובר בכלל בשינוי - - - הרבה מאד בעיות התפתחותיות של ילדים - - -

<אלי טנא: תראי, גם משרד הבריאות מאד תמך שאנחנו נעשה.

<פאולה רושקה: והרבה מאד אנשים עם ADHD לא יודעים כמה מזה בא משימוש באלכוהול בהריון, והבעיה היא שמבחינה מדעית לא יודעים מה הרף שמעליו זה גורם לנזק התפתחותי ובגלל זה ההמלצה זה להזהיר - - -

תמר זנדברג: כן, אבל יש לזה כל כך, טוב, לא חשוב.

תמר זנדברג: ונשים לא אוכלות איזה משהו שבושל עם יין בגלל הדבר הזה.

תמר זנדברג: זה הגזמה באופן - - -

<הילה ימיני: מה שבושל עם יין, אם הן היו מודעות לזה, האלכוהול מתנדף בבישול, אז זו לא ממש דוגמא טובה.

תמר זנדברג: אני מסכימה איתך שזה לא דוגמא טוב.

תמר זנדברג: אני פשוט מודיעה לך מידיעה - - -

<הילה ימיני: אנחנו - - -

תמר זנדברג: האינטליגנציה של הציבור היא מאד מאד גבוהה באופן כללי, בכלל, של כל ציבור, כולל נשים ובמיוחד נשים.

<פאולה רושקה: הפעם זה יהיה - - - בשבת משהו, ויהיה יום עיון ואת מוזמנת.

<פאולה רושקה: אנחנו שלחנו לך הזמנה.

תמר זנדברג: אוקיי, בסדר גמור, מאה אחוז.

<אלי טנא: מה שהיה הבא בתור זה הקמפיין בסילבסטר.

<אלי טנא: בקמפיין סילבסטר התמקדנו שוב באלכוהול, כי להערכתנו הנושא של האלכוהול היה קריטי והיינו אך ורק בו.

<אלי טנא: לדעתי עשינו גם מהלך מקביל במגזר הרוסי, שהוא עתיר אלכוהול בדרך כלל.

תמר זנדברג: אגב, סליחה שאני מפסיקה אותך שוב, אבל מה זה אומר לדעתנו רלבנטי?

תמר זנדברג: כלומר, מה הליך בדיקת הרלבנטיות?

תמר זנדברג: זה באיזה שהוא דיאלוג שלכם עם הרשות?

<אלי טנא: בוודאי.

<אלי טנא: א' כל הזמן.

<אלי טנא: ב', אני אגיד לך, לפעמים - - -

<איתן גורני: זה - - - הם לא מחליטים.

<אלי טנא: את שואלת שאלה ולמשל אני אספר לך.

<אלי טנא: תראי פה בסיכום שאנחנו בעצם לא משקיעים בקנאביס, ועד להיום לא השקענו כמעט בשנים האחרונות כסף - - -

תמר זנדברג: בגלל זה כל כך התאכזבתי כששמעתי את זה.

<אלי טנא: אני אסביר לך למה.

<אלי טנא: את לא יודעת את הסיבה.

<אלי טנא: אני אספר לך מה הסיבה.

<אלי טנא: הסיבה היא שהמגמה התקשורתית שנובעת מהרבה מאד תקשורת שהיא לא בתשלום, בעד הלגליזציה וכמה זה איזי, וכמה זה ניתן, היא כל כך חזקה שכמעט כל מהלך קטן מהסוג של 250 - - -

תמר זנדברג: אגב, אני לא יודעת איפה שמעתם כמה זה איזי וכמה זה פאן.

תמר זנדברג: אני מצטערת להגיד לכם, זה בראש שלכם.

תמר זנדברג: הדבר היחיד ששומעים, הדבר היחיד שקמפיין, שכידוע לך אני מעורבות בו מאד עמוק באופן אישי, ואני מדברת עליו בבתי ספר, ותדע לך שכשאני באה לדבר בבתי ספר, בדרך כלל זו אחת השאלות הראשונות שאני נשאלת, ויש בתי ספר – בכל בית ספר גם התלמידים וגם הצוות החינוכי וכו', גם בעצם שאילת השאלה אתה רואה איזה תהליך עברו התלמידים לפני ואיזה הלכי רוח יש וכו'.

תמר זנדברג: מעולם אמירה לא איזי ולא פאן ולא מה זה כן ולא מה זה לא, ולא שיש המלצה או משהו כזה.

תמר זנדברג: השאלה מתמקדת בשאלת הפליליות – האם זה צריך להיות עבירה פלילית או לא.

תמר זנדברג: ובוא אני אגיד לך שכאן, בוועדה, וכבר שרים מאד בכירים וצוותים מקצועיים מאד בכירים בוחנים את השאלה ואמרו לי בצורה ברורה – גורמים משפטיים בכירים מאד, שאם עכשיו הייתה עומדת השאלה, נגיד שזה היה ניטראלי, לא פלילי ולא פלילי – מוצג מחדש – האם זה צריך להיות עבירה פלילית – התשובה היא חד משמעית לא.

תמר זנדברג: השאלה היחידה היא האם אנחנו עכשיו זזים ממצב של פליליות למצב של אי פליליות.

תמר זנדברג: בזה מתמקד הדיון.

תמר זנדברג: יש לכם איזה עולם מפונטז לגמרי של איזי ופאן - - -

<איתן גורני: לא, לא, לא.

תמר זנדברג: מי אומר דבר כזה?

<יוסי הראל-פיש: לא, לא, לא, הקמפיין לא עוסק בזה בכלל.

<יוסי הראל-פיש: הקמפיין עוסק ב - - -

תמר זנדברג: לא, אני מתייחסת למה שאתה אמרת.

<יוסי הראל-פיש: הקמפיין עוסק רק בנושא המסוכנות של הסם, זה הכל.

<יוסי הראל-פיש: כדי ל - - -

תמר זנדברג: כן, אבל חברה, לפי מה שאתם אומרים עכשיו, לפי מה שאתם אומרים בדיון הזה, בואו, יש פרוטוקול.

תמר זנדברג: אנחנו פה מאזינים כולנו.

תמר זנדברג: לפי מה שאתם אומרים כאן, תפיסת המסוכנות, הביטוי הזה שאתם כל כך אוהבים להשתמש בו, הוא כביכול איזו שהיא תשובה לאיזה שהוא עולם מדומיין שיש לכם בראש, אומר – יש איזה שהוא מסר שזה איזי וזה פאן וזה כייף.

<איתן גורני: אבל אנחנו בפירוש מנסים להראות שזה רק חלק מקשר הדברים ואנחנו כל הזמן מנסים להראות את כל הנושאים האחרים שאנחנו מטפלים בהם.

<איתן גורני: אז - - -

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: שוב, הנושאים האחרים.

תמר זנדברג: אתה יודע שאני בעצמי כאן בוועדה ביקשתי מכם בחלק מהנושאים לעשות קמפיינים, כי חשבנו שהנושאים חשובים ושצריך לשים עליהם דגש ומוקד.

<איתן גורני: מאה אחוז.

<איתן גורני: שלא תחשבו שכל מה שאנחנו עושים זה קנאביס וקנאביס.

תמר זנדברג: בוא, זה אתה יכול להגיד לחברי הכנסת האורחים.

<איתן גורני: לא.

<איתן גורני: תתנו לנו להראות כמה דברים אנחנו - - -

תמר זנדברג: אנחנו עושים דיון.

<הילה ימיני: אנחנו גם מתעסקים ב - - -

תמר זנדברג: רק שמך ותפקיד בבקשה.

<הילה ימיני: הילה ימיני מהדוברות של הרשות.

<הילה ימיני: מה שאנחנו מתעסקים איתו זה גם כשאנחנו מסתכלים על מדד התקשורת, יש לנו ניתוחים תקשורתיים, לראות מדדי שיח במסגרת התקשורת, מדדים שגם אתם מקבלים.

<הילה ימיני: מכ"מ יפעת, שירותים שמנטרים שיח תקשורתי.

תמר זנדברג: אנחנו לא מקבלים.

תמר זנדברג: זה עולה המון כסף, אז אנחנו לא מנויים לדברים האלה.

<הילה ימיני: אתם יכולים לצמצם מילים, זה עולה פחות.

<הילה ימיני: זה פר כתבה.

תמר זנדברג: אין בעיה, נעשה רק על קנאביס.

<הילה ימיני: זה הכי יקר.

<הילה ימיני: אם את עושה רק קנאביס ומריחואנה, זה ייצא לך הכי יקר.

תמר זנדברג: אין לנו כסף.

<הילה ימיני: דבר שני, יש לנו מדדים של סקרים.

<הילה ימיני: אנחנו עושים סקרים, אנחנו שותפים בסקרים בינלאומיים שיוסי ידבר עליהם.

<הילה ימיני: אנחנו שותפים לסקרים של יד על הדופק.

<הילה ימיני: אנחנו רואים מה קורה מבחינת האוכלוסייה בתפיסה של איך שהם רואים – בלי מסוכנות – איך הם רואים את הקנאביס ואם משתמשים או לא משתמשים.

