ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 272, 2016-10-05 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך.

יעקב מרגי: על סדר-היום: תלמידים ותלמידות שטרם התחילו את שנת הלימודים תשע"ז.

יעקב מרגי: נכון שהכותרת מכילה את הכול ואני רואה שיש לנו אורחים חשובים.

יעקב מרגי: הרציונל היה לקיים את הדיון סביב תלמידות שלא התקבלו לסמינרים במגזר החרדי, אבל אנחנו ניתן גם בימה לחינוך המיוחד.

יעקב מרגי: הבנתי שהם הגיעו, למרות שהוסבר.

יעקב מרגי: אני מקווה שיהיו לי תשובות כי הממונים על החינוך המיוחד לא יהיו בישיבה.

יעקב מרגי: ננסה להעלות דברים ולהביא את דבריכם למשרד החינוך.

יעקב מרגי: לפני שאני מתחיל את הדיון אני קובע כי לפי סעיף 120 לתקנון הכנסת, יימחקו מהפרוטוקול המפורסם לעיון הציבור, פרטים מזהים של דוברים וכן חלקים מתוך הדברים שנאמרו לפרוטוקול, ככל שהדבר נדרש כדי להגן על עניינם של קטינים.

יעקב מרגי: מדובר רק בעניינם של קטינים.

יעקב מרגי: הודעתי זאת לפרוטוקול וכך יהיה.

יעקב מרגי: אנחנו עוסקים בסוגיית רישום במגזר החרדי.

יעקב מרגי: אנחנו נדבר באופן כללי אבל עיקר הבעיה היא בסמינרים.

יעקב מרגי: למי שלא מצוי, מדובר בגיל תיכון.

יעקב מרגי: יש גם על תיכוני אבל כרגע אנחנו מדברים במסגרת חוק חינוך חובה.

יעקב מרגי: עיקר הבעיה היא סביב רישום של בנות.

יעקב מרגי: לפני החג הצטברה אלי רשימה של קרוב ל-40 בנות ובנים שלא מסודרים.

יעקב מרגי: נכון להיום הם לא לומדים בשום מסגרת מסיבות שונות ומשונות.

יעקב מרגי: אני אומר כשיחת רקע מקדימה, שאנחנו לא חיכינו שהטיל ייפול ואז לטפל.

יעקב מרגי: מתחילת עונת הרישום עקבנו וליווינו.

יעקב מרגי: המשרד עשה צעדים מסוימים ומייד הם יתנו סקירה.

יעקב מרגי: נמצא איתנו פה מנהל המחוז החרדי מר איציק זהבי והצוות שלו.

יעקב מרגי: גם במקומות שהמשרד נקט בפעולות המחויבות על-פי החוק, לפי החוזר ולפי הנהלים, יש לנו מציאות של בנות שהן לא במסגרת חינוכית עד ליום זה 5.10 כאשר שנת הלימודים החלה ב-1 בספטמבר.

יעקב מרגי: יש לכך כמה סיבות: יש מוסדות סוררים שמסרבים, יש רשויות שלא שיבצו.

יעקב מרגי: יש הורים שלא מקובל עליהם החלטת הוועדה, אם זאת החלטה של הרשות המקומית או החלטה של ועדת הערר.

יעקב מרגי: לכן זה מגוון.

יעקב מרגי: לרוב, החלק העיקרי זה סירוב המוסד.

יעקב מרגי: אני אתן לאיציק זהבי, מנהל המחוז החרדי לסקור בפנינו מה הסטטוס מבחינתו.

יעקב מרגי: כמובן, בלי שמות אלא רק כמויות לפי רשויות.

יעקב מרגי: מה נעשה כלפי אותם מוסדות?

יעקב מרגי: מה עוד אפשר לעשות?

יעקב מרגי: אני רוצה לנצל את הדיון הזה גם כדי להסיק מסקנות.

יעקב מרגי: אנחנו כבר התכנסנו וזה שלב המוקדמות לקראת מה שאנחנו הולכים לתקן.

יעקב מרגי: כפי שהבטחתי, יחוקק חוק.

יעקב מרגי: המציאות לא תישאר יותר כך.

יעקב מרגי: הרישום למסגרות החרדיות זה לא החצר האחורית של משרד החינוך.

יעקב מרגי: עד היום אפשר לומר שמשרד החינוך הפקיר את הרישום של המוסדות החרדים בידי בעלי עניין, אם זה מנהלי עמותות, מנהלי מוסדות.

יעקב מרגי: הרשויות המקומיות לא בדיוק ידעו איך לתפקד ולא הפעילו את סמכותן.

יעקב מרגי: נכון שהמחוז החרדי קיים כבר כמעט 3 שנים, אבל אני אומר לכם.

יעקב מרגי: חשבתי שהשנה נגיע ל-1 בספטמבר עם תמונת מצב יותר אנושית משנה שעברה.

יעקב מרגי: מצד אחד, האגרסיביות שלי הביאה לכך שכולם עשו את הנהלים כמו שצריך, אבל מסתבר שיש עוד פרצות ואנחנו עם 40 בנות מחוץ לרישום.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, בחלק השני של הדיון אנחנו נתייחס גם למסגרות של החינוך המיוחד.

יעקב מרגי: בבקשה, איציק זהבי.

<איציק זהבי: בוקר טוב לכולם.

<איציק זהבי: ברשות

<איציק זהבי: כם, אני רוצה להתחיל עם כמה מילים.

<איציק זהבי: החל מה-1 בפברואר המחוז פועל באופן עצמאי.

<איציק זהבי: לכן התייחסתי לשאלה שלך איך לבחון את הדברים.

<איציק זהבי: אנחנו, כמחוז חרדי, נערכנו לנושא הזה של שיבוץ של תלמידים לקראת שנת הלימודים תשע"ז שנפתחה כבר, כפי שציין יו"ר הוועדה, בצורה מסודרת, מאורגנת.

<איציק זהבי: יחד איתי פה בצוות גם עורך דין לירון ספרד מהלשכה המשפטית והגברת שוש איפרגן שמרכזת את הנושא הזה בתוך המחוז.

<איציק זהבי: היא בעצם מרכזת את ועדת הערר.

<איציק זהבי: חשוב לי לציין, דווקא כמי שהוא חדש באופן יחסי בתוך הנושא הזה, שזה באמת אתגר מאוד גדול.

<איציק זהבי: אני זוכר את השיחה שהיתה לנו, אדוני היושב ראש, שבה אמרת לי: חכה ותראה מה הולך לקרות.

<איציק זהבי: אכן העבודה סביב הנושא הזה של הרישום והשיבוץ של תלמידות ושל תלמידים בתוך המחוז החרדי היא עבודה קשה מאין כמותה.

<איציק זהבי: היא עבודה של לילות כימים.

<איציק זהבי: אנחנו סביב השעון כל הזמן עסקנו ועשינו לטובת הנושא הזה.

<איציק זהבי: אני אוסיף ואומר, שלמרות שיו"ר הוועדה כיוון את דבריו בעיקר למה שקורה בסמינרים, אנחנו טיפלנו במקרים של שיבוץ של ילדים החל מגיל 3 בגני ילדים ועד לשיבוץ בסמינרים ובתיכונים.

<איציק זהבי: כלומר, לילדים בגילאי גן חובה, בגילאי בית ספר יסודי וכמובן בעל יסודי היו בעיות של שיבוץ.

<איציק זהבי: היתה להם את האפשרות ואת הזכות לשמוע ולקבל את ההזדמנות לפנות אל ועדת הערר של המחוז.

<איציק זהבי: אנחנו בעצם טיפלנו במהלך הקיץ האחרון בלמעלה מ-300 מקרים שהגיעו אלינו.

<איציק זהבי: הם הגיעו לטיפול של הוועדה ולטיפול של הצוות של המחוז.

<איציק זהבי: בעצם שמנו דגש על עבודה משולבת, עבודה פרטנית ברמה אישית של ילד ילד, בחינה של הדברים, עבודה אל מול הרשויות המקומיות כדי לוודא שהן מבצעות את תפקידן.

<איציק זהבי: בעניין הזה אני רוצה להקדים ולומר שעל-פי החוק, האחריות של שיבוץ התלמידים בבתי הספר היא של הרשות המקומית.

<איציק זהבי: האחריות בכל אחת ואחת מהרשויות היא על-ידי הרשם הראשי, לטובת העניין הזה.

<איציק זהבי: בדרך-כלל זה יהיה מנהל אגף החינוך באותה רשות, שעליו הסמכות והאחריות לגבי שיבוץ הילדים.

<איציק זהבי: כמו שציינת, אדוני, אנחנו מסתכלים על התמונה באופן כללי ויכולים לומר שיש ערים שונות ויש סיבות שונות מדוע תלמידים ותלמידות אינם משתבצים.

<איציק זהבי: יש את הנושא של סירוב המוסדות להחלטות של ועדות הערר של המחוז.

<איציק זהבי: יש לנו מוסדות שמסרבים לשיבוץ של הרשויות המקומיות.

<איציק זהבי: יש לנו סיטואציה שבה אין שיבוץ ברשויות המקומיות.

<איציק זהבי: זה נוגע למקרים של ביקור סדיר וקב"ס ועד למקרים ובעיות בתוך הרשות המקומית וחילוקי דעות פנימיים בתוך המסגרות החרדיות באותן רשויות.

<איציק זהבי: בסופו של דבר התהליך הוא שיבוץ בנות בכל עיר.

<איציק זהבי: כמובן יש גם הורים שמסרבים להחלטת השיבוץ של הרשויות.

<איציק זהבי: בסך-הכול, גם בהשוואה לשנה שעברה, למרות הקושי וכל מקרה הוא עולם ומלואו, עדיין אנחנו יודעים שהנושא הזה פחת.

<איציק זהבי: אני חושב שחלק מתוך העניין הזה נובע מהקו שאתה והצוות שלך נקטתם בו, גם בלחץ על הרשויות המקומיות, גם בלחץ על מוסדות.

<איציק זהבי: כמובן שזה גם נשען על העובדה שמשרד החינוך, גם בגלל מה שהיה כאן בשנה שעברה והיד המאוד קשה ונוקשה שנקט בה גם קודמי בתפקיד, מאיר שמעוני.

<איציק זהבי: אני חושב שהרבה מאוד גופים והרבה מאוד מוסדות חששו מהתגובות הללו.

<איציק זהבי: לומר שהכול מושלם ושהכול עובד כמו שצריך?

<איציק זהבי: עדיין לא.

<איציק זהבי: אנחנו יכולים היום לומר ששישה מוסדות שסירבו להחלטות ועדת הערר או להחלטות של הרשויות המקומיות וסירבו לקבל את הבנות, קיבלו מכתבים על הפסקת תקצוב, למעט אחד שכבר התרצה.

יעקב מרגי: באיזה ערים?

<איציק זהבי: שניים בירושלים, שניים בבית שמש.

יעקב מרגי: בירושלים קיבלו מכתב?

<איציק זהבי: כן, מכתב על עצירת תקציב.

<לאה גידלי: מי השניים הנוספים?

<איציק זהבי: אחד במודיעין עלית ואחד בטבריה.

<יהודית גידלי: מי נענה?

<איציק זהבי: אחד מתוך השניים בבית שמש נענה והתלמידה שובצה.

<איציק זהבי: בערב החג גם הנושא במודיעין עלית נפתר.

<איציק זהבי: קיבלנו מייל בערב החג מ"נתיבות חכמה" שהנושא סודר.

<יואב ללום: הבנות בעיר עדיין לא יודעות את זה.

<איציק זהבי: זה היה ממש בערב החג.

<איציק זהבי: יש לי פה את המייל ואתה יכול לראות את ההתכתבות.

<איציק זהבי: אני רוצה לומר עוד משהו.

<איציק זהבי: אני חושב שצריך להסתכל על התמונה במבט מאוד כולל כשאנחנו באים לדון על הנושא הזה.

<איציק זהבי: לשמחתי, אדוני, אתה ביקשת ובתיאום עם המשרד, עם המנכ"לית והשר, אנחנו בעניין הזה מתכוונים לקיים שיח מאוד מאוד נוקב ומעמיק, יחד עם הרשויות המקומיות ויחד עם הסמינרים, כדי לנסות להביא לפתרון של התופעה הזאת, של הקושי הזה.

<איציק זהבי: זה אתגר מאוד גדול.

<איציק זהבי: לדעתי זה אחד האתגרים המשמעותיים ביותר שאני כמנהל המחוז החרדי שם לנגד עיניי.

<איציק זהבי: אני רוצה לומר שלא יעלה על הדעת.

<איציק זהבי: אני אומר את זה לך אדוני ולכל מי שמקשיב לנו.

<איציק זהבי: לא יעלה על הדעת שאנחנו נגיע לסיום החופשה הגדולה, ל-1 בספטמבר או ל-25 באוגוסט, שרק באותם זמנים אנחנו מקבלים את השיבוצים של הרשויות המקומיות, או את הסיום של השיבוצים.