<הילה ימיני: ואנחנו לא מדברים כרגע על מסוכנות, כמו שאת לא אוהבת על מדברים, איך מסתכלים עליו.

<הילה ימיני: כל הזמן אומרים ואלכוהול?

<הילה ימיני: אנחנו רוצים להגיע למצב של האלכוהול עם המריחואנה בקרב בני נוער וצעירים, זה כאילו כל המדדים האלה שאנחנו מדברים.

<הילה ימיני: זה מפתיע אותך שיש דיון על המריחואנה?

<הילה ימיני: זה מפתיע אותך שהתקשורת לא - - - מריחואנה?

תמר זנדברג: בכלל לא, להיפך?

<הילה ימיני: זה מפתיע אותך שעיתונאים אוהדים מריחואנה?

<הילה ימיני: מפתיע אותך שהיום, אם אני ואת נוציא הודעה - - -

תמר זנדברג: אז עכשיו אתם יוצאים בקמפיין נגד התקשורת?

<הילה ימיני: אנחנו לא - - -

<איתן גורני: לא, לא - - -

<הילה ימיני: אנחנו - - - במקום של לדבר על המסוכנות, שגם המסוכנות תעלה למודעות.

<איתן גורני: רגע, אבל בואו, אני ממש מתחנן, גם בפני האנשים שלי - - -

תמר זנדברג: טוב, אלי, בבקשה.

<איתן גורני: תנו להציג את המצגת עד תומה.

<איתן גורני: לא באנו לדבר כאן רק על קנאביס.

<איתן גורני: אני רוצה להראות את מגוון הדברים שבהם אנחנו עוסקים, כדי להראות בסופו של דבר שזה לא רק קנאביס.

תמר זנדברג: יאללה, קדימה.

<איתן גורני: הלאה.

<אלי טנא: סילבסטר.

<אלי טנא: השתמשנו באינטרנט, 250.

<אלי טנא: הלאה.

<אלי טנא: זה לא חשוב.

<אלי טנא: במקביל, במרס, בפורים, כשעשינו קמפיין כללי, גם עשינו קמפיין מגזרי למגזר הדתי, מאחר שפורים ספציפית הוא החג שבו מותר לשתות לשוכרה.

תמר זנדברג: עד דלא ידע.

<אלי טנא: ואנחנו ניסינו גם פה לשמר את ה - - -

תמר זנדברג: אתה רואה, הרב אקשטיין?

תמר זנדברג: ראית?

תמר זנדברג: לא, באמת, מסורת ישראל ידעה לשים גם דברים שהם מסוכנים ואין ספק שלשתות עד דלא ידע זה מסוכן, חד משמעית.

תמר זנדברג: ידעה לשים, לתחום את זה - - -

<איתן אקשטיין: אני - - - גם כן.

<איתן אקשטיין: אני עובד בהם.

<איתן אקשטיין: יום אחד שיעשנו מריחואנה זה בסדר, כולם.

תמר זנדברג: כשנגיע למצב ששותים רק יום אחד אלכוהול וכל שאר הזמן לא שותים - - -

<אלי טנא: על זה נאמר שגם לטיימינג יש משמעות וטיימינג הספציפי הזה היה במיוחד לנושא הזה.

<אלי טנא: זה היה קמפיין לציבור הדתי לאומי.

<אלי טנא: מה שעשינו עוד – ערבים.

<אלי טנא: את המגזר הערבי גם פה אנחנו ראינו שבעיקר יש להתמודד עם הנושא של שתיית אלכוהול ואלימות שקשורה לכך.

<אלי טנא: תזמנו את זה לעיד אל פיטר, לאחרי הרמדאן, בשביל שגם זה, על פי הייעוץ שקיבלנו, יהיה בתזמון הנכון ותקצבנו את זה ב-100,000 שקלים.

<אלי טנא: הלכנו על שני ההיבטים האלה.

<אלי טנא: זהו.

<אלי טנא: קמפיינים מדידים וכו', גם מסרים.

<אלי טנא: במקרה הזה גם התאמנו את המסרים לתרבות ולשפה והשתמשנו בשירותים של אנשים שמתמחים בנושא.

<אלי טנא: המגזר הרוסי כנ"ל.

<אלי טנא: את המגזר הרוסי אנחנו רואים אותו בתור מגזר שתרבות שלו היא דומה לשלנו, היא רק שותה יותר.

<אלי טנא: אז הלכנו במקביל ועשינו גם להם ברוסית.

<אלי טנא: זה היה העתק די מושלם, התאמה די מושלמת של הקמפיינים.

<אלי טנא: אמהרית - דיברנו בשפה שלהם, בתרבות שלהם, באופן שהם מדברים.

<אלי טנא: הקהילה ניהלה את העסק הזה, זה היה קמפיין שהוא דווקא, למשל במקרה הזה, זה היה אחד המקרים שבו בחרנו יותר בפינות הסברה, בדברים יותר ארוכים ולא בתשדירים דווקא.

<אלי טנא: עשינו את זה בשלושה גלים במהלך השנה, בערוץ הרדיו היחידי שהוא רלבנטי לקהילה וחלק מהקהילה.

<אלי טנא: לצערי הרב זאת קהילה שמאד קשה להגיע אליה, תקשורתית, מהבחינה של דרך תקשורת רגילה.

<אלי טנא: זה מה שעשינו.

<אלי טנא: סמי פיצוציות - הנושא השני שא' אנחנו חושבים שהוא מאד חשוב וב' אנחנו גם חושבים שגם נורא קל, וזה בעצם הסיפור.

<אלי טנא: קל.

<אלי טנא: יש יחסית קונסנסוס בנושא של סמי פיצוציות, שזה רע.

<אלי טנא: ולכן גם כאן, כשאתה אומר את המסרים הנכונים, זה די בקלות חודר ומשפיע.

<אלי טנא: באוקטובר עשינו את הקמפיין הראשון של סמי פיצוציות.

<אלי טנא: זה קמפיינים שאחר כך חזרנו עליהם בצורה כזו או אחרת, כי ראינו שזה מאד חשוב.

<אלי טנא: כ-200,000 שקלים.

<אלי טנא: הלכנו לרדיו ואתרי אינטרנט.

<אלי טנא: ברשתות החברתיות, תראו, כידוע צעירים לא נחשפים.

<אלי טנא: הילדים באמת לא קוראים את אמצעי המדיה הרגילים.

<אלי טנא: לצורך העניין, אפשר להגיע אליהם באמצעות האינטרנט, באמצעות הרשתות החברתיות וזה מה שעשינו, איזה שהוא מיקס.

<אלי טנא: זה לגבי סמי פיצוציות – 200,000 שקלים.

<אלי טנא: גם בדצמבר חזרנו על המהלך, במקביל למהלך של האלכוהול שעשינו לקראת הסילבסטר, בדצמבר יש גם את שבוע הסמים.

<אלי טנא: מבחינתנו בשבוע הסמים בשנת 2015 הדגש היה על סמי פיצוציות ומודעות לסיכון שקיים.

<אלי טנא: 120,000, רדיו בלבד.

תמר זנדברג: את זה נגיד לא ראיתי בחיים שלי.

תמר זנדברג: לא שמעתי, למרות שכמו שאתה רואה, אני גם רגישה לנושא, בכלל לנושא הפרסום, במיוחד שלכם, כי אתם תחת אחריותי הפרלמנטארית, וגם באמת נושא סמי הפיצוציות, ובדיוק כמו שאמרת, בדיוק כמו שהקמפיין הזה מכוון, השכיחות גם בחדרי המיון וגם במוסדות הגמילה ורפואת הנפש, תשמע, כמו שאתה אומר, גם אני ידעתי שזה רע כי כולם יודעים שזה רע, אבל עד שלא ביקרתי בכפרי הגמילה ובמוסדות הפתוחים והסגורים ולא שמעתי גם את העלייה א', במספרים, כולל אגב במגזר הערבי שהיינו, בתמרה, וגם את הסכנות שהן באמת בלתי הפיכות וחד פעמיות לפעמים, לא הבנתי עד כמה הסכנה היא גדולה.

תמר זנדברג: ואני נתקלתי, וכאן אני חייבת להגיד שאני רואה שלזה השקעתם 120,000 שקלים - - -

<אלי טנא: ועוד 200,000 שקלים.

תמר זנדברג: כתוב 120,000.

<אלי טנא: למעלה כתוב.

תמר זנדברג: שוב, זה סומן מהשטח, ממה שאני התרשמתי ואת זה אני אומרת גם לכם, כמשהו לא רק שהוא מסוכן ולא רק שהוא בעלייה, אלא גם שהוא תופס את גורמי הטיפול בחוסר אונים.

תמר זנדברג: כלומר, קשה מאד להתמודד עם התופעה הזאת באמצעות טיפול אחרי, בדיעבד.

תמר זנדברג: סמי פיצוציות זה כרגע לפחות נטו משהו שמבחינתנו, כמדינה, כקובעי מדיניות, המניעה וההסברה טרום, הם הכי הכי חשובים.

תמר זנדברג: ועדיין, נגיד לזה, ושוב, אוקטובר, זה לא היה כל כך מזמן.

תמר זנדברג: אני חייבת לומר שלא-.

תמר זנדברג: בעצם שמעתי את הפרסומת שהייתה עם הרופא שמתקשר ואומר מה היה בזה וכל הדברים האלה.

<אלי טנא: נכון, חדר מיון, בדיוק.

תמר זנדברג: אוקיי.

<אלי טנא: זה מלמד אגב שני דברים.

<אלי טנא: שאת מופצצת כל יום ביותר ממיליון דולר פרסומות ולכן המוח שוכח ודוחה את זה.

תמר זנדברג: לא, אז אמרתי לא, אני אישית מאד מכוונת לפרסומות האלה, אז זו לא דוגמא.

<אלי טנא: ועוד את מוכוונת.

תמר זנדברג: ואם אני לא שמעתי, אם יש משהו שממני חמק, סימן שלציבור היה הרבה הרבה יותר קשה להגיע.

<אלי טנא: אתם מבינים למה צריך תקציב יותר גדול?

תמר זנדברג: השאלה על מה אתם מוציאים אותו.

תמר זנדברג: אם תוציאו אותו על ההסבר שג'וינט גומר את החיים, אז לא בטוח שצריך תקציב יותר גדול.

<אלי טנא: בדצמבר, שוב, במקביל לאלכוהול היה גם סמי פיצוציות.

<אלי טנא: עשינו נגד סמי פיצוציות מהלך ויראלי בפייסבוק בתקציב אפס, אבל זה היה מהלך פרובוקטיבי עם טיזר, שפורט על הנימים הכי רגישים בנושא של אנחנו והיחסים שלנו עם ידידנו הכלבים.

<אלי טנא: והאמת היא שקרוב לתוך 3 שעות היו כמה שיתופים.

<הילה ימיני: אחרי שעתיים הורדנו אותו.

<אלי טנא: הורדנו אותו אגב עם צעקות רבות של אנשים שלא הבינו, שאין להם חוש הומור.

<אלי טנא: אני לא אזכיר את שמם.

תמר זנדברג: לאנשים אין חוש הומור?

תמר זנדברג: זה פשוט לא מצחיק.

תמר זנדברג: לא צריך חוש הומור בשביל זה.

<אלי טנא: התשובה הייתה מאד פשוטה.

<איתן גורני: לא, אבל זה מקום שאתה לא רוצה את הכלב שלך, אל תיתן את הילד שלך.

תמר זנדברג: אני הבנתי.

תמר זנדברג: אני רק אומרת – הומור – אני לא יודעת אם הומור זה החוש הנכון בשביל זה.

<הילה ימיני: במשך שבוע לפני הקמפיין העלינו סיפורים אמיתיים של ילדים שהגיעו לכפרי גמילה והגיעו לקווים החמים שלנו.

<הילה ימיני: אמיתיים, ובערך קיבלנו 40-50 לייקים.

<הילה ימיני: שנה אחרי, כשהעלינו קמפיין של הניסוי בכלבים, קיבלנו קרוב ל-מיליון צפיות, מעל ל-2,000 שיתופים, 5,000 ומשהו לייקים ותגובות באתרים שונים ושווי חשיפה מערכתי של מעל לחצי מיליון שקלים לקמפיינים חיוביים.

<הילה ימיני: ביפעת מודדים ומורידים לך את השלילי, מעל לחצי מיליון שקלים של חשיפה חיובית, כולל זה שזה הגביר את המסרים של הסכנות שבשימוש בסמי פיצוציות וזה היה אך ורק שעתיים באוויר.

תמר זנדברג: זה שקהילת זכויות בעלי החיים היא קהילה אקטיביסטית ומאד מאד משפיעה, אנחנו קיבלנו אישור ש - - -

<איתן גורני: נכון.

<הילה ימיני: אנחנו נשמח מאד אם היא גם תפעל למנוע את סמי הפיצוציות.

תמר זנדברג: אז הנה.

תמר זנדברג: היא עזרה לך.

<אלי טנא: מינפנו גם אותם.

תמר זנדברג: כן.

<אלי טנא: אחלה.

<אלי טנא: בשנת 2015 עסקנו פעם אחת בנושא שקוראים לו מריחואנה לצרכים רפואיים.

<אלי טנא: אני חייב לומר שזה קמפיין שהורידו לנו אותו לקראת הסוף, כי פה הבאנו לידי ביטוי את העמדה הליבראלית של הרשות בנושא של שימוש בקנאביס לצרכים רפואיים, אבל עם אחריות ועם ביקורת.

<אלי טנא: לא כל רופא משפחה מארבע לשעתיים.

<אלי טנא: ובכל אופן - - -

<איתן גורני: במשרד הבריאות לא אהב.

<איתן גורני: הורדנו אותו יום או יומיים לפני הסוף.

תמר זנדברג: כן, האמת שזה לא ברור.

<איתן גורני: אנחנו תמכנו בקיצור הליכים, ומשרד הבריאות אמר - - -

תמר זנדברג: כן, אבל זה לא התפקיד שלכם, ואני אומרת את זה גם אפרופו הקנאביס כרגע וקמפיין הלגליזציה.

תמר זנדברג: אתם לא לשכת פרסום ממשלתית שאמורה ליחצן את מהלכי הממשלה, לא של משרד הבריאות וגם לא אולי אם תהיה לגליזציה.

<אלי טנא: הלשכה היא מכשיר.

<אלי טנא: היא כמוני.

<אלי טנא: היא לא נוקטת עמדה.

תמר זנדברג: אני יודעת, אבל - - -

<אלי טנא: לרשות יש עמדה בהתאם לאג'נדה שלה.

תמר זנדברג: בסדר.

תמר זנדברג: יש לכם עמדה שהיא עמדה טובה, עמדה אחראית, עמדה הגיונית, בסדר גמור, אבל אתה יודע, 100,000 שקלים.

תמר זנדברג: דרך אגב, זה 100,000 שקלים ויש לנו אוכלוסייה שבזמנו הייתה – היא כל הזמן עולה – 20,000 וקצת משתמשי קנאביס רפואי, מטופלי קנאביס רפואי.

תמר זנדברג: אותו סכום של 100,000 שקלים אתם הוצאתם על כל המגזר הערבי, שהוא 1.5 מיליון – 20% מתושבי מדינת ישראל.

תמר זנדברג: זה יחס לא פרופורציונאלי.

תמר זנדברג: המגזר הערבי, הייתי אומרת, אחת המסקנות שהוא יצא מקופח ומהביקורים שלנו אנחנו גילינו שהמגזר הערבי, בלשון המעטה, חלקו לא פחות בתחום ההתמכרויות מהמגזר היהודי, אולי אפילו להיפך.

<אלי טנא: יש לזה תשובה מקצועית.

<אלי טנא: התשובה האחרת זה לא אני.

<אלי טנא: התשובה היא כזאת.

<אלי טנא: אלף, הרשות לא רק מוציאה על הסברה באמצעות פרסום.

<אלי טנא: זה אחד.

<אלי טנא: שניים, כל מי שהוא במגזר הערבי נחשף באופן חלקי גם למה שאנחנו קוראים מדיה כללית, ושום אחד שהוא במגזר היהודי, לא נחשף למדיה ערבית.

<אלי טנא: שלוש, המדיה הערבית היא הרבה יותר ראשונית גם במחירים שלה וגם בעניינים שלה, ואכן אפשר לקבל יחסית יותר השפעה.

<אלי טנא: אבל עדיין - - -

תמר זנדברג: אבל כשאתם באים לתכנן משהו שמיועד למגזר הערבי, אגב או יוצאי רוסיה או יוצאי אתיופיה, לצורך העניין, זה דברים שנלקחים בחשבון?

תמר זנדברג: אתם חושבים מה ההשפעה שאנחנו צריכים על מנת להגיע?

<אלי טנא: בדרך כלל במגזר האתיופי למשל, אחת הצרות הכי צרורות שיש זה שאין איך להגיע אליהם.

<אלי טנא: אי אפשר להגיע אליהם ישירות דרך מדיה.

<אלי טנא: הם לא נחשפים לרשתות החברתיות באמת, הרדיו והטלוויזיה שלהם זה בולשיט.

<אלי טנא: באמת בולשיט.

<אלי טנא: זאת אומרת היא מגרדת את הקהל.

<אלי טנא: רוב הקהל אין לו אמצעים.

<אלי טנא: הדרך מאד מסובכת להגיע אליהם, דרך הקהילה, דרך פעולות בשטח שאנחנו אולי עושים, שאני לא אמון עליהן.

<אלי טנא: ולצורך העניין, אם את שואלת אותי אם היו מקצים לי תקציב לטיפול תקשורתי של פרסום, של חלק אחד מהפרסום, בקהילה האתיופית, הייתי עושה משהו דווקא במדיה הכללית, שרוצה לעזור קצת לדימוי הקהילה הזאת שהוא מאד ירוד.