<איציק זהבי: היו רשויות מקומיות שגם נפתחה שנת הלימודים עדיין לא סיימו את מלאכת השיבוץ.

<איציק זהבי: זה מצד אחד.

<איציק זהבי: מצד שני, הקושי שהרשויות המקומיות מתמודדות איתו הוא קושי באמת באמת אדיר.

<איציק זהבי: אנחנו יודעים שיש מצב מאוד קשה לגבי כמות התלמידות בכיתות.

<איציק זהבי: יש סמינרים בירושלים ובמקומות אחרים שבהן יש כמעט 50 או למעלה מ-50 תלמידות בכיתה.

<איציק זהבי: זה מצב שהוא בלתי אפשרי ובלתי נסבל.

<איציק זהבי: גם זה חלק מהחשיבה העתידית איך הנושא הזה הולך להתקדם קדימה.

<איציק זהבי: זה דורש תיקון ושינוי.

<איציק זהבי: אנחנו נמשיך לקיים את המדיניות המאוד נוקשה של אפס קבלה של מצב של אפליה של בנות, בוודאי על רקע עדתי.

<איציק זהבי: המדיניות שהתווה השר, התוותה המנכ"לית, ואתה היית שותף בכיר בקביעתה, אמרה שאנחנו לא ניתן לאף סמינר לפסול תלמידות על רקע של אפליה גזעית.

<איציק זהבי: אני חושב שבעניין הזה עבדנו בצורה טובה.

<איציק זהבי: מבחינתי, כמנהל המחוז, ישנם דברים ותהליכי עבודה פנימיים בתוך המחוז שאנחנו ננהל אותם ונשפר אותם.

<איציק זהבי: אני חושב שהעבודה על השיבוץ מתחילה עוד הרבה קודם ואת זה צריך ללוות כל הזמן ולבחון כל הזמן לאורך כל השנה.

<איציק זהבי: לוודא שהדברים האלה נעשים בצורה האחרונה.

<איציק זהבי: אני מקווה שיהיה לנו שולחן עגול מספיק רחב עם כל הגורמים הרלוונטיים לנושא הזה כדי לבנות את התהליכים השונים ולעבוד בצורה טובה יותר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מוסדות סוררים שקיבלו מכתב של שלילת תקציב ועדיין עומדים במריים, מה הסנקציה הנוספת שעומדת לרשותכם?

<איציק זהבי: אנחנו בנינו מדרג של סנקציות.

<איציק זהבי: הסנקציה הראשונית זה עצירה של התקציב.

<איציק זהבי: בשלב הבא אנחנו נשקול את הפסקת העסקה של מנהל המוסד ואפילו את סגירת המוסד.

<איציק זהבי: מבחינתנו, המשמעות של סגירת מוסד שיש בו מאות תלמידות, היא בעצם הוצאה של אותן תלמידות החוצה חזרה לתוך המערכת העירונית לשיבוץ.

<איציק זהבי: זה תהליך מאוד מורכב ומאוד קשה.

<איציק זהבי: אנחנו רואים שכבר, למשל, הסיפור של "נתיבות חכמה" במודיעין עלית, מוכיח שההתעקשות שלנו ושהעמידה שלנו בעניין הזה בצורה חריפה ובסגירת התקציב, כנראה שבסופו של דבר הובילה גם לפתרון הספציפי במודיעין עלית.

<איציק זהבי: יושבים פה גם נציגים של הרשויות המקומיות והם יכולים להעיד על התהליכים האלה במקומות אחרים.

יעקב מרגי: מוסד במודיעין עלית נכנס ללחץ, בסדר.

יעקב מרגי: אם שני מוסדות בירושלים, שיש להם מאות ולפעמים אלפי תלמידים ומכתב של משרד החינוך על הפסקת תקציב אפילו לא מזיז אותם לקראת הידברות.

יעקב מרגי: זה אומר דרשני.

יעקב מרגי: זה אומר שחסרים לך כלים נוספים בהתמודדות.

יעקב מרגי: הדיון פה היום זה לא לחנך אותם.

יעקב מרגי: אני עברתי את שלב סדרת החינוך.

יעקב מרגי: הדיון פה היום הוא, שמקסימום ביום ראשון כל הבנות חובשות את ספסל הלימודים, לא יעזור כלום.

יעקב מרגי: צריך לראות איך עושים את זה.

יעקב מרגי: זה תפקידו של המשרד.

יעקב מרגי: אם הייתי צריך לייצר את ארגז הכלים, לי אין בעיה, אני יודע לייצר ארגזי כלים.

יעקב מרגי: אני לא שואל שאלות.

יעקב מרגי: אם מראש אתה אומר שאם אתה סוגר אז אתה פולט לרשימה מאות תלמידות, אז אתה מגלה את החולשה שלך.

<לירון ספרד: אני מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

<לירון ספרד: אני מלווה את המחוז החרדי בכל הנוגע לוועדות ערר ורישום ושיבוץ של תלמידים ותלמידות במוסדות חינוך שבפיקוח המחוז החרדי.

<לירון ספרד: בעצם, סל הכלים שיש למשרד החינוך הוא סל מדרגי, כמו שמנהל המחוז ציין.

<לירון ספרד: בשלב ראשון, לאחר שמתקיים הליך של שימוע ובירור, במידה ונמצא שמוסד לא מקיים החלטה כפי שהיה צריך לקיים אותה.

<לירון ספרד: בעצם אנחנו פועלים מכוח הדין ולפי הסמכויות שיש למשרד החינוך מכוח הדין.

<לירון ספרד: בשלב הראשון באמת יש התראה על חסימת תקצוב וחסימת תקצוב בפועל, שזאת החלטה של מנכ"לית משרד החינוך.

<לירון ספרד: במידה ומוסד חינוך לא מקיים את ההחלטה למרות שנשלחה לו התראה ולמרות שנחסם לו תקציב, בעצם אנחנו עוברים למדרג הבא.

יעקב מרגי: מה מרחק הזמן בין ההתראה לחסימה.

<לירון ספרד: אני מאמין שאנחנו צריכים שפעם אחת לפחות ייחסם תקציב.

יעקב מרגי: מה זה פעם אחת?

יעקב מרגי: זה מיידי?

<לירון ספרד: תקציב לא עובר על בסיס יומי.

יעקב מרגי: אם צוללן יורד מתחת למים, הכול תלוי מה יש לו בבלון החמצן.

<לירון ספרד: אני אסביר.

<לירון ספרד: אי אפשר לדמות את זה לצוללנים כי צוללנים מקבלים כל רגע חמצן.

<לירון ספרד: לעומת זאת, מוסדות חינוך בעצם מקבלים תקצוב בכל תחילת חודש בגין החודש הקודם.

<לירון ספרד: כלומר, אם נחסם תקציב ב-15.9, אנחנו צריכים שיעבור ה-1 לאוקטובר כדי שהמוסד ירגיש - - -

יעקב מרגי: אתם מסוגלים טכנית שאכן בתקצוב הראשון זה ייחסם?

<לירון ספרד: בהחלט.

<לירון ספרד: ברגע שיש החלטה של מנכ"לית, כל הגורמים המעורבים במשרד בעצם מבצעים את ההחלטה דרך המערכות הממוחשבות.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי בוודאות שאלה שקיבלו את מכתב ההתראה לא יקבלו את התקציב הקרוב?

<לירון ספרד: כל המוסדות שקיבלו התראה עד לתאריך מסוים של סגירת המערכות, לא קיבלו את התקציב האחרון.

<לירון ספרד: אנחנו כמובן בודקים כי אין טעם לשלוח מכתב ומוסדות ממשיכים לקבל את הסכום.

<לירון ספרד: לכן אנחנו בודקים ומוודאים שכל המערכות.

<לירון ספרד: יש פה גם דברים שקשורים לעניינים טכניים.

<לירון ספרד: אלה מערכות גדולות מאוד.

<לירון ספרד: בכל מקרה, ברגע שמוסד בפעם הראשונה לא קיבל תקציב ואנחנו רואים שעדיין הוא לא קיבל את ההחלטה, השלב הבא הוא לפי חוק פיקוח על בתי ספר, דהיינו, האפשרות לשלול אפשרות אישור העסקה.

<לירון ספרד: אני מזכיר, מוסדות החינוך המוכר שאינו רשמי, הם לא מוסדות של משרד החינוך, במובן הזה שהם לא עובדי משרד החינוך.

<לירון ספרד: בעצם הם עובדי בעלויות, עמותות, עיריות במקרים מסוימים.

יעקב מרגי: היא הנותנת שיותר קל לך כי אתה לא מעסיק שלהם.

יעקב מרגי: אתה צריך להסתכל על המוסד.

<לירון ספרד: אני מסתכל על המוסד ובראש המוסד עומד מנהל.

<לירון ספרד: מי שחוסם את כניסת התלמידים לאותו בית ספר זה מי שעומד בראש המוסד.

<לירון ספרד: אם ראש המוסד לא יקיים את ההחלטה של הרשות המוסמכת, בין אם זאת רשות מקומית ובין אם זה משרד החינוך, ראש המוסד לא יישאר בתפקיד.

<לירון ספרד: ייערך לו שימוע.

יעקב מרגי: יש לכם את הכלים?

<לירון ספרד: יש לנו את הכלים.

<לירון ספרד: סעיף 16ב(3) לחוק פיקוח על בתי ספר אומר שעובד חינוך שיש לו השפעה מזיקה על תלמידים – אנחנו רואים את העובדה שמנהל מוסד חינוך מונע כניסת תלמידות או תלמידים ולהתחיל בלימודים, בעצם יש פה השפעה מזיקה על תלמידים.

<לירון ספרד: הוא מונע מתלמידים את הזכות הבסיסית שלהם של חינוך ומכאן יש השפעה מזיקה.

<לירון ספרד: לאחר שייערך לו שימוע, כי כך קובע החוק וכך קובע הדין ואנחנו פועלים בהתאם לסמכויות שניתנות לנו בדין, ייערך לאותו מנהל מוסד שימוע.

<לירון ספרד: למנכ"לית משרד החינוך יש את הסמכות לקבל את ההחלטה הנדרשת.

<לירון ספרד: במידת הצורך, לאחר שיישקלו כל השיקולים, אותו מנהל מוסד יישלל לו אישור העסקה ובאותו רגע ניתן לפנות לגוף המעסיק ולהורות לו מייד על פיטורי עובד ההוראה.

<לירון ספרד: מי שלא נענה לאותן החלטות של משרד החינוך, יש פה גם סנקציות פליליות, סנקציות מנהליות שאנחנו ננקוט בהן.

<לירון ספרד: אנחנו לא נהסס לנקוט בהן במידה ומוסדות חינוך לא יקיימו אחרי החלטות של הרשויות המוסמכות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציגי הרשויות המקומיות שהם המסה הקריטית זה ירושלים, מודיעין עלית.

יעקב מרגי: מירושלים אני רואה את סגן ראש העיר.

יעקב מרגי: יש כאן מישהו ממודיעין עלית?

יעקב מרגי: כאין.

יעקב מרגי: זה כרגיל, זה שטח אקס טריטוריאלי.

יעקב מרגי: סדרי מנהל זה רחוק מהם.

<יואב ללום: אין להם אתר אינטרנט.

יעקב מרגי: יש להם הכול.

יעקב מרגי: פשוט הרגילו אותם שהם יכולים לעשות מה שהם רוצים ולצפצף על כולם.

יעקב מרגי: הרגילו אותם.

יעקב מרגי: הממלכה הרגילה את הנהגת העיר הזאת לעשות מה שהם רוצים ולצפצף על המערכות.

יעקב מרגי: יש פה מישהו מבית שמש?

<קריאה: כן.

יעקב מרגי: בית"ר עלית?

יעקב מרגי: כנ"ל.

יעקב מרגי: טוב, יש להם סגן שר במשרד החינוך, אולי זה נותן להם יותר עומק.

יעקב מרגי: נראה, שיבוא סגן השר לפה ויגיד שהוא מגבה אותם.

יעקב מרגי: צביקה כהן מירושלים.

יעקב מרגי: תן סקירה על המצב כרגע.

יעקב מרגי: על איזה סמינרים מדובר?

יעקב מרגי: תן סקירה כללית, כמה שובצו?

<צביקה כהן: בירושלים מסיימות כ-2,600 בנות את כיתות ח'.

<צביקה כהן: אני מסכים עם מר זהבי שצריך לעבוד ביחד ובצורה משותפת בעניין לוח הזמנים.

<צביקה כהן: מייד אחרי הרישום אנחנו נתקלים ב-500-600 בנות שלא קיבלו אותן.

<צביקה כהן: לקראת החופש הגדול נשארות לנו 100 בנות ולקראת אמצע החופש הגדול משבצים כ-50 בנות.

<צביקה כהן: המספרים האלה מדברים בעד עצמם כי בסך הכול נעשית פה עבודה מאוד גדולה כדי לא להביא למר זהבי גלים גדולים של שיבוצים וכאלה דברים.