<אלי טנא: להם עצמם לא הייתי יכול להגיע.

<אלי טנא: אם הייתי משקיע 1,000 שקלים, 100,000 שקלים, 1 מיליון שקלים, זה אותו דבר.

תמר זנדברג: אוקיי.

<איתן גורני: עכשיו יש איזו תכנית של הממשלה כולה לקידום - - -

תמר זנדברג: כן, כן.

<איתן גורני: וגם אנחנו שותפים בתכנית.

<איתן גורני: קיבלנו נתח - - -

תמר זנדברג: אה, אוקיי.

<איתן גורני: והוא מיועד גם למטרות האלה.

תמר זנדברג: לפעילות בשטח בקרב הקהילה?

<איתן גורני: כן, כן.

תמר זנדברג: אז יכול להיות שאנחנו נעשה דיון על הנושא הזה.

<איתן גורני: בכיף.

תמר זנדברג: אוקיי.

<אלי טנא: זה היה במרס 2015.

<אלי טנא: הלאה.

<אלי טנא: במהלך דצמבר 2015, העלינו בשיתוף פעולה תקשורתי עם וואלה, בדרך כלל יש שיתוף פעולה עם אתר מוביל, ויש לזה יתרון שכמות הנפח המדיה שאתה מקבל תמורת הכסף הוא יותר גבוה מהמקובל.

<אלי טנא: אז עשינו שיתוף פעולה איתם, זה היה על התכנים בנושאים מגוונים – אלכוהול, סמים, לא אלכוהול, לא סמים וכו' וכו', עם כמה התחייבויות של האתר לכמות של מדיה.

<אלי טנא: עשינו את זה שלושה חודשים.

תמר זנדברג: מה זה אומר שיתוף פעולה?

<אלי טנא: זה שהוא מייצר כמו מדור, עם מתחם שהוא שלנו.

תמר זנדברג: עם תוכן שהוא כביכול חדשותי?

<אלי טנא: תוכן נושאי, כמו בריאות.

<אלי טנא: אגב, למשל תיקחי בחשבון שזה כמו בריאות, כן, כן.

<אלי טנא: חלק נכתב על ידי הכתבים של וואלה, חלק זה חומר שהוא מקבל מאיתנו וממשיך אותו הלאה.

<אלי טנא: הוא מתחייב לקידום - - -

תמר זנדברג: כלומר יכול להיות שאני גולשת לי באתר וואלה ובמסווה של ידיעה חדשותית אני רואה חומר פרסומי?

תמר זנדברג: לא משנה אם שלכם או לא?

<אלי טנא: התשובה היא כן.

תמר זנדברג: אבל זה מותר?

תמר זנדברג: אני יודעת שזה קיים, אבל זה דבר שהוא - - -

<הילה ימיני: זה רשום למעלה במסגרת שיתוף פעולה.

<אלי טנא: התשובה היא שבאינטרנט זה המערב הפרוע, אחד.

<אלי טנא: וביני לבינך, גם העיתונים, חוץ ממזג האוויר, לא בטוח כמה הם אובייקטיביים.

תמר זנדברג: יש לך דוגמא לזה, איך נראה שיתוף פעולה כזה?

<אלי טנא: לא פה.

<אלי טנא: בהזדמנות.

<אלי טנא: בפעם הבאה שתזמינו אותי אני אראה לכם.

<אלי טנא: ותגידו שזו האג'נדה.

<הילה ימיני: זה נקרא מתחם חושבים צלול בוואלה.

<אלי טנא: אגב, אני חייב לומר שהיה לפני שנה, אנחנו עשינו מתחם כללי.

<אלי טנא: בוואלה היה מתחם של עלה ירוק, שדווקא תמך בכל מיני דברים שקשורים לקנאביס והוא היה ייעודי.

<אלי טנא: הוא מומן על ידי גורמים מסחריים כאלה או אחרים, לא אנחנו.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: הלאה.

<אלי טנא: אז כבר אמרנו, זה הסיפור בגדול.

תמר זנדברג: זה מיליון וחצי שקלים בשנה בסך הכל.

<אלי טנא: גם זה החלוקה.

<אלי טנא: זה היה.

<אלי טנא: יש לנו שנים של קצת יותר, של קצת פחות, אבל זה היה שנת 2015.

<אלי טנא: לא הלכנו אחורה, אבל אני רוצה להגיד שהפרופיל הזה של שימוש בתקציב, הוא הפרופיל.

<אלי טנא: אפילו עוד התקרבות לכיוון האלכוהול.

<אלי טנא: כלומר, בעבר הכמות שהשקענו גם בנושא הסמים, גם בנושא האלכוהול, אנחנו השקענו בעיקר את תקציב הפרסום בתחום האלכוהול.

<אלי טנא: הוא הרבה יותר קל לביצוע.

תמר זנדברג: הוא הרבה יותר מסוכן.

תמר זנדברג: הוא הרבה יותר - - -

<אלי טנא: אני לא.

<אלי טנא: בסדר, נכון.

<אלי טנא: תשמעי, בסוף את - - - - הנושא של חוקים נחקקים פה.

תמר זנדברג: נכון.

<אלי טנא: זה שאלכוהול מותר על פי חוק, זו עובדה אחת.

תמר זנדברג: בגלל זה התפלאתי.

<אלי טנא: זה שסם אסור על פי חוק, אגב זה הכל אתם.

<אלי טנא: זה לא אנחנו.

תמר זנדברג: אתה צודק מאה אחוז.

תמר זנדברג: זאת בדיוק הסיבה שאני מתפלאת ואף מאוכזבת מהעבודה שאתם משקיעים בקמפיין נגד חקיקה עתידית שאולי תהיה, במקום במה שיותר מסוכן.

תמר זנדברג: זו בדיוק הטענה.

<אלי טנא: גם וגם.

תמר זנדברג: לא, לא גם וגם.

תמר זנדברג: למה אתם כרשות ממשלתית צריכים לעשות קמפיין נגד מהלך שקורה בכנסת או בציבור?

<יוסי הראל-פיש: אבל זה לא נגד החקיקה.

<יוסי הראל-פיש: את יודעת מה, אני אגיד לך משהו הפוך.

תמר זנדברג: כן, עכשיו אני מעבירה את רשות הדיבור אליך.

תמר זנדברג: אלי, סיימת?

<אלי טנא: אני?

<אלי טנא: כן, נניח.

<אלי טנא: בסדר.

<איתן גורני: אני עכשיו אתן, מעבר למה שהוא יגיד, הוא גם יתרכז בנושא הזה של חוקים.

תמר זנדברג: כן, אז רצינו ממך גם איך בודקים את האפקטיביות וגם איך אתם מראש קובעים את סדר העדיפויות ואת הפילוח על מה ללכת ועל מה לא.

תמר זנדברג: שוב, אני יודעת, אני לא בטוחה, אני יודעת מהשנה האחרונה, מהדיונים שלכם, שלנו כאן ביחד, שאלכוהול למשל הוא הרבה יותר מסוכן מקנאביס.

<אלי טנא: זה נבלה וזה טרפה.

תמר זנדברג: לא, לא.

תמר זנדברג: לא.

<אלי טנא: וזה לא טרפה, בסדר.

תמר זנדברג: לא, זה לא טרפה ולא נבלה.

<איתן גורני: אבל את רואה שאנחנו משקיעים באלכוהול אותו הדבר ואולי טיפה יותר.

תמר זנדברג: אתם צריכים הרבה יותר.

תמר זנדברג: זה הרבה יותר מסוכן.

תמר זנדברג: כן, יוסי.

<איתן גורני: לא, אבל אנחנו משקיעים בו יותר.

<יוסי הראל-פיש: טוב, קודם אני רוצה להגיד עוד פעם את המשפט הזה, שאני חושב שהוא מאד חשוב.

<יוסי הראל-פיש: כפי שאני תופס את זה - - -

תמר זנדברג: רק אל תגיד עוד פעם תפיסת המסוכנות.

<יוסי הראל-פיש: לא, אני לא אשתמש יותר במילה הזאת בחיים.

<יוסי הראל-פיש: זה כמו אקלים מיטבי חינוכי.

<יוסי הראל-פיש: הקמפיין הספציפי הזה לא בא ממקום שהוא נלחם בשינוי חקיקה או בתהליכים שאתם מובילים פה.

<יוסי הראל-פיש: הוא בא בגלל נתונים.

<יוסי הראל-פיש: את שאלת קודם על סמך מה אתם קובעים לאן ללכת.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו קובעים ללכת על סמך זה, במקרה הספציפי הזה, שבמשך הרבה זמן כבר אנחנו רואים שאחוז הולך וגדל של ילדים, חושבים שהקאנביס לא מסוכן וזה הולך וגדל וביחד עם זה - - -

תמר זנדברג: אז מה?

תמר זנדברג: אז עכשיו אמרת לי את תפיסת המסוכנות, רק במילים אחרות.

<יוסי הראל-פיש: רגע, רגע, רגע, לא אמרתי.

תמר זנדברג: לא השתמשת במילה הזאת, אבל במילים אחרות.