<צביקה כהן: מכל מקום, אחרי אותן 50 בנות שאנחנו משבצים, אנחנו נתקלים במצב שהוא בלתי נתפס.

<צביקה כהן: בגדול, יש תהליך שהבנות עוברות מול הסמינרים וגם מול הרשות המקומית כדי לדעת לאן כל ילדה הולכת.

<צביקה כהן: ראה זה פלא, לאותן בנות שהן בעצם נחשבות הטובות, שמקבלות את התעודות הטובות ואת ההמלצות הטובות ומקבלות את הגיבוי החזק מאותם מוסדות שבהן למדו ומכירים אותן בצורה מאוד מסודרת, בין 80% ל-85% הן בנות ספרדיות.

<צביקה כהן: שאף אחד לא ינסה למרוח את זה בדברים כאלה ואחרים.

יעקב מרגי: ומה קורה נכון להיום?

<צביקה כהן: נכון להיום יש לנו 9 בנות אצל הרב מנדלסון שלא התקבלו לצערי.

<צביקה כהן: למוסד קוראים "דרכי רחל".

<צביקה כהן: אגב, הוא בעל תוקע בראש השנה בבית הכנסת.

<צביקה כהן: אומרים שהתקיעות שופר באות למחוק את הדמעות.

יעקב מרגי: הוא אומר בהגינות: אף אל פי שאני יודע שאינני ראוי - - -

<צביקה כהן: התקיעות של השופר באות למחוק את הדמעות של אימא של סיסרא.

<צביקה כהן: אני לא יודע מי מוחק את הדמעות של הילדות האלה ושלן האימהות שלהן.

<צביקה כהן: בנות שאת החברות שלהן כבר קיבלו.

<צביקה כהן: חלקם מראשי הסמינרים הם פושעים, הם מקבלים מבנות כבר בכיתה ז'.

<צביקה כהן: משרד החינוך לא יודע איך להתמודד עם הסוגיה הזאת.

<צביקה כהן: בת מצוינת שאת החברה שלה כבר קיבלה בתחילת כיתה ז'.

<צביקה כהן: עובר עליה החופש הגדול ולא מקבלים אותה.

<צביקה כהן: מתחילים ללמוד ואנחנו נמצאים אחרי חודש ושבוע מתחילת הלימודים.

יעקב מרגי: תגרום לכך שהחבר'ה מהחינוך המיוחד יראו שהצרות שלהם קטנות משלך והן יברחו.

<קריאה: לא, לא, ממש לא קטנות, גדולות יותר אפילו.

יעקב מרגי: כדי שלא תשתע

יעקב מרגי: ממו הזכרתי אתכם, לא חייבים תגובה.

<צביקה כהן: נכון שהסמכות נמצאת בידי הרשות המקומית.

<צביקה כהן: משרד החינוך העניק לרשות המקומית את אותן סמכויות בשל העובדה שאנחנו נמצאים בקו האש.

<צביקה כהן: אנחנו, השלטון המקומי שנמצא בקו האש מול הציבור ובמקרה הזה מול אותן תלמידות מסכנות.

<צביקה כהן: אנחנו עומדים מולם ולכן הסמכות אצלנו.

<צביקה כהן: אבל אם לא נקבל גיבוי מכם ברמות גבוהות מאוד ונתחיל לשלוח מסמכים אחד לשני, כשאנחנו נמצאים חודש מתחילת הלימודים וכשהבנות נמצאות בבית – קחו את הסמכות חזרה אליכם, אנחנו לא צריכים את הסמכות הזאת.

<צביקה כהן: אנחנו לא צריכים לא כותרות ולא כבוד מכם.

<צביקה כהן: אנחנו צריכים פתרונות, שמשרד החינוך יידע להציב את הסוגיה על מקומה.

יעקב מרגי: הרב צביקה, זה רישום שלישי שלך.

<צביקה כהן: אני פעם ראשונה נתקל בצונאמי הגדול הזה כשיש לי כל-כך הרבה בעיות בבית בתחילת שנת הלימודים למרות ששיבצתי אותן.

יעקב מרגי: מה היה לפני שהיית בתפקיד הזה?

יעקב מרגי: היה בתפקיד הזה חבר מועצה שהסתדר עם הסמינרים.

<יואב ללום: אי-אפשר להגיד את זה.

<צביקה כהן: יש את ראשי הסמינרים ויש את הרשות המקומית ובצלע השלישית יושבות הבנות המסכנות עם ההורים שלהן.

<צביקה כהן: הרשות המקומית תמיד היא משבצת, אין לה בעיה.

<צביקה כהן: השאלה, האם הצד השותף שלה אלה הסמינרים או הבנות?

<צביקה כהן: השותפות שלי אלה הבנות והאימהות שלהם.

<צביקה כהן: איתן אנחנו יושבים.

<צביקה כהן: הן הלקוחות שלנו ולא הסמינרים.

<צביקה כהן: הסמינרים זה לא הלקוחות שלנו.

<צביקה כהן: יכול להיות שבשנים עברו היו משבצים ביחד עם ראשי הסמינרים.

<צביקה כהן: כשהיו מגיעים למכסה מסוימת, היו מורידים אותן לקבוצות יותר למטה.

<צביקה כהן: זה לא קורה אצלנו וזה לא יקרה אצלנו.

יעקב מרגי: מה אתה הולך לעשות?

יעקב מרגי: אומר זהבי שהסמכות לשיבוץ היא של הרשות המקומית.

יעקב מרגי: יש בארגז הכלים שלך עוד משהו שאתה יכול לעשות?

<צביקה כהן: שיבצנו.

יעקב מרגי: כמה תלמידות יש ב"דרכי רחל"?

<קריאה: 1,260.

<צביקה כהן: משרד החינוך צריך, באגף השני שלא נמצא איתנו, לתת דין וחשבון איך יכול להיות שיש בתי ספר שמחזיקים 50 בנות בכיתה.

<צביקה כהן: אבל זה לא מוציא את האחריות.

<צביקה כהן: במקרה שלנו, הסמינר של מנדלסון מחזיק 42 בנות בכיתה.

<צביקה כהן: הוא יקבל עוד 9 בנות, כל ילדה בכיתה אחת, לא יקרה לו שום דבר.

יעקב מרגי: אין ספק שהצפיפות בסמינרים - - -

<צביקה כהן: אלה לא אותם מוסדות שאני מדבר עליהם.

יעקב מרגי: הצפיפות מוגזמת והמשרד צריך לעשות הכול.

יעקב מרגי: אני מפנה לתכנית החומש שלכם.

יעקב מרגי: אני אומר לכם שיהיה דיון בנושא עם תחילת המושב.

יעקב מרגי: אני לא מתכונן לסמוך על משרד החינוך בקטע של כתיבת תכנית החומש של פיתוח המבנים.

יעקב מרגי: אני יודע איך זה עובד היום ואני יודע איך זה הולך להיות בחמש שנים הבאות.

יעקב מרגי: אני לא יהיה בוועדה בעוד חמש שנים.

יעקב מרגי: לכן, אני אומר שיהיה פה דיון על תכנית החומש.

יעקב מרגי: המדינה הקציבה תקציב גבוה מאוד על-מנת להדביק את הפערים בבינוי.

יעקב מרגי: מה שהיה הוא לא שיהיה.

יעקב מרגי: אבל זה עדיין לא מכשיר את השרץ, עדיין לא מאפשר לעשות את הדבר הזה לתלמידות.

יעקב מרגי: שאלתי כמה תלמידות יש ב"דרכי רחל"?

<צביקה כהן: מדובר על 42 בנות בכיתה.

<יואב ללום: 1,260.

יעקב מרגי: מה התקצוב החודשי ל-1,200 בנות?

<צביקה כהן: אני לא מתעסק בזה.

<צביקה כהן: אני רוצה להבין דבר אחד.

<צביקה כהן: אתם מדברים על חסימת תקציב.

<צביקה כהן: אתה הבאת את הדוגמה של הצוללן.

<צביקה כהן: שאלה: האם כשהוא קיבל את הילדה התקציב חוזר לו, או שהוא נעלם?

<יואב ללום: חוזר, בטח חוזר.

<צביקה כהן: אז הוא לא צריך אתכם, סליחה.

<צביקה כהן: הוא חי טוב מאוד, תאמינו לי.

<יואב ללום: זה חוזר עם ריבית.

<צביקה כהן: אדוני, זאת עבירה פלילית.

<צביקה כהן: כשאתה משאיר ילדה בחוץ, אין דבר יותר חמור מזה.

יעקב מרגי: אתה שואל ספציפית על אותה ילדה אם הוא יקבל רטרו?

<צביקה כהן: לא, על אותו בית ספר.

<צביקה כהן: איזו סנקציה אתה עושה?

<צביקה כהן: מה הסנקציה הזאת?

<צביקה כהן: אתה לא מפחיד אותו בכלל.

<צביקה כהן: אולי זאת תכנית חיסכון שלו.

<צביקה כהן: הוא פתח אצלך תכנית חיסכון ועוד חצי שנה הוא יקבל הכול.

<לירון ספרד: התקנות קבעו שה אחריות לשיבוץ וארגון הלימודים ברשות המקומית היא של מנהל אגף החינוך ברשות המקומית.

<לירון ספרד: כך לגבי עיריית ירושלים וכל עירייה אחרת.

<לירון ספרד: לגבי השאלה.

<לירון ספרד: לעיריית ירושלים יש ייעוץ משפטי.

<לירון ספרד: עיריית ירושלים, כמי שאמונה על ארגון ורישום לבתי הספר, ככל שיש מוסדות שלא מקיימים, בנוסף לסל הכלים שיש למשרד החינוך, יש גם סל כלים לעיריית ירושלים שהיא צריכה לבדוק אותו ולבצע אותו.

<לירון ספרד: למשל, עניין הביקור הסדיר.

<לירון ספרד: מוסדות חינוך שלא מאפשרים את הביקור הסדיר, הסמכות בעצם להגיש כתבי אישום של ביקור סדיר - - -

<צביקה כהן: הוא מאפשר ביקור סדיר.

<לירון ספרד: יש פה מטריה משפטית שצריך לבחון אותה.

<לירון ספרד: אם מוסד חינוך עצמו מונע כניסה של תלמיד, הוא מונע את הביקור הסדיר של התלמיד.

<לירון ספרד: יש פה עניין שצריך לבחון.

<לירון ספרד: ניתן לפנות אלינו ופונים אלינו.

יעקב מרגי: אתה יכול לומר לי, כיועץ משפטי של משרד החינוך, האם ניתן להפעיל סנקציה משפטית על מנהל מוסד?

יעקב מרגי: הקב"סית יכולה להגיש נגדו כתב אישום?

<לירון ספרד: מתבצעת עבודת מטה שלנו במשרד על-מנת לבחון את כל המקרים וזאת בשל אירועי השנה האחרונה .

<לירון ספרד: אנחנו צריכים לבחון את העניין הזה ובעצם לבחון את כל סל הכלים שיש לנו, כפי שיושב הראש אמר.

<לירון ספרד: אנחנו מוכנים לזה ואנחנו מבצעים עבודת מטה בעניין הזה.

<לירון ספרד: כרגע אנחנו משתמשים בכל הכלים ואנחנו גם נעמוד בקשר עם הגורמים הרלוונטיים.

יעקב מרגי: נציג בית שמש, תודה רבה שהגעת.

יעקב מרגי: על המובן מאליו אני אומר לך תודה כי יש רשויות מקומיות מוצלחות אחרות שזה לא מדבר אליהן.

יעקב מרגי: ספר לי מה קורה אצלכם?

<יוחנן קירשנבוים: אמנם בית שמש זה לא ירושלים אבל זאת עיר מספיק גדולה וגודלת.

<יוחנן קירשנבוים: כל שנה מסיימות את כיתה ח' 800 בנות.

יעקב מרגי: חשוב שייאמר.

יעקב מרגי: אם הליכוד לפני עשור וחצי או שני עשורים לא היה מחליט לפתח את בית שמש, לחרד את בית שמש – תמיד מאשימים את משה אבוטבול שהוא מחרד את בית שמש.

יעקב מרגי: הליכוד, בהחלטתו לבנות את בית שמש, חרד את בית שמש לצורך העניין, אז הבעיה בירושלים היתה היום יותר גדולה.

יעקב מרגי: הדברים צריכים להיאמר.

<יוחנן קירשנבוים: אז עתידה בית שמש לגדול והיא בבנייה מאסיבית.

<יוחנן קירשנבוים: תכנית החומש שלה זה פי שניים ממספרה כולה.

יעקב מרגי: יש להם 12 הרשאות לבינוי וסך הכול 20% מנוצלים.

יעקב מרגי: קחו את זה בחשבון.

<יוחנן קירשנבוים: לגבי מצבנו בתחום החינוך בסמינרים.

<יוחנן קירשנבוים: כל שנה מסיימות כ-800 בנות המיועדות לשיבוץ בסמינרים.

<יוחנן קירשנבוים: השנה כ-100 בנות נשארו ללא שיבוץ.