<יוסי הראל-פיש: לא השתמשתי במילה.

<יוסי הראל-פיש: אבל אני אסביר לך למה.

תמר זנדברג: אז מה?

<יוסי הראל-פיש: ומה שקרה מיד אחרי זה, זה שאחוז הילדים שמתחיל בגילאים צעירים של גילאי 15 ומעלה, מתחילים להשתמש בקנאביס, הלך וגדל בצורה מאד דרמטית.

<יוסי הראל-פיש: עכשיו, כמדען אני אומר לך, מה שעושים בעולם כדי להתמודד עם זה, זה לנסות לשכנע את הילדים לא להתחיל להשתמש בזה.

<יוסי הראל-פיש: אלה שלא משתמשים עדיין, ולשכנע אותם בזה, אם זה דרך ההורים ואם זה דרכם, שזה מסוכן ואל תשמשו בזה.

<יוסי הראל-פיש: זה הכל.

<יוסי הראל-פיש: אנחנו קיבלנו החלטה ברשות לעשות את הקמפיין הזה, בגלל ששנים לא עשינו את הקמפיין, והנה אנחנו יושבים ומקטרים כל הזמן על זה שההרגשה הזאת שמתכרסמת ההרגשה הזאת בקרב הילדים, שאני לא אגיד את המילה ושהנה השיעורים עולים.

<יוסי הראל-פיש: ואמרו אוקיי, אז לפחות מה שאנחנו יכולים לעשות.

<יוסי הראל-פיש: עכשיו, באופן פרדוקסאלי זה צריך לעזור לכם, כי זה משחרר אתם להחליט מה לעשות נכון, בזמן שאתם יודעים שאנחנו לפחות שומרים על זה שזה לא-.

<יוסי הראל-פיש: אני עכשיו יושב עם 8 מומחים באירופה ואנחנו כותבים ספר שכבר שנתיים אנחנו עובדים עליו.

<יוסי הראל-פיש: הוא הולך לצאת לאור בספטמבר ולהיות מוגש לכל שרי הבריאות באירופה.

<יוסי הראל-פיש: ספר על ההשפעות הבלתי מכוונות של מדיניות סמים, או המדיניות הנוכחית.

<יוסי הראל-פיש: למדיניות הנוכחית יש המון השפעות בלתי מכוונות, שאת תמיד הולכת ומשתמשת, להראות כמה לא טובה המדיניות הנוכחית.

<יוסי הראל-פיש: גם במדיניות החדשה שתהיה, אם תהיה, מה שלא יהיה, יהיו להם גם השפעות לא מכוונות.

<יוסי הראל-פיש: והדרך למנוע את ההשפעות השליליות הלא מכוונות, זה להתכונן מראש ולעשות את אותם בלמים שנועדו לוודא שלא יקרו נזקים תוך כדי התהליך הזה.

<יוסי הראל-פיש: ואני רואה ואני לא נכנס לנושא של המלל והאם התשדיר הזה הולך לכיוון נכון או לא.

<יוסי הראל-פיש: אבל אני אומר, עצם הרעיון של להיכנס ולעשות את זה, משם זה בא.

<יוסי הראל-פיש: אז זה רציתי להגיד דבר ראשון.

תמר זנדברג: אתה יודע, סליחה רגע.

תמר זנדברג: פאוזה, אני מפסיקה אותך שנייה לפני שתעבור לנושא הבא.

תמר זנדברג: אני עכשיו מצטערת, איתן.

תמר זנדברג: למה לא שלחת את יוסי גם כן לכנס באו"ם, שהיינו כולנו עם נציגים מהרשות.

תמר זנדברג: תשמע, אתה יודע, לפני חודשיים אני הייתי שם, ישבתי בעצרת הכללית של האו"ם, איפה שהייתה תמיכה במדינת ישראל לראשונה.

תמר זנדברג: התרגשנו כולנו.

תמר זנדברג: ישבנו שם ושמענו את הלך הרוח ואני ישבתי ושמעתי מכם כאן כל הזמן, דרך התקשורת, על קולרדו, ואתם אמרתם זה לא ככה וזה.

תמר זנדברג: אני ישבתי שם עם 180 ולא יודעת כמה, 190 ומשהו מדינות, את כל מדינות אירופה ומדינות יותר מתקדמות ופחות מתקדמות, וסעודיה ואינדונזיה ומדינות שמכילות עונש מוות ומדינות מתקדמות וג'מייקה ומדינות שמשתמשות בסמים למיניהם לטקסים רוחניים ודתיים.

תמר זנדברג: ושמענו הלך רוח מסוים וחזרנו והבאנו אותו גם לכאן.

תמר זנדברג: ואלך הרוח הזה גם אמר – מצד אחד העולם, כמובן זה שאנחנו רוצים להשתייך אליו.

תמר זנדברג: לא זה שמכיל עונש מוות על עבירות סמים בשימוש עצמי.

תמר זנדברג: העולם הולך למדיניות יותר חכמה, יותר נכונה.

תמר זנדברג: מתריע בפני הסכנות באשר הן סכנות ובאשר הן נמצאות, וזה בעיקר סכנות רפואיות, סכנות התמכרות, ומצביע על מה גורם לסכנות האלה, איזה סוג אוכלוסיות הן רגישות יותר.

תמר זנדברג: מה בתחום הבריאות ובריאות הנפש שאנחנו צריכים לקדם וכו', ומן הצד השני הוא מזהיר מפני מה שצריך להזהיר ממנו.

תמר זנדברג: והנושא של NPS, סמי פיצוציות וסמים חדשים וסינטטיים.

תמר זנדברג: כלומר, היה איזה שהוא כיוון מסוים.

תמר זנדברג: מדינות שם הצהירו על לגליזציה, קנדה, כמובן אורוגוואי וצ'כיה.

תמר זנדברג: אתה ידוע, אני גם נדהמתי לגלות כמה מהמדינות שאנחנו כאן ושאתם כל הזמן אמרתם לנו שזה פלילי וכו', כמו גרמניה למשל, בפועל לא אוכפות כבר עשרות שנים.

תמר זנדברג: ואיטליה.

תמר זנדברג: אני לא ידעתי שבאיטליה יש דה-פקטו אי הפללה.

תמר זנדברג: גיליתי את זה כי ישבתי ליד שר המשפטים האיטלקי בדיון והוא סיפר לי.

תמר זנדברג: נדהמתי.

תמר זנדברג: כלומר, יש איזה רוח, יש איזה כיוון, יש איזה הלך רוח מסוים.

תמר זנדברג: עכשיו, באמצעות המושג הזה שעכשיו אנחנו לא אומרים אותו, אבל אומרים אותו, שתפיסת המסוכנות – אולי יש ירידה בתפיסת המסוכנות, כי הזהרנו את הנוער שהם הולכים למות מזה, ופתאום הם מגלים שהם לא הולכים למות.

תמר זנדברג: אז עכשיו אנחנו אומרים להם שזה גומר להם את החיים?

תמר זנדברג: באמת אני שואלת אותך.

תמר זנדברג: סליחה, אני שואלת בתסכול מסוים.

<יוסי הראל-פיש: אז הנה, אני אענה לך.

<יוסי הראל-פיש: קודם כל לא רק - - -

<איתן גורני: תדעי לך שיוסי נוסע לכל הפורומים המדעים שהם מדעים, ובזמן האחרון הוא יותר לא פה מאשר פה, אבל לכל הפורומים המדעים ואני רוצה לציין שב-90% מהמקרים זה במימון המזמינים, כי כל כך רואים חשיבות בהשתתפות שלו, שהוא באמת נוסע לפעמים אפילו ליום אחד ולכמה ימים.

<איתן גורני: הוא כותב ספר והכל.

<איתן גורני: אני חשבתי שלנושא הזה צריך לשלוח אחרים, כי לא עיקרו מדעי.

<איתן גורני: יכול להיות ששגיתי.

תמר זנדברג: לא, בסדר.

תמר זנדברג: זה היה סתם.

תמר זנדברג: אני לא נכנסת לך לשיקולים.

תמר זנדברג: אני רק אמרתי - - -

<איתן גורני: אבל ראית שהייתה משלחת גם שלנו וגם של המשרדים.

תמר זנדברג: מאה אחוז.

תמר זנדברג: אבל המסר של המשלחת הזאת היה באמת לגמרי, אני לא אגיד הפוך, לגמרי שונה.

תמר זנדברג: זה שאתה כותב ספר על ההשלכות ועל מה אנשים מחפשים, זה יפה מאד.

תמר זנדברג: זה מאד מעניין דרך אגב מבחינה מדענית.

תמר זנדברג: השאלה מבחינת מדיניות מה זה אומר לנו.

תמר זנדברג: מה המספר.

<יוסי הראל-פיש: אז לכן אני אומר.

<יוסי הראל-פיש: 30 שנה אני יושב בגדר שבין העולם המדעי למדיניות.

<יוסי הראל-פיש: זה התחום שאני עוסק בו בתחומים האלה.