<יוחנן קירשנבוים: לגבי 100 הבנות האלה, כבר בסביבות פסח אגף החינוך שוקד לשבץ את הבנות ברישום, אבל ברישום המתאים למוסדות הנמצאים בעיר.

<יוחנן קירשנבוים: אני מתכוון לכך שנעשים שאלונים וראיונות אישיים עם רבנים הקשורים למשפחות, עם המשפחות עצמן, עם המחנכות של השנים הקודמות, עם מנהלות בתי הספר של היסודי.

<יוחנן קירשנבוים: בסוף, כשנשלח השיבוץ שלנו, של מנהל אגף החינוך, הוא כבר אחרי שבדקנו לפרטי פרטים אם אכן אותה אחת מתאימה למוסד איקס ולא סתם שיבוצים נשלחים.

<יוחנן קירשנבוים: המטרה היא להקטין כמה שיותר את ההתנגדויות.

<יוחנן קירשנבוים: הגענו ל-1 בספטמבר עם שני מוסדות שלא מוכנים לקבל את הרישום שלנו.

<יוחנן קירשנבוים: אנחנו שיבצנו את כל ה-100 ונשארו עם שני מוסדות שלא מוכנים לקבל והם הגיעו לשימוע אצל מר זהבי.

<יוחנן קירשנבוים: השימוע היה לטובת הרשות.

<יוחנן קירשנבוים: הודענו לבנות והן הלכו לבתי הספר והוחזרו הביתה בבושת פנים.

<יוחנן קירשנבוים: מדובר ב-10 בנות.

<קריאה: מנהלי המסגרת יודעים שאנחנו עכשיו במסגרת הימים הנוראים?

<קריאה: אולי כדאי שיבקשו מהן סליחה.

<יוחנן קירשנבוים: הכול ידוע.

<יוחנן קירשנבוים: מדובר במוסדות של הציבור החרדי והכול ידוע.

<יוחנן קירשנבוים: בכל זאת, אנחנו נמצאים עם 10 בנות שחזרו הביתה בערב ראש השנה בוכות.

<יוחנן קירשנבוים: הן התייצבו אלינו במחלקה.

יעקב מרגי: לך כמנהל אגף החינוך, אין לך כלים?

<יוחנן קירשנבוים: הכלים שיש ברשותנו זה השיבוץ בלבד.

<יוחנן קירשנבוים: פניתי מייד למנהל המחוז ועדכנתי אותו שזה המצב.

<יוחנן קירשנבוים: הוא הסביר לי שאלה הנהלים ושמייד מתחילים בעצירת התקציבים.

<יוחנן קירשנבוים: פה הדברים עומדים.

<יוחנן קירשנבוים: יש לי רושם שמשהו לא ברור במה המשמעות של זה למנהלי המוסדות.

<יוחנן קירשנבוים: כך זה יוצא מהשטח כי שום דבר לא קרה.

<יוחנן קירשנבוים: אמנם קיבלו את עצירת התקציב - - -

יעקב מרגי: הם לא נבהלו.

<יוחנן קירשנבוים: הם לא נבהלו, כמו שהוזכר פה.

יעקב מרגי: לכן קיימתי את הדיון, ראיתי את זה.

<יוחנן קירשנבוים: אחד מהם זה המוסד של הרב מנדלסון בירושלים ועוד אחד אחר שהוא יותר פרטי אבל עדיין מרגיש שהוא חזק והוא עושה את מה שהוא עושה.

<יוחנן קירשנבוים: זה באמת מוזר מאוד.

<יוחנן קירשנבוים: זה מצבנו נכון לרגע זה, אותן 10 בנות עדיין נמצאות בבתיהן.

<יוחנן קירשנבוים: מבחינת הרשות, כל ה-100 שובצו.

<יוחנן קירשנבוים: נשארנו עם 10 שנמצאות בבית.

יעקב מרגי: יש פה הורים של ילדים.

<י': אמא שלי תבוא עוד 5 דקות.

<מ': שמי מ'.

<מ': אני עוסק בחינוך 28 שנה.

<מ': אני מבני ברק.

<מ': אף פעם לא תיארתי לעצמי שזה גם יגיע אלי.

יעקב מרגי: אמרת שאתה עוסק בחינוך.

יעקב מרגי: מה אתה עושה?

<מ': הייתי מנהל בית ספר לחינוך מיוחד וכיום אני מפקח בתלמוד תורה.

<מ': ברוך השם, יש לי 3 בנות.

<מ': שתי בנות למדו בסמינר אלקיים בבני-ברק וסיימו שם בהצלחה רבה.

<מ': באופן טבעי, השאיפה של הבת הקטנה שלי היתה להגיע לסמינר שהאחיות שלה למדו.

<מ': היא שמעה את החוויות ולשם היא שאפה.

<מ': מכיתה א' עד כיתה ח', התעודות מצוינות.

<מ': בשום נושא אי-אפשר לומר שהיא לא מתאימה או לא ראויה, אם זה במידות, בהנהגות.

<מ': בית, ברוך השם, לא השתנה.

<מ': הבת נבחנה עם מספר בנות לסמינר.

<מ': התשובה הגיעה באיחור לאחר פסח.

<מ': באותו יום שקיבלתי את המכתב הגבתי לסמינר.

<מ': במכתב היה כתוב: "בשל אי התאמה לדרישות בית ספרינו".

<מ': אין נימוק, אין שום דבר.

<מ': מה זה בשל אי התאמה?

יעקב מרגי: משרד החינוך, האם יש באיזה כוכב לכת אחר חוץ מכוכב הארץ, יש נוסח כזה של מוסד שמקובל עליכם משפטית?

יעקב מרגי: תקריא שוב את הנוסח.

<מ': "הננו מצטערים להודיעכם כי לאחר דיון בבקשת

<מ': כם לא מצאנו אפשרות לקבל את בתכם לשנת הלימודים הבאה עלינו לטובה בשל אי התאמה לדרישות בית ספרנו".

<יואב ללום: זה השטנץ אצל כולם.

<לירון ספרד: אני רוצה להסביר.

<לירון ספרד: יש את הנחיות הרישום לסמינרים, כלומר לכל המוסד העל יסודיים, והשנה גם פורסמו גם למוסדות קדם יסודיים, גנים וגם מוסדות יסודיים.

<לירון ספרד: ראינו שהתופעה של מיון וסינון תלמידים יורדת למטה גם.

<לירון ספרד: יש הנחיות מאוד מסודרות.

<לירון ספרד: אנחנו בעצם מכירים באוטונומיה של בתי הספר, של מוסדות החינוך, לחינוך מגזרי.

<לירון ספרד: כשמוסד רוצה להחליט מי יהיו התלמידים אצלו, זה צריך להיות בהתאם לדין, ללא אפליה, בהליך שקוף, שוויוני ומסודר.

<לירון ספרד: הביקוש גדול וההיצע הנמוך מבחינת בית הספר.

<לירון ספרד: הרבה תלמידות רוצות להגיע לבית ספר אחד אבל לצערנו יש מקום מוגבל בבתי ספר.

<לירון ספרד: לכן לבתי ספר יש סל של הנחיות ברורות וכלים איך לפעול.

<לירון ספרד: השלב הראשון זה מבחן.

יעקב מרגי: איזה כלים יש לאבא לבחון שהבת שלו שסורבה אינה שונה מאותן 30 בנות שהתקבלו לאותה כיתה, לפחות בתעודה, לפחות באורחות חיים?

יעקב מרגי: איזה כלום יש לו לבדוק שהיא לא הופלתה רק בגלל שהיא לא באה למישהו טוב בעיניים?

<לירון ספרד: שאלה נהדרת.

<לירון ספרד: מוסד חינוך אמור להשיב תשובה מנומקת ומפורטת מה מנע את קבלת התלמידה.

<לירון ספרד: לצורך העניין, זאת תלמידה שעולה לכיתה ט' ומבקשת להגיע לסמינר.

<לירון ספרד: היא עשתה מבחן, היא עשתה ראיון.

<מ': האחיות שלה הוזמנה.

<מ': היא לא הוזמנה לראיון למרות ששלחתי מכתב וביקשתי שיזמנו אותה לראיון.

<לירון ספרד: אז צריך לבחון.

<לירון ספרד: לצורך העניין, מוסד חינוך יכול לקבוע מבחן כניסה וכל תלמידה שלא עוברת את ציון הסף המסוים לא מוזמנת לראיון.

<לירון ספרד: כלומר, זה חלק מהאפשרויות העומדות למוסד.

<לירון ספרד: הבעיה נוצרת וכך אנחנו מרגישים במשרד החינוך, שאין שקיפות מלאה להורי התלמידה, מה הסיבה שמונעת את קבלת התלמידה לבית הספר.

<לירון ספרד: כאשר אומרים להורים שיש אי התאמה, מה זאת אי התאמה?

<לירון ספרד: ממה נובעת אי ההתאמה?

<לירון ספרד: משרד החינוך מדגיש ודורש מבתי הספר לפרט את מהות אי ההתאמה.

<לירון ספרד: הרבה פעמים מוסדות חינוך מגיעים לוועדות ערר ואומרים שהם לא רוצים לפגוע במשפחה או בתלמידה.

<לירון ספרד: אני לא מדבר על משפחת מ', אני לא מכיר את המקרה הפרטני.

<לירון ספרד: לא רוצים להגיד לתלמידה שהיא קיבלה 20 נקודות מתוך ה-100 האפשריות.

<לירון ספרד: לא רצינו לפגוע בכבודה.

<לירון ספרד: אנחנו אומרים למוסדות שיגידו את מה שצריך.

<לירון ספרד: תחושת האפליה מתחילה ברגע שלא אומרים לאדם מה הסיבה שמונעת את קבלתה.

<לירון ספרד: המכתב ממוען להורי התלמידה וההורים יוכלו לתווך את זה.

<לירון ספרד: יש אפשרות אחרת, שמוסדות חינוך אומרים שניתן לפנות למוסד החינוך על-מנת לקבל את ההסבר המלא.

<לירון ספרד: גם זה כדי לא לפגוע בתלמידה.

יעקב מרגי: יש לך את זה באותיות קטנות למטה.

<לירון ספרד: רשום שאפשר לפנות בערר למוסד החינוך.

<מ': הפסקתם אותי באמצע הדברים.

<מ': במכתב כתוב שניתן להגיש ערעור בכתב.

<מ': הגשתי את הערעור ונימקתי שאני עוסק בחינוך ועסקתי במשך שנים בחינוך המיוחד ואני יודע מה זה להביא ילד לכיתה שלא מתאימה לרמת היכולות שלו והידיעות שלו.

<מ': אנחנו בתור הורים לא היינו שולחים תלמידה למוסד חינוך שלא מתאים לה מבחינה לימודית.

<מ': יתרה מזאת, שתי הבנות שלי, כמו שהגדרתי, סיימו בהצלחה והתעודות שלהן מעידות על-כך.

<מ': נימוק שלישי שכתבתי הוא שהמחנכת שמלווה את התלמידה שלי בכיתה ז' ו-ח' היתה המחנכת של הבת שלי באותו סמינר אלקיים.

<מ': היא טענה במפורש שאין יותר מתאימה ממנה לסמינר הזה.

<קריאה: פשוט לא היתה מכסה.

<קריאה: לא הסבירו לכם את זה.

יעקב מרגי: "אלקיים" זה לא מכסות, זה ספרדי.

<קריאה: למה אתה מיתמם?

<קריאה: צודק צביקה כהן, יש מכסות.

יעקב מרגי: לא ב"אלקיים".

<קריאה: לא ב"אלקיים", אבל יש מכסות.

<מ': קיבלתי אחר-כך עוד מכתב עם תשובה לקונית שהם שקלו בכובד ראש וההחלטה לא היתה פשוטה.

<מ': "לאור הנתונים האישיים שהצגתם קיימנו דיון מעמיק בנושא אך לצערנו אין באפשרותנו לשנות את ההחלטה".

מירב בן ארי: סליחה, אתה ערערת לאותו מוסד שלא קיבל?

<מ': כן.

מירב בן ארי: אז מערערים על החלטה של בית משפט שלום בבית משפט שלום?

מירב בן ארי: אמור להיות מישהו מעל שמקבל את הערעור.

יעקב מרגי: מה עשית אחרי זה?

<מ': אחר-כך פניתי לעיריית בני-ברק.

<מ': ראיתי שזה המצב אז ניגשתי לסגן ראש העיר ודיברתי איתו.

<מ': אמרתי שאני לא מתכוון להתאבד יחד עם הבת שלי בנושא הסמינרים.

<מ': אני מבין קצת את עולם הסמינרים, אני לא רוצה.

<מ': אם יש לך אפשרות לסדר לי את הסמינר הזה אז טוב, אם לא, אני הולך להירשם בסמינר הבא.

מירב בן ארי: זה שפנית אליו הוא מחזיק תיק החינוך?

<מ': כן.

<מ': הוא אמר לי: אנחנו הריבון, אנחנו מחליטים.