<יוסי הראל-פיש: מה שאני רוצה לומר, כל מה שאמרת לא רק שהוא נכון, אלא אני יכול אפילו להרחיב אותו ולהעמיק אותו.

<יוסי הראל-פיש: יש היום דראג זון חדש בארצות הברית.

<יוסי הראל-פיש: פעם ראשונה בהיסטוריה שמינו אדם לתפקיד הזה, שהוא לא בא מהתחום האכיפתי והמשטרתי, אלא בא מהתחום הבריאות.

<יוסי הראל-פיש: בן אדם שהוא בעצמו מכור נקי והבן אדם הזה הוביל את כל המדיניות של ארצות הברית לכיוון של להסתכל על האנשים המכורים ועל האנשים שמשתמשים בתור בעיה של בריאות הציבור ולא בעיה של בתי סוהר ואכיפה ואני חושב שזו הדרך ואנחנו כולנו מבינים שזו הדרך שצריך ללכת בה.

<יוסי הראל-פיש: אבל באותה נשימה, וזה גם מה שעלה באו"ם – קראתי את כל העדויות שם – הוא לא מקל ראש לרגע אחד על זה שאי אפשר ללכת ולהפוך את הסם הזה לדבר שבני נוער וצעירים ישתמשו בו, ולכן כל המומחים שתומכים בדיוק בכיוון שאת מדברת עליו, באותה נשימה תומכים בזה שחייבים לאזן את זה עם ההכנה הזאת מראש ולוודא שבני הנוער לא יתחילו לעלות.

<יוסי הראל-פיש: והנה, השבוע קיבלנו את הדו"ח של ארגון הבריאות העולמי החדש.

<יוסי הראל-פיש: סליחה, את הדו"ח של סמסה, של ממשלת ארצות הברית החדש.

<יוסי הראל-פיש: הדו"ח של ממשלת ארצות הברית, שמסתכל על המגמות של שימוש בקנאביס בקרב ילדים בגילאי 12 עד 17 בארצות הברית, בכל אחת מה-50 מדינות.

<יוסי הראל-פיש: ובאמת, בגלל שהם לא עשו את ההכנה הזו, שאנחנו מנסים עכשיו לעשות בתקופה שאנחנו נמצאים בה כרגע, אז אותן מדינות שהלכו ועשו את השינוי החקיקתי בלי ההכנה הזאת, שזה כל חמש המדינות שעשו את הלגליזציה, אנחנו רואים עליה שם בשיעורי השימוש בקרב הנוער והגם הגיעו לכל חמשת המקומות הראשונים בארצות הברית.

<יוסי הראל-פיש: עכשיו, כשהתפרסם עכשיו הדו"ח.

<יוסי הראל-פיש: אני יכול להעביר לכם אותו.

תמר זנדברג: תראה, אנחנו יכולים לעשות דיון נפרד על השימוש בתרופות, חומרים וכו' בארצות הברית ספציפית ומאיזה גיל.

<יוסי הראל-פיש: אין לי ויכוח איתך, באמת.

תמר זנדברג: אז השאלה במה שאתה אומר – על מה זה מעיד?

תמר זנדברג: זה מה שאני שואלת.

<יוסי הראל-פיש: כל מה שאני אומר זה שבד בבד עם הלך הרוח החדש ועם הטיפול בראייה של בריאות הציבור ופאולה ואחרים במשרד הבריאות, אנחנו עובדים מאד קשה עם זה.

<יוסי הראל-פיש: גם המסרים בבתי הספר, עם שפ"י, הם מסרים בנושא של בריאות, הם לא מסרים של הפחדה.

<יוסי הראל-פיש: ואני רואה את זה כחלק מכל תהליך.

<יוסי הראל-פיש: אתם בתי המחוקקים, אתם תחליטו איזה חוק יהיה פה במדינת ישראל, אבל האחריות שלנו כרשות שמובילה את העשייה בשטח, לאור המדיניות שאתם מחוקקים פה, האחריות שלנו היא לעשות את זה נכון בדרך שאנחנו יודעים לעשות את זה, בשיתוף פעולה כמובן ובראש אחד.

<יוסי הראל-פיש: ואני מקווה, אני מתפלל לזה שנגיע ליום שנשב פה מסביב לשולחן בלי תחושה שאנחנו כאילו יושבים משני צדדים של מתרס.

<איתן אקשטיין: אגב, מה שקורה במגזר החרדי מאד מעניין.

<איתן אקשטיין: המגזר החרדי לא נערך לזה והוא היום משלם את המחיר.

<איתן אקשטיין: בארצות הברית, עכשיו זה התפרסם בכמה מיילים שקיבלנו.

<איתן אקשטיין: אחד הרבנים החשובים בארצות הברית דיבר על כך שבשנה האחרונה בארצות הברית מתו יותר מ-70 צעירים כתוצאה משימוש ישיר ועקיף בסמים בתאונות דרכים.

<איתן אקשטיין: ואף אחד לא התחיל עם הרואין, למרות שחלק הגיעו לכאן.

<איתן אקשטיין: אני לא מבין דבר אחד, אני שומע כל הזמן שמילים הורגות.

<איתן אקשטיין: את באמת חושבת שמילים הורגות?

<איתן אקשטיין: את באמת חושבת שכל מי שמסמס מת?

<איתן אקשטיין: ממש לא.

<איתן אקשטיין: אני חושב שיותר אנשים מתים מסמים מאשר ממילים.

<איתן אקשטיין: אז למה מדברים על כך שמילים הורגות?

<איתן אקשטיין: כי הן יכולות להרוג.

<איתן אקשטיין: אני גם אומר, סמים יכולים להרוג.

<איתן אקשטיין: מריחואנה בינתיים, לחלק מהאוכלוסייה, זה סמים.

<איתן אקשטיין: לא לכולם.

<איתן אקשטיין: צריך לזכור, עוד פעם, הבעיה היא שאם מריחואנה יכולה לשמש כתרופת פלא, והיא תרופת פלא, אני הייתי נותן אותה לכל חולה סרטן שסובל מכאבים והיא גם כן עוזרת לאנשים שיש להם בעיות רגשיות.

<איתן אקשטיין: אבל זאת בדיוק הבעיה, כי היא תרופה נהדרת.

<איתן אקשטיין: אז מי שמשתמש בה כתרופה לבעיה רגשית, הופך להיות נכה בהתמודדות שלו מול הבעיה הרגשית שלו.

תמר זנדברג: אתה יודע על נתונים של תאונות דרכים בקרב משתמשי קנאביס?

<איתן אקשטיין: אין לי מושג.

תמר זנדברג: אז אין לך מושג, אז למה אתה סתם אומר?

<איתן אקשטיין: את יודעת נתונים כתוצאה משימוש ב-SMS?

תמר זנדברג: כן, כן, אני יודעת.

תמר זנדברג: כן.

תמר זנדברג: אני יודעת.

<איתן אקשטיין: כמה?

תמר זנדברג: אני אביא לך את הנתון.

<איתן אקשטיין: אז גם אני אביא לך את הנתון.

תמר זנדברג: לא, לא, אתה לא תביא לי כי אין נתון כזה.

<איתן אקשטיין: אני אביא לך.

תמר זנדברג: אין.

<איתן אקשטיין: שיגיד - - - אם זה עם אשתך ואם זה עם השכן ש- - -

תמר זנדברג: הרב אקשטיין, בוא.

תמר זנדברג: תן לנו קצת יותר קרדיט לאינטליגנציה.

<איתן אקשטיין: מילים הורגות לא הורגות?

תמר זנדברג: השימוש ב-SMS בנהיגה בטלפון, בין אם המשתמש מודה בזה ובין אם הוא לא מודה בזה, אם הוא עושה את זה הוא מסתכן ומסכן את חייו באופן ברור ומיידי.

תמר זנדברג: זה לא משנה אם הוא מודה או לא.

<איתן אקשטיין: כמו מי שמשתמש בקנאביס.

<איתן אקשטיין: הוא מסתכן.

תמר זנדברג: לא, לא אדוני.

<איתן אקשטיין: את מוזמנת לבוא אלי ולראות כמה אנשים באמת נפלו לזה.

תמר זנדברג: מה זה קשור?

<איתן אקשטיין: אם סימסו עם המריחואנה ותראי מה קרה להם.

<איתן אקשטיין: תשאלי את ד"ר - - -

תמר זנדברג: הם סימסו עם המריחואנה?

תמר זנדברג: זה מה שאתה אומר לי עכשיו?

<איתן אקשטיין: אני אומר, אני מביא את זה כאנלוגיה.

<איתן אקשטיין: אני אומר הם השתמשו במריחואנה והגיעו לטיפול.

<איתן אקשטיין: מה זה אומר?

<איתן אקשטיין: הם התרסקו.

<איתן אקשטיין: הם עברו תאונת דרכים.

<איתן אקשטיין: הרי מי שהגיע - - -

תמר זנדברג: טוב, הרב אקשטיין, מפאת כבודך, אנחנו לא נמשיך בכשל המחקרי, סטטיסטי הלוגי הזה שאתה מציג.

תמר זנדברג: אני אומרת לך באחריות שהוא לא קיים.

תמר זנדברג: אלכוהול הוא מאד מסוכן לנהיגה.

תמר זנדברג: קנאביס – אתה יודע, אנחנו ישבנו כאן בהרבה דיונים על נהיגה בקרב מטופלי קנאביס רפואי.

תמר זנדברג: זה אנשים שמשתמשים לאורך היום כל הזמן.

תמר זנדברג: אתה יודע מה שיעור תאונות הדרכים בקרבם?

תמר זנדברג: קרוב לאפס.

תמר זנדברג: אפסי.

תמר זנדברג: בטח ובטח הוא לא עולה ולא כלום מעל האוכלוסייה הכללית.

<איתן אקשטיין: אני עשיתי את האנלוגיה - - -

תמר זנדברג: אבל האנלוגיה היא לא רלבנטית, היא לא מבוססת על כלום.

<איתן אקשטיין: אני אומר שיש יותר אנשים נפגעים בקנאביס לא בתאונות דרכים, מאנשים נפגעי SMS בנהיגה.

<איתן אקשטיין: זה מה שאני אומר וצריך לבדוק את זה.

<איתן אקשטיין: כי אני רואה אצלנו כמה אנשים נמצאים בכל מרכזי הגמילה כתוצאה משימוש בקנאביס.

<איתן אקשטיין: אני לא מדבר עכשיו על נהיגה.

תמר זנדברג: יש לך 120 איש - - -

<איתן אקשטיין: יש לי רשימת המתנה לשלושה חודשים.

תמר זנדברג: בסדר, אבל שוב, תשמע - - -

<איתן אקשטיין: וזה רק אצלי.

תמר זנדברג: הרב אקשטיין, אנחנו נבקר, הוועדה תבקר במוסד שלך, אבל אנחנו ביקרנו במוסדות והעולם הזה לא זר לנו כאן בוועדה.

תמר זנדברג: אתה לא יכול להגיד לנו סתם דברים.

תמר זנדברג: אתה לא יכול להשוות.

תמר זנדברג: גם האוכלוסייה שמגיעה אליך היא לא אוכלוסיית המעשנים, אפילו לא בני נוער, ואני רוצה להגיד בצורה ברורה לפרוטוקול שאני מתנגדת לעידוד עישון בקרב בני נוער.

תמר זנדברג: חד משמעית.

תמר זנדברג: כמו אלכוהול, זה מיועד למבוגרים.

תמר זנדברג: הצעת החוק שלי חלה על מבוגרים.

תמר זנדברג: בני נוער הם עדיין לא באחריות מלאה של עצמם, יש עליהם אחריות של ההורים, של הקהילה ושל המדינה.

תמר זנדברג: אבל, גם בני נוער שבכל זאת עושים את זה, כי אנחנו יודעים שלפעמים בני נוער עושים דברים אסורים וגם מזיקים.

תמר זנדברג: השימוש הנרחב הזה והעצמי, מה שנקרא החברתי, זה לא אלה שמגיעים אליך.

<איתן אקשטיין: בוודאי שלא, רק אחוז מהם.

תמר זנדברג: אחוז מהם ואחוז גם מסוים מהם.

<איתן אקשטיין: כמה?

<איתן אקשטיין: כמה אחוז - - -

תמר זנדברג: אבל שוב, אבל אתם יושבים כאן ואומרים, בנשימה אחת אתם מדברים על המעבר לגישת הבריאות ולגישת בריאות הציבור והמעבר שצריך להתחיל להסתכל על ההתמכרות כעל מחלה וספציפית מחלה פסיכיאטרית, ולפעמים יש לה גם גורמי רגע אחרים כמו סוציו אקונומי ואחרים, ובאותה נשימה אתה מדבר איתי על הג'וינט שהורג, של אמא של ליהיא, שמיועד לאותה נערה נורמטיבית, עם ג'וינט אחד.

תמר זנדברג: זה לא עולה בקנה אחד שני הדברים האלה.

תמר זנדברג: אני בטוחה שאתם מבינים את זה.

תמר זנדברג: בטוחה במאה אחוז.

תמר זנדברג: ולכן, יש למישהו עוד מה לומר?

תמר זנדברג: אני רוצה לסכם את הדיון.

תמר זנדברג: כן, פאולה.

<פאולה רושקה: אני רוצה לומר שלגבי - - - לא בשביל זה כמה אנשים נמצאים במרכזי גמילה.

<פאולה רושקה: אני כל שנה מפרסמת דו"ח עם כל הנתונים.

<פאולה רושקה: רואים שלגבי הסמים או החומרים נגיד היותר נפוצים שבגלל זה מגיעים, קודם כל זה אלכוהול, השני זה גראס/מריחואנה, השלישי סמי פיצוציות.

<פאולה רושקה: כל היתר הרבה פחות.

<פאולה רושקה: יש לי את זה בדו"ח.

תמר זנדברג: לא, אין בעיה פאולה, אבל יחסית לאוכלוסייה הכללית, שמשתמשת בזה, את יודעת, את יכולה לקחת 100 שהגיעו למרכז גמילה ולהגיד 50 מהם אלכוהול, 30 קנאביס ו-20 סמי פיצוציות, אבל באוכלוסייה השתמשו 1,000 באלכוהול, מיליון בקנאביס ו-100 בסמי פיצוציות, ומתוכם הגיעו 20, זה 20%.

תמר זנדברג: לעומת זאת בקנאביס - - -

<יוסי הראל-פיש: עם אלכוהול הר' הוא עוד יותר גדול.

תמר זנדברג: אז אדרבא.

תמר זנדברג: מאה אחוז.

<יוסי הראל-פיש: אבל אני לא חושב שזה זה.

<יוסי הראל-פיש: אני חושב ששוב, ואני לא רוצה לגרור את הויכוח של מה נכון לעשות מבחינת החוק, כי זה לא הנושא והנושא פה זה מה נכון לעשות.

<יוסי הראל-פיש: אני רק רוצה להגיד, כיוון שאני מבין שהזמן הולך ומסתיים, אני רק אומר בשני משפטים איך אנחנו עובדים עם הכוונה מצד אחד והערכה מצד שני.

<יוסי הראל-פיש: א' אנחנו קשובים לספרות המדעית העדכנית ביותר לגבי עם מה מתמודדים בחוץ לארץ ואנחנו לומדים מזה.

<יוסי הראל-פיש: אבל יותר ממוקד לישראל, יש לנו את הנתונים השוטפים שאנחנו אוספים, גם על האוכלוסייה הבוגרת, גם על האוכלוסייה של אוכלוסיות ייחודיות כמו סטודנטים למשל באוניברסיטאות, גם על אוכלוסיית הצעירים; והסקרים הללו, שנעשים פחות או יותר פעם בשנתיים, הם נותנים תמונת מצב לאומית ומאפשרים לנו להסתכל ביחד עם מרכז הניטור הלאומי שנמצא אצלנו, שכולל נתונים מכל השטח וכל התחומים השונים, כולל הנתונים שפאולה הרגע דיברה עליהם.

<יוסי הראל-פיש: כל הנתונים הללו מוזנים וכשאנחנו יושבים שישיבות של סיעור מוחות, לראות איפה הדברים קיימים, משם יוצאים התובנות של לאן אנחנו צריכים לכוון את הקמפיין ונתתי דוגמאות קודם על הנושא של אוכלוסיות ייחודיות שאנחנו רואים שהמצב שלהן מחמיר, כמו אצל הערבים בשנים האחרונות ודברים כאלה.

<יוסי הראל-פיש: ההערכה הרבה יותר מורכבת, כי בהערכה, אם אתה פעם בשנתיים רואה פתאום שהתנהגות מסוימת עולה או יורדת וזו התנהגות שכיוונת אליה את קמפיין הפרסום, כיוון שקמפיין הפרסום הוא וקטור אחד בלבד מתוך מרקם של פעילויות שאנחנו עושים להתמודד עם תופעה מסוימת, נורא קשה בסקר כזה לבודד אותו ולהגיד האם זה בגלל הפרסום או בגלל דברים אחרים.

<יוסי הראל-פיש: אז אנחנו כן רוצים לראות שאנחנו הולכים בכיוון הנכון.

<יוסי הראל-פיש: אז באיזה שהוא מקום זו הערכה של כל האסטרטגיה ההתערבותית, לא רק של הרשות, אלא של הרשות ושל השותפים האחרים.

<יוסי הראל-פיש: אבל מה שאנחנו כן עושים, אנחנו מכניסים והנהגנו לפני כ-4-5 שנים, מערכת סקרים חדשה שנקראת סקרי יד על הדופק, שכמו כן הוא.

<יוסי הראל-פיש: שמטרתו לא לחכות פעם בשנתיים, אלא אנחנו עושים את זה פעמיים-שלוש בשנה, כשנכנסים למדגם שהוא אמור להיות מדגם מייצג של האוכלוסייה מגיל 12 עד גיל 40 במדינת ישראל.