<מ': אמרתי לו שלא ייתכן מצב שאני מקבל את התשובות האלה.

יעקב מרגי: לאיזה סמינר הוא שיבץ את הבת?

<מ': הוא שיבץ לסמינר "גברא".

יעקב מרגי: זה מקובל עליך?

<מ': עלי זה יכול להיות מקובל, על הבת שלי זה לא מקובל.

<מ': אמרתי לו: אלה הנתונים, בוא תגיד לי אם אתה יכול לשנות את זה.

<מ': הראיתי לו את התעודות של הבת שלי והוא אמר לי שאם אלה התעודות שלה, כל סמינר צריך לחטוף את הבת הזאת.

<מ': אתה לא רושם אותה לשום סמינר אחר, אני דואג לזה באופן אישי.

מירב בן ארי: למה הוא צריך ללכת אליו כדי שידאג לו באופן אישי?

יעקב מרגי: הנה דוגמה אוטנטית של אבא שמלווה את הבת שלו מתחילת עונת הרישום.

יעקב מרגי: הוא חסר אונים.

יעקב מרגי: הוא מסתכל לה בפנים והוא חסר אונים עד לרגע זה.

<קריאה: גם אנחנו מאוד חסרי אונים.

יעקב מרגי: הגעת בתחילת הדיון?

יעקב מרגי: לא שמעת את דברי הפתיחה שלי, אז אל תפריעי לי.

יעקב מרגי: תשאלי את החברות שלך מה אמרתי בתחילת הדיון.

יעקב מרגי: אל תפריעי.

<מ': הוא שיבץ אותה לסמינר שלא נחשב בדרגה גבוהה.

<מ': פניתי לוועדת ערר של המחוז החרדי.

<מ': בהתחלה לא קיבלתי תשובות.

<מ': כהורה מודאג הרמתי טלפון והגעתי למפקחת אסתר חרך.

<מ': שאלתי אותה מה קורה?

<מ': היא אמרה: ראיתי את התשובה של בית הספר, מה אתה רוצה, אמרו לך שזה בשל אי התאמה לדרישות בית הספר?

יעקב מרגי: היא ניסתה את מזלה.

<מ': אמרתי לה: תקשיבי טוב, מה, המשקפיים לא בסדר?

<מ': הגובה?

<מ': שאלתי אם ראתה את הערעור שלי והיא אמרה שכן ושהנתונים נמצאים מולה.

<מ': היא אמרה שהיא ראתה גם מה שענו לי.

<מ': אמרתי לה שאני רוצה תשובות ברורות.

<מ': כמו שעורך הדין פה אמר, אני רוצה תשובות ברורות.

<מ': היא אמרה שתבדוק ותחזור אלי אבל היא לא חזרה אלי.

<מ': זה היה ב-24.8.

<מ': אחר-כך התקשרתי ודיברתי עם שוש איפרגן והיא אמרה שהם דנים בנושא הזה והבת לא עברה את מבחן הרף, היא קיבלה 54%.

יעקב מרגי: מה הוא מבחן הרף?

<מ': באמת שאני לא יודע.

<יואב ללום: בכל בית ספר זה שונה.

<מ': ביקשתי לקבל את התוצאות של המבחן, או לפחות לראות את אותו מבחן.

<מ': ביקשתי לקבל תשובה רשמית מהמחוז החרדי אבל לא קיבלתי.

<מ': ב-25 לחודש הזה כתבתי לשוש איפרגן ולמנהל המחוז החרדי, שהבת עד עכשיו נמצאת בבית.

<מ': אני מרגיש שהמחוז החרדי, במקום לדאוג לי הוא דואג לסמינרים.

יעקב מרגי: תקשיבו.

יעקב מרגי: מכתב רף קיים, מקובל עלי.

יעקב מרגי: כללים שיהיו בשוויוניות ובשקיפות.

יעקב מרגי: במקרה של מ', אני רוצה בדיקה שלכם ואני רוצה תשובות עוד לפני כיפור.

יעקב מרגי: אני רוצה לראות את מבחני הרף של כל השכבה של הילדה הזאת.

יעקב מרגי: זה המבחן הזה.

יעקב מרגי: רק כך מנהלי בתי ספר יבינו שהם לא יכולים לעשות שבת לעצמם.

יעקב מרגי: אני רוצה ב"אלקיים" את המבחן של כל השכבה.

<שוש רוזה איפרגן: יש אצלנו את הכול, אנחנו נעביר.

יעקב מרגי: את יכולה לומר לי שבשכבה הזאת נעשה מבחן רף לכולם והיא נמוכה מכולם?

<שוש רוזה איפרגן: ככה זה נבדק.

<שוש רוזה איפרגן: לא נמוכה מכולם - - -

<לירון ספרד: אני אסביר.

<שוש רוזה איפרגן: לא התקבלו תלמידות שהציון שלהן נמוך יותר.

יעקב מרגי: אני שואל הפוך.

יעקב מרגי: את יכולה לומר לי בוודאות שכל מי שהתקבל עבר את אותו מבחן וקיבל ציון יותר גבוה?

יעקב מרגי: מי בדק את הבחינות האלה?

<יואב ללום: בית הספר.

<לירון ספרד: אני מבקש להבהיר את זה.

<לירון ספרד: משרד החינוך, המחוז החרדי מפקח על מאות בתי ספר.

<לירון ספרד: משרד החינוך לא בודק מבחן מבחן.

<לירון ספרד: כל מוסד חינוך אמור להמציא למשרד החינוך ערכת קבלה.

<לירון ספרד: בערכת הקבלה רשום כל מי שהגישה בקשה להתקבל לבית הספר, עם כל הפרמטרים שלה, עם כל הציונים שלה ואנחנו בוחנים את הרף.

<לירון ספרד: כשיש לנו מקרים ספציפיים, אנחנו פונים לבית הספר ומבקשים את הבחינה הספציפית של התלמידה.

<לירון ספרד: מבקשים לראות מה היו הציונים.

<לירון ספרד: בהרבה מקרים אנחנו בוחנים כל מבחן, רואים את הציון שהופיע בבחינה שלה, מופיע גם ברשימות.

<לירון ספרד: אנחנו בודקים כל מקרה.

<לירון ספרד: אני מבין שהמקרה הזה ייבחן.

<לירון ספרד: בהתאם למה שהיושב ראש אמר, הוא ייבחן.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה.

יעקב מרגי: הרי התלמידה הזאת סיימה כיתה ח' עם ציונים טובים.

יעקב מרגי: כמוה צריכות להיות עוד כמה ולא כל הכיתה.

<לירון ספרד: כל הכיתה.

יעקב מרגי: כל הכיתה סיימו בציון 100?

יעקב מרגי: יכול להיות שהבת שלו לא צריכה להיות שם אבל אני רוצה להיות בטוח ואני רוצה לתת לו את הביטחון.

יעקב מרגי: אני רוצה לראות שגם אותה ערכת קבלה נעשתה לאלו שהתקבלו.

<לירון ספרד: העניין הזה ייבחן.

<לירון ספרד: אני רוצה להסביר דבר אחד.

<לירון ספרד: לצערנו, התעודות של כיתה ז'-ח' לא מספקות את מוסד החינוך ובגלל זה נעשים גם מבחני כניסה.

<לירון ספרד: יש תופעה שאנחנו מזהים ומכירים וצריך לחשוב איך לתת לה מענה, שמוסדות החינוך רוצים לעזור לתלמידות שלהם שמסיימות.

<לירון ספרד: אני לא מדבר, חלילה, על המקרה הספציפי של מר מ', אני לא מכיר את המקרה.

<לירון ספרד: הרבה פעמים מוסדות החינוך משפצים את התעודות לקראת סוף כיתה ז' או ח', כי יודעים שלתעודה יש חשיבות.

<לירון ספרד: בגלל זה בחינות הכניסה הן מרכיב מרכזי בהליך הבירור.

<לירון ספרד: אנחנו בודקים את זה.

<לירון ספרד: לגבי הפנייה הספציפית, כפי שאני מזהה את הבעיה, הבעיה התחילה מזה שהיתה פנייה קודם כל לנבחרי ציבור בתוך הרשות המקומית ולא היתה פנייה ישירה למשרד החינוך, אחרי שהתקבל הסירוב.

<לירון ספרד: אם היתה פנייה בסוף אוגוסט – משרד החינוך אומר להורים לפנות עד ה-30.6 כדי שיהיה לנו זמן לבחון.

<לירון ספרד: אם מגישים פנייה למשרד החינוך היא תיבדק גם אם הגיעה בסוף אוגוסט ואנחנו לא נתעלם.

<לירון ספרד: הבעיה היא שמגיעה פנייה בסוף אוגוסט, ערב פתיחת שנת הלימודים, לוקח יותר זמן לבדוק.

<לירון ספרד: אני לא רוצה להזכיר, שזה לא מי שפונה הכי דחוף ועושה את הרעש הכי גדול יתקבל.

<לירון ספרד: אנחנו כרשות מנהלית מחויבים גם אנחנו לתקנית מנהלית.

<לירון ספרד: אנחנו לא נבחן ראשון את המקרה שהגיע ב-1 בספטמבר כשיש לנו מקרה מה-2 באוגוסט.

<לירון ספרד: אנחנו צריכים לבחון את המקרים לפי הסדר.

יעקב מרגי: בשנה הבאה ב-1 בספטמבר אנחנו לא נתעסק עם זה בכלל.

<לירון ספרד: אמן ואמן.

יעקב מרגי: לא אמן ואמן, יהיה חוק.

יעקב מרגי: יהיה חוק שב-30 ביוני, אין תלמיד ותלמידה שלא יודע איפה הוא לומד.

יעקב מרגי: את זה אני לא שומע מכם.

<לירון ספרד: זה מה שאנחנו אומרים מהתחלה.

<לירון ספרד: את המקרה של מר מ' אנחנו נבדוק פרטנית ונעביר לאדוני את המידע הנדרש.

יעקב מרגי: אמא הגיעה?

<י': עדיין לא הגיעה.

<י': אני אקרא מהדף כי אני קצת מתרגש.

<י': יש לי אחות בבית חודש שלם בוכה לילה ויום.

יעקב מרגי: תן לי לעזור לך.

יעקב מרגי: מאיפה אתה?

<י': מבני ברק.

<י': היא נרשמה ל"שרנסקי".

<י': היא בוכה בבית לילה ויום.

<י': פנינו לכל מי שיכולנו, זה אומר לסמינרים, לעירייה, לשרים, לחברי כנסת, מכרים.

<י': פנינו לכל מי שיכולנו והכרנו וגם לחברי כנסת.

<י': יש כאלה עם רצון טוב, אחד פחות ואחד יותר אבל לא יצא כלום.

<י': הכול נכנס מפה ויוצא לעירייה.

<י': היינו בעירייה, ממש זבל, זבל, בושה וחרפה.

<י': אני פונה כאן ממש בדמעות ותחנונים של כל המשפחה, של 9 אחים, 5 חתנים, בני דודים גיסים וחברים, כל מי שיכול לעזור.

<י': הילדה יושבת בבית ובוכה, אין לה מה לעשות ולאף אחד לא אכפת.

<י': אין אף אחד שאומר שאין התאמה.

<י': אין מנהל שאמר.

<י': אני הייתי אצל מנהלים בבית ואף אחד לא אמר שאין התאמה.

יעקב מרגי: קיבלתם תשובה מהסמינר?

<י': מ"שרנסקי" קיבלנו תשובה שלילית.

<י': הם אמרו שזכות קדימה לילדות מתל-אביב ואנחנו גרים בבני-ברק.

<י': היו לכם בנות ב"כהנא", למה אתם באים אלי?

יעקב מרגי: "שרנסקי" זה לא בבני ברק?

<י': זה בתל-אביב.

<י': ויש שם כבר בת אחת.

<י': היו שלוש בנות ב"כהנא" הרביעית הלכה ל"שרנסקי" והחמישית רצינו גם שתלמד ב"שרנסקי" אבל הוא לא קיבל אותה.

<י': יש זכות קדימה לילדה שלומדת בתל אביב.

יעקב מרגי: זה נראה סביר.

מירב בן ארי: נרשמתם רק למקום אחד?

<י': נרשמנו למקום אחד כי אם אתה נרשם לשניים, שניהם לא מקבלים אותך.

<י': ככה זה הולך היום.

<י': אז הילדה בבית חודש וחצי ובוכה ולא קמה מהמיטה.

<לירון ספרד: קיבלתם שיבוץ מהרשות המקומית?

<י': שום שיבוץ והעירייה גם לא העבירה את זה למשרד החינוך.

<י': זה פשע, לא?

יעקב מרגי: בוא נעשה סדר.

יעקב מרגי: מבחינת עיריית בני-ברק, נכון להיום, אחותך שקופה ולא קיימת?

<י': שקופה, לא קיימת, בבית בוכה.

<י': אימא שלי עזבה את העבודה כי חודשיים היא בעירייה כל יום.

<י': ראש העיר יוצא, לא מעניין אותו.

יעקב מרגי: פנית לחבר כנסת.

יעקב מרגי: אלי פנית?

<י': חייק זה עוזר שלך?

<י': כל הכבוד לו, הוא הביא אותי לפה.

<י': מלך, עשה הכול.

<י': הוא תמיד עונה לטלפון.

<י': התקשרתי לצביקה כהן הוא חזר אלי.

<י': מה עושים?

<י': מה עם אחותי שבבית?

<י': הייתי בעירייה חודשיים רצוף, לא מעניין אף אחד.

יעקב מרגי: עיריית בני-ברק גם לא נמצאת.

מירב בן ארי: במשרד החינוך הוא אומר שהוא בכלל לא מכיר את השם של אחותך.

<י': יופי, משרד החינוך גם לא מכיר.

<י': על זה עלינו עכשיו, הילדה שקופה.

מירב בן ארי: למי פנית במשרד החינוך?

<י': אימא שלי תבוא עוד מעט היא תגיד.

יעקב מרגי: כל הכבוד שבאת לדאוג לאחותך.

יעקב מרגי: נבחר שם ערטילאי.

יעקב מרגי: ליוסי מנתניה אין את הבעיה הזאת.

יעקב מרגי: הוא נרשם למקיף עירוני ואין לא בעיה.

יעקב מרגי: הוא לא צריך לפנות לחברי כנסת.

יעקב מרגי: למה צריך לפנות לחברי כנסת?

יעקב מרגי: למה צריך לפנות לעוזרים בכלל?

<קריאה: אלא אם כן הוא חינוך מיוחד וגם אז הוא צריך.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: הוא לא צריך גם שם.

<י': בעיתון "כל העיר" של בני-ברק היתה כתבה וראיינו את סגן ראש העיר והוא אמר שכולן מסודרות.

יעקב מרגי: אני עוצר אותך ושכל התקשורת החרדית תיפול עלי.

יעקב מרגי: כשאני רוצה לגלות דברי אמת, אני לא קורא בתקשורת החרדית.

<י': לא משנה, אבל אנשים רואים שכולן מסודרים אבל יש ילדות בבית בוכות.

יעקב מרגי: אל תיקח ברצינות את התקשורת החרדית.

<י': מה אנחנו עושים?

<י': אני רוצה שמישהו יבוא ויגיד לי: בוא אני אעזור לך.

יעקב מרגי: חמור שעיריית בני-ברק לא יודעת את המצב של אחותך.

<י': הם יודעים הכול.

<לירון ספרד: בדקנו וזה בטיפול מחלקת החינוך בבנק ברק.

<י': במשרד החינוך אמרו לנו שאין שם כזה.

מירב בן ארי: אתה רשום.

<י': הם רשמו עכשיו.

מירב בן ארי: הוא לא רשם את זה עכשיו, הוא בא עם זה לוועדה.

מירב בן ארי: אני חייבת להבין משהו.

מירב בן ארי: אם מוסד כמו "שרנסקי" אומר לך לא, אתה לא אוטומטית פונה למוסד אחר?

<י': העירייה לא שיבצה לשום מקום.

מירב בן ארי: אתה לא פונה למקום אחר?

<י': שיבצו אותנו למוסד ספרדי, אנחנו לא רוצים ספרדי.

מירב בן ארי: אני לא מבינה את זה.

מירב בן ארי: אם בית ספר אחד אומר לא, הולכים לבית ספר אחר.

<י': פנינו לארבעה בתי ספר.

מירב בן ארי: גם הם אמרו לך לא?

<י': היא לא נרשמה.

יעקב מרגי: תקשיבי גברת מירב בן-ארי.

יעקב מרגי: כשרשמו אותך לכיתה א' את לא הרגשת כי אימא שלך לא הלכה למוסד להירשם.

יעקב מרגי: יש שיבוץ של העירייה.

יעקב מרגי: כשעלית לכיתה ח' זה כנ"ל.

מירב בן ארי: אז אין שיבוץ לילדה בבני-ברק?

יעקב מרגי: זאת הלקונה ברישום למוסדות החרדים וצריך לטפל בה.

יעקב מרגי: המציאות הזאת צריכה להיעלם מהעולם.

מירב בן ארי: זאת מציאות ייחודית למגזר החרדי כי אין את זה במגזרים אחרים.

יעקב מרגי: כמה מקרים יש בבני-ברק?

<שוש רוזה איפרגן: 6 מקרים.

<שוש רוזה איפרגן: לשניים אין שיבוץ רשות וארבעה הורים מסרבים.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להתכנס בסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: עורך-דין יואב ללום, בבקשה.

<יואב ללום: אני רוצה לעשות קצת סדר, חברת הכנסת מירב בן ארי, בנקודות ובפרטים.

<יואב ללום: קודם כל, אי אפשר להתכחש לזה שבמדינת ישראל יש אוטונומיה ומכוח האוטונומיה החינוכית החרדית בכלל, כמו שכל חסידות מתפלגת לכמה חסידויות אז גם בתי הספר מתפלגים לתתי קבוצות, קהילות ומגזרים.

<יואב ללום: משרד החינוך שותף די בכיר במצב הזה.

<יואב ללום: גם בערים שלא היה אפשר.

<יואב ללום: אם אתה זוכר בחיפה, כשגור למדו בחינוך העצמאי, משרד החינוך נתן רישיון לגור להתפצל, למרות שהם לא התפצלו מ-1988 ועד שנה שעברה.

<יואב ללום: יש מבחני כניסה לבתי הספר האלה וגם ראיון.

<יואב ללום: לא יכחיש חברי, לירון ספרד.

<יואב ללום: בשנה שעברה ייצגנו משפחה בבית שמש, שבית הספר צירף לעתירה שהוא הגיש נגד ועדת הערר של שמעוני בשנה שעברה, על אי קבלת הבת, הוא צירף את מבחן הכניסה שלה.

<יואב ללום: בוועדת הערר אין זכר לנתון הזה.

<יואב ללום: בתשובה שלנו לבית המשפט בדקנו את המבחן ומתוך השאלות באנגלית נתנו לה איקסים על תשובות נכונות.

<יואב ללום: מתוך השאלות בעברית נתנו לא איקסים.

<יואב ללום: הוא לא יכחיש את הנתון הזה.

<לירון ספרד: היינו באותו צד.

<יואב ללום: היינו באותו צד אבל בוועדת הערר הנתון הזה לא עלה.

<יואב ללום: זאת אומרת, ועדת הערר לא זיהתה שיש כאן מבחן כושל.

<יואב ללום: היה שם מבחן כושל והשופט בא ואמר שמי שנכשל בבחינה היה בית הספר ולא התלמידה.

<יואב ללום: לכן, כשאנחנו מדברים על מבחנים, הנושא הזה פרוץ.

<יואב ללום: כל בית ספר יכול להגדיר איזה מבחן שהוא רוצה.

<יואב ללום: בסוף בציון הוא מגדיר את הציון, הוא מגדיר את הפרטים.

<יואב ללום: כמו שאמר צביקה חברי, בסוף במבחן התוצאה, 80%-85% הן בנות ספרדיות.

<יואב ללום: מה רק הן לא יודעות לעבור בחינות?

יעקב מרגי: איפה החלשות שהן לא ספרדיות?

<יואב ללום: הן נמצאות, הן מתקבלות יופי, אל תדאג.

<יואב ללום: יש גם קצת שיושבות בבית.

<יואב ללום: ברשות

<יואב ללום: כם אני רוצה להתייחס לכמה נקודות.

<יואב ללום: יש נהלים.

<יואב ללום: הנהלים הם די קשיחים וטובים ברובם.

<יואב ללום: אני יכול לומר שהנהלים טובים.

<יואב ללום: יש קצת קושי בהפעלה של הנהלים, כשמדובר בהפעלת הנהלים מול ההורים.

<יואב ללום: העליתי דוגמאות השנה כשייצגתי בפני ועדת הערר.

<יואב ללום: אני אתן דוגמה: ועדת הערר משבצת תלמידה, מקבלת את הערר שלה אז בית הספר אמור לקבל אותה או להגיש עתירה.

<יואב ללום: אבל בינתיים הילדה הזאת נשארת בבית כי בית הספר מצפצף על הדבר הזה והיא נשארת בבית.

<יואב ללום: יש לנו השנה עשרות כאלה.

<יואב ללום: הבעיה מתחילה ונגמרת בזה שוועדת הערר לא מקיימת את הנהלים שלה עצמה.

<יואב ללום: הנהלים של ועדת הערר אומרים שהוועדה צריכה לדון בעררים תוך 14 יום - - -

<לירון ספרד: אתה טועה, זה לפי הקדימות לפי לוחות הזמנים.

<יואב ללום: זה לא כתוב בהנחיות שאני מכיר.

<יואב ללום: אם זה לא כתוב, אז זאת בדיוק הבעיה.

<יואב ללום: ועדת הערר דנה השנה בעררים בחודש אוגוסט ותקנו אותי אם אני טועה.

<איציק זהבי: הוא אומר עשרות, אז מה?

<איציק זהבי: מה שהוא אומר זה נכון?

יעקב מרגי: תעצרו רגע.

יעקב מרגי: אולי נראה לכם שבדיון הזה אני פאסיבי מידי.

יעקב מרגי: בסוף הדיון אני רוצה למצוא פתרונות.

יעקב מרגי: תקשיב לי טוב טוב.

יעקב מרגי: אתם לא יכולים לקפוץ פה ואני אשאר אדיש.

יעקב מרגי: אתם יודעים למה?

יעקב מרגי: אם הרשות המקומית לא משתפת פעולה, איך יגיעו אליך בפברואר?

יעקב מרגי: איך יגיעו אליכם במרץ?

יעקב מרגי: איך יגיעו אליכם באפריל?

יעקב מרגי: אתם יושבים ומחכים שזה יגיע אליכם.

יעקב מרגי: זה מה שצעקתי ארבעה או חמישה חודשים.

יעקב מרגי: אני לא יכול להישאר אדיש לטענות שלכם.

יעקב מרגי: הוא טען טענה חזקה והיא שורש הבעיה.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים לשבת על הזנב של הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: אין תואר יותר מתאים מהזנב.

יעקב מרגי: לתת להם זנב, כי הם עושים מעשה כלב, מעשה קוף.

יעקב מרגי: לא רציתי להגיע לזה, אז אל תתגרו בי.

<יואב ללום: חברי הכנסת מרגי, זה יותר מזה.

<יואב ללום: כבר כשהורה פונה.

<יואב ללום: הנה, שמענו פה עדות.

<יואב ללום: בא אבא ובפיו אומר שהוא פונה למרכזת על ועדת ערר, לגברת חרך.

<יואב ללום: את הצורה ואת התשובה ואת היחס שהוא מקבל.

<יואב ללום: מנהלי המוסדות לא מקבלים.

<יואב ללום: אני אומר את זה כמי שליווה השנה - - -

<איציק זהבי: אתה סתם מדבר לא לעניין.

<איציק זהבי: אתה יכול לתקוף אותי כמה שאתה רוצה אבל אתה לא תכפיש את העובדים.

<איציק זהבי: אתה לא תכפיש את העובדים.

<איציק זהבי: אתה לא יכול.

יעקב מרגי: איציק, תרשמו את הדברים.

<איציק זהבי: אני לא מוכן שיישב פה מישהו שיזרוק מילים שהן לא לעניין וימציא מספרים שהם לא לעניין.

<איציק זהבי: אני עושה את העבודה שלי, תעשה את שלך.

<יואב ללום: תעבוד, תעשה את העבודה שלך.

<איציק זהבי: אני עושה את העבודה שלי, תעשה את שלך.

<איציק זהבי: אתה מניפולטיבי כרגיל.

יעקב מרגי: אתה הורס לעצמך את הדיון.

<איציק זהבי: אני הורס לעצמי את הדיון?

יעקב מרגי: אני מבקש שלא תתפרץ.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, לא מצאתי שהוא – הוא אמר עובדות לא נעימות, הוא לא פגע.

יעקב מרגי: הוא לא אמר את זה בצורה בוטה.

יעקב מרגי: הוא סך הכול אמר שעובדת אמרה כך וכך.

יעקב מרגי: הוא טען את הטענה שלו ובצדק.

יעקב מרגי: אני יכול להגיד לך שהעוזר שלי קיבל את אותן תגובות סתמיות ממנה.

<יואב ללום: זה לא רק היא, זה עוד אחרים.

מירב בן ארי: אתה יודע כמה ערעורים התקבלו?

<יואב ללום: משרד החינוך יושב לידך.

<יואב ללום: יש לא מעט.

מירב בן ארי: אני מוטרדת מזה שאתה מערער לאותו מוסד שדחה את הילדה.

מירב בן ארי: למה לא לפנות ישר למשרד החינוך?

יעקב מרגי: נעשו ניסיונות של הידברות.

יעקב מרגי: הנתון הזה לא ייתן לך כלום.

<יואב ללום: אני רוצה להמשיך.