<יוסי הראל-פיש: זה שאלון קצר של איזה 30-35 שאלות ושהוא נועד לשאול שאלות של חשיפה וכיצד אנשים נחשפו לפעילויות שלנו, מה זה עשה להם, האם הם זוכרים דברים מתוכו.

<יוסי הראל-פיש: כלומר, ממש לנסות להעריך את הלכי הרוח שמשתנים.

<יוסי הראל-פיש: פתאום נכנס איזה - - -

תמר זנדברג: רגע.

<יוסי הראל-פיש: אז אנחנו משתמשים בזה למשל, ועשינו קמפיין בנושא של אלכוהול לפני שנתיים בערך (יש לנו שקף כאן בנושא), כשעם הפסיכולוגים וכל זה אנחנו התחלנו בסופו של דבר על סלוגן חדש, שהיה - יותר אלכוהול פחות אתה, וזה היה מיועד לצעירים שיבינו שכשהם הולכים למסיבות, ככל שהם שותים יותר – הם נעלמים והקמפיין היה מסביב לזה.

<יוסי הראל-פיש: אז ביד על הדופק שאלנו שאלות – תשלים את המשפט – יותר אלכוהול, פחות – ונתנו איזה חמש תשובות שהן כולן הגיוניות.

<יוסי הראל-פיש: אחת התשובות הייתה אתה.

<יוסי הראל-פיש: וקיבלנו 87% תשובות נכונות.

<יוסי הראל-פיש: כך שזה סוג כזה של דברים שאנחנו עושים כדי לראות.

<יוסי הראל-פיש: קיבלנו למשל חשיפה של קרוב ל-30% שאמרו שהם קיבלו את המסרים דרך הרדיו והטלוויזיה, מסרי הסברה.

<יוסי הראל-פיש: דברים מהסוג הזה.

תמר זנדברג: אבל סליחה שאני אומרת, בשביל הדברים האלה לא צריך את הסקרים שלכם, יש את הנתונים עצמם שאלי הציג אותם בהתחלה, של החשיפה לכמה דברים כאלה.

<יוסי הראל-פיש: לא, זה נתונים של - - -

<אלי טנא: לא - - -

תמר זנדברג: השאלה שלי היא דווקא - - -

<יוסי הראל-פיש: אנחנו גם שואלים אותם למשל שאלות – האם ראית את זה והאם זה גרם לך לחשוב פעמיים.

תמר זנדברג: אז יפה, מה שאתה שואל זה מה יוצא מזה מבחינת חשיפה.

תמר זנדברג: זאת אומרת כמה נחשפו וכמה קיבלו את המסר וכמה הסיסמא הייתה טובה או לא.

תמר זנדברג: זה ציון לקופירייטרים של אלי.

<יוסי הראל-פיש: לא, תמר, אבל המשך השאלות זה האם זה עשה לך משהו, האם בעקבות מה שראית אתה-, ואנחנו גם שואלים שאלות כוונה להתנהל.

תמר זנדברג: אבל בפועל יש ירידה?

<יוסי הראל-פיש: יש דברים.

<יוסי הראל-פיש: באלכוהול יש ירידה - - -

תמר זנדברג: מה שאמרת קודם, בהתחלה - - -

<יוסי הראל-פיש: הנה, בשנתיים האלה שהפעלנו את הסיפור של האלכוהול, האלכוהול הרי ירד מ-21%, ה- - - ג'ונקין ירד מ-21% ל-12.5% בשנת 2012.

<יוסי הראל-פיש: משנת 2012 עד 2014 זה התקופה שנכנסנו עם הקמפיין הזה.

<יוסי הראל-פיש: אני פחדתי כי בספרות המדעית זה ידוע.

<יוסי הראל-פיש: כשיש לך ירידה חדה, אז הדבר הראשון שקורה אחר כך, כשיש לך אוכלוסייה גדולה, זה שזה קופץ חזרה למעלה ואיך שהוא מתיישב.

<יוסי הראל-פיש: מאד פחדתי מזה, מהעלייה למעלה.

<יוסי הראל-פיש: ומה שקרה, זה שזה המשיך לרדת, זה ירד ל-10.5%.

<יוסי הראל-פיש: אז זה נותן לנו רוח גבית.

תמר זנדברג: אוקיי, אין בעיה.

<יוסי הראל-פיש: האם זה הוכחה שזה הקמפיין?

<יוסי הראל-פיש: לא.

<יוסי הראל-פיש: אבל כשמסתכלים על זה - - -

תמר זנדברג: לא, אבל אתם הרשות הממשלתית שכמו שאתה אומר, היא צריכה להיבחן - - -

<יוסי הראל-פיש: לכן אנחנו שמים את היד על הדופק ומסתכלים.

<יוסי הראל-פיש: בדיוק - - -

תמר זנדברג: כל המדיה צריכה להיבחן.

תמר זנדברג: פרסום זה רק אחד מהם.

<יוסי הראל-פיש: עכשיו אני אגיד עוד דבר וזה המשפט האחרון שלי כרגע.

<יוסי הראל-פיש: כשאנחנו יוצאים למשל עם יד על הדופק, עם שאלון כדי לבדוק את הלך הרוח, אנחנו מאד נשמח אם יש לכם שאלות שאתם רוצים להכניס פנימה, שמעניינות אתכם.

<יוסי הראל-פיש: אני אשמח לשבת אתכם ולראות.

<יוסי הראל-פיש: גם בסקרים הלאומיים, כדי שנוכל להשתמש במידע, שנשת

<יוסי הראל-פיש: מש בו ביחד ונכוון ביחד את הידע המדעי שאתם זקוקים לו על מנת לכוון את המדיניות.

תמר זנדברג: אוקיי.

תמר זנדברג: בבקשה.

<איתן גורני: בשם הרשות אני מקבל את העמדה של יוסי, אם אתם רוצים, אז בשמחה.

תמר זנדברג: מאה אחוז.

תמר זנדברג: תודה רבה לכולכם.

תמר זנדברג: אני רוצה לסכם את הדיון.

<איתן גורני: רגע, פאולה, את לא רוצה להגיד.

<פאולה רושקה: לא.

<איתן גורני: היא כל הזמן ילדה טובה.

תמר זנדברג: פאולה היא אורחת כבוד כאן אצלנו בוועדה והיא תמיד מדברת כשיש לה מה להוסיף.

תמר זנדברג: אני רוצה לסכם את הדיון.

תמר זנדברג: קודם כל אנחנו קיבלנו את נתוני הרשות למלחמה בסמים מבחינת תקציב הקמפיינים והפילוח שלהם, למה הוא מוקדש בסדר העדיפויות שלו.

תמר זנדברג: על הרקע הזה, אנחנו כוועדה מאד מאד התאכזבנו בבחירה, דווקא בעיתוי הזה, לצאת בקמפיין שהוא נרחב מבחינת ההיקף שלו יחסית לתקציב השנתי של הרשות, דווקא בנושא שאנחנו ראינו אותו, נקרא לזה כעמידה בפרץ של הלכי או דיבור או תחילת שיחה ציבורית על לגליזציה.

תמר זנדברג: גם על דעת חברי הכנסת שנכחו בדיון, הפרסום שתואר כאן על ידי חברי הכנסת כמגמתי או מטעה ודמגוגי – אני מצטטת.

תמר זנדברג: אנחנו רואים בקמפיין הזה לא רק אקט ארכאי, שמרני ולא רלבנטי, אלא גם בעיקר מאכזב יחסית לעבודה במניעת התמכרויות ובחומרים שהם מהווים סיכון ראשון לבני הנוער ובראשם אלכוהול וסמי פיצוציות.

תמר זנדברג: אנחנו רואים בזה, הדבר היחיד, מה שכן, לאנשי הפרסום, אם אתם נקטתם צעד כזה שמרני וכל כך מיושן בכוונה על מנת לייצר פרובוקציה, אז אתם יכולים לרשום לעצמם נקודה שהצלחתם, אבל מבחינתנו, כרשות ממשלתית, אנחנו רואים בזה התערבות לא רלבנטית ומיותרת בניסיונות להשפיע על דעת הקהל, אל מול איזה הלכי רוח שאתם תופסים אותם כמסוכנים, ובמידה מסוימת להכניס גורם לדיון.

תמר זנדברג: אנחנו מנסים כל הזמן לקיים את הדיון הזה בצורה עניינית, בגובה העיניים – גם לבני הנוער ובטח לא דמגוגי ומיושן.

תמר זנדברג: מהמקום הזה היינו שמחים שכולנו ביחד נקיים את הדיון, ופרסום כזה, מבחינתנו, הוא לא רלבנטי לשיחה הזו, ולהיפך, הוא רק מרתיע ובעיקר מאכזב.

תמר זנדברג: הוועדה מצפה שהמשך הפרסום, גם בשנת 2016 והלאה, יעלה בקנה אחד עם הסכנות הגדולות יותר שעומדות גם בפני החברה הישראלית וגם בפני בני הנוער, בנושא מניעת אלכוהול, סמים והתמכרויות.

תמר זנדברג: תודה.

תמר זנדברג: הישיבה נעולה.