<יואב ללום: אני אשתדל לסכם אבל יש עוד שתי נקודות שאני משאיר לסוף.

<יואב ללום: בפועל, הדיונים בוועדת הערר מאוחרים.

<יואב ללום: השנה היה שינוי בהרכב של הצוות של ה"בק אופיס" של ועדת הערר.

<יואב ללום: זאת תפיסתי.

<יואב ללום: יכול משרד החינוך להכחיש את זה.

<יואב ללום: גם ההורים שפונים לוועדת הערר, התחושות שנה שעברה והשנה של ההורים, כמי שבקשר עם ההורים, התחושות קשות יותר של ההורים אל מול ועדות הערר.

<יואב ללום: עלה פה בדיון הזה בית ספר של "מנדלסון".

<יואב ללום: עכשיו אני שומע מבית שמש שזה לא רק בית ספר בירושלים, זה גם בית ספר בבית שמש של אותו מנדלסון.

<יואב ללום: אותו יחיאל מנדלסון, שהוא הבעלות של עמותת "דרכי רחל", או משהו בסגנון.

<יואב ללום: אני שואל שאלה פשוטה.

<יואב ללום: אותו מנדלסון היה בשימוע בעקבות פנייה של עמותת נוער כהלכה, עוד ליהודה פינסקי, על זה שהוא הוקלט בישיבה עם הורים בביתר, אומר שהוא יקפיד שבבית הספר שלו הוא יהיו 30% ספרדיות.

<יואב ללום: אז הוא הוזמן לשימוע ועשו לו נו נו נו.

<יואב ללום: אני לא יודע איפה זה נרשם אבל זה עבור.

<יואב ללום: לאחר מכן, אותו מנדלסון הפעיל בית ספר.

<יואב ללום: זה עובדות, כי משרד החינוך הזמין אותו עוד פעם לשימוע.

<יואב ללום: הוא הפעיל בית ספר בלי רישיון בביתר.

<יואב ללום: הוא הפעיל אותו ורשם את הבנות בירושלים כדי לקבל עליהן תקציב.

<יואב ללום: משרד החינוך זימן אותו לשימוע וטוען שהוא ביקש ממנו חזרה את הכסף.

<יואב ללום: אותו מנדלסון היינו איתו שנה שעברה עם צפצוף על שיבוץ.

<יואב ללום: אותו מנדלסון אנחנו נמצאים איתו גם השנה עם צפצוף על שיבוץ.

<יואב ללום: משרד החינוך בוחר, ולא בכדי, להשתמש בכלי הזה של עצירת תקציב, כי גם המוסדות יודעים שהאיום הזה הוא ריק מתוכן.

<יואב ללום: הוא ריק מתוכן כי ברגע שהם יקבלו את התלמידות, אחרי שהם ישפילו את התלמידות האלה ואת המשפחות שלהן, הם יקבלו את התקציב חזרה.

<יואב ללום: בתי הספר הללו יש להם עודפים תקציביים ועיכוב של חודש בתקציב לא ממש מפריע להם ולמנהל הבנק אין שום בעיה לאשר להם גם חצי שנה של עיכובי תקציבים כאלה.

<יואב ללום: לכן, יש כאן קושי בזה שמשרד החינוך בוחר דווקא בתהליך הזה של הקפאת תקציב במקום מראש לזמן בחודש יוני את המנהל הזה ולשלול לו את רישיון ההוראה.

<יואב ללום: הרב צביקה, אני רוצה להרים לך להנחתה.

<יואב ללום: בית הספר הזה של מנדלסון קיבל בשנה האחרונה 18 מיליון שקלים לבניית כיתות.

<יואב ללום: זה מעיריית ירושלים ולא ממשרד החינוך.

<יואב ללום: 18 מיליון שקל קיבל בית הספר הזה שמצפצף על המדינה, מצפצף על השיבוץ של המדינה, מצפצף על הבנות, מצפצף על כולנו.

<יואב ללום: זאת רק דוגמית.

<יואב ללום: ככה פועלים בתי הספר האלה.

<יואב ללום: הגיע הזמן לעצור את זה ויפה שעה אחת קודם.

<יואב ללום: נמצא איתנו חבר מועצת עיריית גבעת זאב ושם יש לנו בעיה אחרת.

<יוסף חיים מועלם: אני חבר מועצת גבעת זאב.

<יוסף חיים מועלם: בשנת הלימודים הקודמת נעצר באחד המוסדות אצלנו תקציב של אחד המוסדות בהחלטה של מנהל המחוז.

<יוסף חיים מועלם: אני רוצה קצת לנפץ את האופוריה הזאת של עצירת תקציב.

<יוסף חיים מועלם: הבן אדם ממשיך לעבוד, מגייס כספים ותרומות.

<יוסף חיים מועלם: משום מה, המוסד שלו ימשיך לעבוד ולהתקיים.

<יוסף חיים מועלם: הוא ימשיך להתנהל בקבלת תלמידים כמו שהוא התנהג בשנים קודמות.

<יוסף חיים מועלם: לכן נראה לי שסנקציות אישיות צריכות לבוא מהר ובמקביל לעצירת תקציב ולא כשלבים שונים.

<יוסף חיים מועלם: זה בנושא של עצירת תקציב.

<יוסף חיים מועלם: בגבעת זאב אין היום סמינר.

<יוסף חיים מועלם: בנות שמסיימות כיתה ח' בגבעת זאב, אמורות לנסוע לערים הקרובות.

יעקב מרגי: גם שם לא מקבלים.

<יוסף חיים מועלם: העיר הקרובה היא ירושלים.

<יוסף חיים מועלם: בשיחה עם ידידי עם הרב צביקה הוא אמר לי: תן לי לפתור את הבעיות שלי אחרי זה אני אפתור את הבעיה שלך.

<יוסף חיים מועלם: נראה לי שצריכה להיות החלטה ברמת מנהל המחוז.

יעקב מרגי: הילד שבוכה עכשיו זה מזכיר לנו את הבכי של הרבה ילדים שלא לומדים.

<קריאה: נכון, היא בבית.

<קריאה: כל הילדים שאתם רואים פה זה ילדים בבית, שקופים למשרד החינוך.

יעקב מרגי: מייד נגיע גם אליהם.

<יוסף חיים מועלם: צריכה להיות איזו החלטה עקרונית.

<יוסף חיים מועלם: אני מניח שגבעת זאב אינה המועצה היחידה שאין בה מוסד המשך.

יעקב מרגי: המוסד ביישוב לא מקבל את הבנות?

<יוסף חיים מועלם: אין סמינר בגבעת זאב לבנות שמסיימות כיתה ח'.

יעקב מרגי: והבעיה הזאת שלא רשומים שכונה כזאת זה ביסודי?

<יוסף חיים מועלם: כן.

<יוסף חיים מועלם: צריכים להגיע לאיזו החלטה, או לחייב את הרשות לפתוח או לחילופין, לקבל החלטה ברמת מנהל המחוז להעביר אותן לירושלים ושהרב צביקה יתמודד איתן בשיבוצים.

<יוסף חיים מועלם: במשרד לא אוהבים לשמוע את זה, אבל שתי הבנות שלא שובצו, שתיהן ספרדיות.

<יוסף חיים מועלם: לגבי בית ספר יסודי.

<יוסף חיים מועלם: קיים בית ספר "בית יעקב" יסודי בגבעת זאב, שהוא נמצא בתחום השיפוט של גבעת זאב אבל בתחום האזור שמתעתד להיות כמו מודיעין עלית שאתה מאוד אוהב.

<יוסף חיים מועלם: שם מתנהלים באותה מתכונת ובאותו מוסד לא מקבלים את בנות גבעת זאב.

יעקב מרגי: דבר איתי בעברית פשוטה.

<יוסף חיים מועלם: בגבעת זאב יש שכונה שנקראת "אגן איילות".

<יוסף חיים מועלם: שם פתחו בית ספר "בית יעקב".

<יוסף חיים מועלם: הוא בתחום המוניציפאלי של גבעת זאב.

יעקב מרגי: ראש המועצה שלהם זה יוסי אברהמי?

<יוסף חיים מועלם: בדיוק.

יעקב מרגי: אני לא יודע משהו אחר, דין אחר לכולם.

יעקב מרגי: מה הבעיה שם?

<יוסף חיים מועלם: שם מקבלים רק מאזור שנקרא "אגן איילות", מאזור מאוד מוגדר בגבעת זאב.

<יוסף חיים מועלם: שאר הבנות, באופן אוטומטי, משובצות בירושלים בשכונת רמות.

יעקב מרגי: אין בגבעת זאב בשכונות אחרות?

<יוסף חיים מועלם: אין.

יעקב מרגי: זאת אומרת שכשנוח זה רישום אזורי, כשלא נוח אסור רישום אזורי.

<יוסף חיים מועלם: מישהו צריך לקבל את ההחלטה אם זה יהיה בית ספר אזורי או על אזורי.

<יוסף חיים מועלם: בעיקרון הרשות צריכה לקבל את זה.

<יוסף חיים מועלם: אין לי את הכלים לבדוק.

יעקב מרגי: איציק, אני אתן לך להתייחס לגבעת זאב ואחר-כך לשאר הדברים.

יעקב מרגי: גבעת זאב, חד משמעית.

יעקב מרגי: לגבי על תיכוני אתה לא יכול להכריח אף אחד לפתוח אם המדינה לא פותחת ולכן צריך לתת להם אזור רישום.

יעקב מרגי: יש אחריות לעל תיכוני, לחוק חינוך חובה.

יעקב מרגי: המשרד חייב לקבוע מי קולט, איזה יישוב קולט.

יעקב מרגי: הרשות חדלת אישים, המשרד או הריבון צריך לעשות משהו?

יעקב מרגי: הרי הוכחנו לכם שהרשויות המקומיות בסוגיה הזאת של רישום חרדים לא מדברת אליהם.

יעקב מרגי: יש להם דברים יותר דחופים.

יעקב מרגי: תאמין לי, הקצב שהם שמים ארגזים של פרחים חדשים בכיכרות, זה מעניין אותם יותר מהילדים האלה.

<לירון ספרד: אדוני, יש מענה לעניין הזה.

<לירון ספרד: במידה ויש תלמידות שהרשות המקומית לא מצליחה למצוא להם שיבוץ בתוך תחומי הרשות, הרשות המקומית אמורה להגיע להסכם עם רשות אחרת.

יעקב מרגי: גבעת זאב הגיע להסכם?

יעקב מרגי: היא פנתה?

<לירון ספרד: יש לי שאלה.

<לירון ספרד: כל תלמידות הסמינר שעד כה למדו בגבעת זאב, הן לא למדו מחוץ לגבעת זאב?

<לירון ספרד: איפה הם למדו עד עכשיו?

<יוסף חיים מועלם: אין בגבעת זאב.

<יוסף חיים מועלם: הן למדו בירושלים.

<לירון ספרד: מנהלת מחלקת החינוך הוציאה שיבוצים לכל התלמידות או שיש תלמידות שנותרו ללא שיבוצים?

<יוסף חיים מועלם: כן.

<יוסף חיים מועלם: נכון לעכשיו נשארנו עם אחת.

יעקב מרגי: סליחה, זה לא שיבוצים.

יעקב מרגי: זה בנות שהלכו והשתדלו.

יעקב מרגי: שמעת את י'? הם פונים לחברי כנסת, למאכרים.

<יואב ללום: הרשות לא שיבצה אותם, היא לא יכולה לשבץ אותם.

<לירון ספרד: אני אסביר.

<לירון ספרד: לכל תלמידה שנותרה ללא שיבוץ של רשות מקומית - - -

יעקב מרגי: אתה לא הולך איתי.

יעקב מרגי: תקשיב טוב טוב.

יעקב מרגי: יש פה לקונה שאתם המשרד הולכים לטפל בה מחר.

יעקב מרגי: גבעת זאב לא הגיעה להסדר.

יעקב מרגי: אם גבעת זאב לא פנתה אליך, אתה צריך לפנות שהיא תפנה אליך.

יעקב מרגי: צריך שתלמידה צריכה לדעת שהיא לא בת חורגת לאלוקים.

יעקב מרגי: היא גמרה יסודי, היא עולה מתוקף הסכם שיש בין הרשות המקומית למשרד החינוך לרשות מקומית אחרת.

<איציק זהבי: זה נעשה.

<איציק זהבי: מנהלת אגף החינוך בגבעת זאב פנתה במהלך הקיץ.

<איציק זהבי: אנחנו העברנו את הפנייה בתיאום עם עיריית ירושלים.

<איציק זהבי: הנושא הזה בטיפול.

<איציק זהבי: ברגע שזה נעשה בצורה הזאת, אז האחריות לטיפול לשיבוץ היא בעיריית ירושלים.

<איציק זהבי: אומר צביקה כהן, כמו שצוטט פה: עד שלא אגמור את העניינים שלי אני לא גומר את העניינים האלה.

יעקב מרגי: יש החלטה של משרד החינוך שירושלים קולטת את בנות הסמינר של גבעת זאב?

יעקב מרגי: יש החלטה כתובה?

<איציק זהבי: יש נוהל.

<איציק זהבי: לפי הנוהל, מנהל אגף החינוך בגבעת זאב, במידה ולא מצא פתרון, פונה למשרד החינוך.

<איציק זהבי: אנחנו עשינו את החיבור עם עיריית ירושלים.

<איציק זהבי: עיריית ירושלים נענתה לפנייה.

<איציק זהבי: לכן שתי הבנות האחרונות אמורות להשתבץ בירושלים.

חיים ביטון: אני תושב גבעת זאב.

חיים ביטון: חשוב להבהיר, אני תושב גבעת זאב ואני אחד המאכרים שדוחפים את הילדים לאיפה שאפשר.

חיים ביטון: אני רוצה להגיד לך משהו.

חיים ביטון: אתה יודע לכמה מתושבי גבעת זאב יש כתובת בירושלים בשביל להכניס את הילדים שלהם?

חיים ביטון: זאת בדיחה מארץ הבדיחות.

חיים ביטון: אין דבר כזה.

חיים ביטון: אני פונה ואומר שאין דבר כזה.

חיים ביטון: הורים בגבעת זאב אפילו לא מתלוננים כי אין להם ברירה.

חיים ביטון: אין כזה חוק וחייבים לגמור עם זה.

חיים ביטון: כנ"ל בתל ציון.

<צביקה כהן: אי-אפשר להטיל על ירושלים לשבץ בנות מהפריפריה.

יעקב מרגי: אתה רואה שלא נזפתי בך, אני מבין.

<צביקה כהן: אי-אפשר לשבץ בנות.

<צביקה כהן: אותה בת שמתאימה ללמוד אצל הרב ליברמן, וכשאצל הרב ליברמן יש 52 בנות, אז תרדו מהבדיחה הזאת.

<צביקה כהן: תנו לי להתמודד עם הצרות שלי.

יעקב מרגי: זאת בעיה של משרד החינוך וצריך לפתור אותה.

<צביקה כהן: אני אומר עוד דבר.

<צביקה כהן: אני לא מפריע למוסד לקבל בנות מבחוץ.

<צביקה כהן: במוסדות בירושלים מחזיקים 30 ו-35 בנות מחוץ לירושלים.

יעקב מרגי: בזמן שהבנות מירושלים בחוץ.

<צביקה כהן: אבל אני אומר שעניי עירך קודמים.

יעקב מרגי: אני לא חולק עליך.

<צביקה כהן: תבנו כיתות, תבנו כיתות.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם את הפרק הזה.

יעקב מרגי: לגבי בינוי, יהיה דיון מיוחד בתחילת המושב סביב תכנית החומש של משרד החינוך.

יעקב מרגי: אני רוצה שמשרד החינוך ייתן לי תשובות מה הולך לקרות, לוחות זמנים, עד הסנקציה האחרונה.

<איציק זהבי: קודם כל, אנחנו נמשיך לפעול בהתאם לחוק ובהתאם למה שמופיע בתוך התכנות, כלומר, בנוהל הסנקציות הנוכחי.

<איציק זהבי: יחד עם זאת, ואני פה רוצה לומר בצורה מאוד ברורה.

<איציק זהבי: ברור שיותר מצב שבו אני אצטרך לנהל ועדות ערר ב-30 באוגוסט או ב-24 באוגוסט כתוצאה מתהליך רשלני של רשויות מקומיות, זה לא יקום ולא יהיה.

<איציק זהבי: אני חושב שאנחנו חייבים לתקן את הנושא הזה בצורה דחופה.

<איציק זהבי: לא יעלה על הדעת שתהיה ילדה אחת בחוץ שלא יודעת את הרישום שלה ב-30 ביוני.

<איציק זהבי: זה לא יעלה על הדעת.

<איציק זהבי: אני רוצה גם לפנות להורים ולומר להורים מתוך הבימה הזאת.

<איציק זהבי: רבותיי, תקראו, תעשו לפי הנהלים.

<איציק זהבי: תירשמו למוסדות בזמן.

<איציק זהבי: אל תחכו שכל מיני מאכרים או אנשים אחרים יטפלו לכם ויקדמו לכם את התהליכים הללו.

<איציק זהבי: תעשו את הדברים הללו בזמן ואנחנו ניתן גיבוי.

<איציק זהבי: אגב, אנחנו נתנו גיבוי השנה לרשויות המקומיות בצורה מאוד ברורה.

<צביקה כהן: אני חושב שמנהל המחוז מתבלבל בין סמכות לאחריות.

<איציק זהבי: תן לי לסיים.

<איציק זהבי: צביקה, לא הפרעתי לך אילו לשנייה.

<צביקה כהן: תן לי סמכות.

<איציק זהבי: יחד עם זאת, אני לא חושב שכל התהליכים שאצלנו, שמופיעים בתוך התקנות של משרד החינוך, הם מושלמים.

<איציק זהבי: אולי הם גם לא מדויקים, כמו שנטען פה.

<איציק זהבי: אנחנו נבחן אותם.

<איציק זהבי: לכן אנחנו גם דיברנו שמייד אחרי החגים אנחנו נשב בצורה מסודרת, בצורה מאורגנת, יחד עם הרשויות המקומיות ויחד עם הסמינרים כדי לשנות את כל התהליך של העבודה הזאת.

<איציק זהבי: העבודה הזאת לא עושה טוב לאף אחד, בוודאי לא לתלמידות.

<איציק זהבי: אנחנו פה קודם כל דואגים לבנות.

<איציק זהבי: לא יעלה על הדעת שבנות ב-30.9 או ב-5.10 יישארו מחוץ לבתי הספר.

<איציק זהבי: יש לנו קושי מאוד גדול אל מול התהליכים של סנקציות.

<איציק זהבי: אנחנו נתקן את הדברים, הן ברמה של סנקציות אל מול רשויות מקומיות שלא פועלות כשורה.

<איציק זהבי: בעניין הזה צריך אולי לתרום את משרד הפנים לטובת העניין הזה, מכיוון שגם הרשויות המקומיות מתנהלות באופן רשלני והן צריכות לקחת את האחריות גם את הנושא הזה.

<איציק זהבי: כמובן שזה גם מול סמינרים.

<איציק זהבי: אני מסכים עם העובדה שיש מקרים שחוזרים על עצמם אצל אותו סמינר פעם אחר פעם.

<איציק זהבי: הם חייבים להיבחן בצורה חמורה.

יעקב מרגי: מה זה להיבחן?

יעקב מרגי: לו יצויר שהיום מנדלסון יבקש לפתוח סמינר בגבעת זאב.

יעקב מרגי: משרד החינוך יאפשר לו?

<יואב ללום: בטח שכן.

<איציק זהבי: אני לא יודע לומר לגבי גבעת זאב דווקא, כי אני לא רואה שמנדלסון הולך להקים.

יעקב מרגי: בעומר, בסביון.

יעקב מרגי: מנדלסון, שהוא מבחינת שור מועד.

<איציק זהבי: כאשר יש סמינר שהוא לא מתנהל לפי התקנות של משרד החינוך, אנחנו נמנע גם תכניות ופעולות נוספות איתו.

<איציק זהבי: נניח, שיתוף הפעולה בתכניות של סמינר אקדמיה או בתכניות אחרות, כמובן מושפע מתוך התהליכים הללו.

<איציק זהבי: איפה שאנחנו עצרנו את התקציב, זה אומר שאותו סמינר מסומן מבחינתנו באדום ואנחנו לא נעשה איתו שום שיתוף פעולה.

יעקב מרגי: אני אשאל עכשיו שאלה שהיא מעין פצצה ותמרור אזהרה.

יעקב מרגי: האם משרד החינוך ערך פעם ביקורת מנהלית במוסדות האלה לגבי העסקת קרובים?

<איציק זהבי: אנחנו בוחנים את כל הנושא של העסקת קרובים בצורה מאוד מסודרת.

<איציק זהבי: אנחנו עושים את הדברים האלה.

<איציק זהבי: מי שמפעיל את הנושא הזה זה אגף אכיפה ובקרה.

<לירון ספרד: יש סט של ביקורות.

יעקב מרגי: הנה נתתי לכם סנקציה בבטן הרכה שלהם.

יעקב מרגי: אני יודע שאני דורך על יבלות ואני עולה על מוקשים אבל לא מעניין אותי כי אותי מעניינים הילדים.

יעקב מרגי: שם, מצמרת הניהול עד אחרון בעלי התפקידים, עובר דרך היועצות, דרך המורות, הם בני משפחה.

יעקב מרגי: בגופים אחרים אסור היה להעסיק אותם.

<שוש רוזה איפרגן: יש כרגע הסדרה.

יעקב מרגי: אני אבקש בסיכום לקבל מה משרד החינוך מתכוון לעשות.

יעקב מרגי: אל תגידו לי אגף בקרה, יש לי מחוז חרדי.

יעקב מרגי: אתה מבחינתי, נפתלי בנט של האגף החרדי.

יעקב מרגי: לא מעניין אותי, משרד החינוך.

יעקב מרגי: משרד החינוך פה.

יעקב מרגי: משרד החינוך זה כתובת אחת של מדינה אחת.

יעקב מרגי: אין לי את הרשות הפלסטינית ויש לי את מדינת ישראל.

יעקב מרגי: ככה זה מתנהל, כמו הרשות הפלסטינית במדינת ישראל, כאשר זה קשור לחינוך החרדי.

יעקב מרגי: סליחה, ככה זה מתנהל עד היום.

יעקב מרגי: בתקופה שלי זה ייעצר, אני אומר לכם.

יעקב מרגי: אני אבקש לדעת מה מתכונן משרד החינוך לעשות בסוגיה הזאת של העסקת קרובים במוסדות האלה.

יעקב מרגי: מי שלא רוצה את הממלכה, אין בעיה, שיעזוב את הממלכה.

יעקב מרגי: הוא לא יכול לקבל את הממלכה כשנוח לו ולסרב לממלכה כשלא נוח לו.

יעקב מרגי: אין דבר כזה.

<יוחנן קירשנבוים: אדוני היושב ראש, אני חושב שמנהלי הסמינרים צריכים לשמוע את הדברים ולכנס אותם בצורה מסודרת.

<יוחנן קירשנבוים: אני חושב שזה לא נעשה אף פעם.

יעקב מרגי: אתה לא נראה לי נאיבי ותמים, הערתך מיותרת.

יעקב מרגי: אני עוצר בקטע של הרישום החרדי ובסיכום אומר את דבריי.

יעקב מרגי: האמא הגיעה.

<ג': השאלה שעדיין נשארה לי והיא לא פתורה זה איך קורה שאני מתקשרת למשרד החינוך אחרי תחילת הלימודים והם עדיין לא מכירים את הבת שלי?

<ג': אנחנו לא יודעים מי הבת שלך.

יעקב מרגי: מתי רשמת את הבת שלך?

<ג': הבת שלי נרשמה לסמינר "שרנסקי" בזמן, בערך בחנוכה.

יעקב מרגי: באיזה חודש קיבלת סירוב?

<ג': קיבלתי סירוב חודש אחרי פסח.

יעקב מרגי: מה עשית עם הסירוב הזה?

<ג': מאכרים, כמו שאמרו כאן.

יעקב מרגי: עד מתי ניסית את מזלך?

<ג': עד סמוך לתחילת הלימודים.

יעקב מרגי: מה את רוצה ממשרד החינוך?

<ג': השם שלה היה צריך להיות כבר מוכר.

יעקב מרגי: זאת הלקונה.

יעקב מרגי: אגף חינוך בעירייה יודע את כל השנתון, הוא לא מפספס פחון בארנונה.

יעקב מרגי: הוא יודע את כל השנתונים ויש לו תעודות זהות.

יעקב מרגי: במדינה שפויה ומתוקנת, בחלק המתוקן של המדינה, זה צף לאגף החינוך.

יעקב מרגי: כאשר זה חרדי, זורקים לחצר האחורית.

יעקב מרגי: את מציגה את הלקונה.

יעקב מרגי: נכון, זה לא צף.

יעקב מרגי: הבת שלך שקופה.

<ג': שבוע אחרי תחילת שנת הלימודים משרד החינוך לא יודע.

יעקב מרגי: אם לא היית פונה לעירייה, גם אז היא היתה שקופה.

<ג': יש לי בעיה לבוא לכאן עם מצלמות וכל הדברים האלה.

<ג': אני לא יודעת מה יעשו לי בבני-ברק עכשיו.

יעקב מרגי: יותר גרוע ממה שאת עוברת לא יהיה.

<ג': בגלל זה באתי היום, אחרי הרבה היסוסים.

<ג': אני גרה בבני-ברק, יעשו עלי חרם.

<ג': אני אגיד לכם יותר מזה.

<ג': אמרו לי שבירושלים יש את מר צביקה כהן שדואג.

<ג': שקלתי לעבור לירושלים.

<ג': אני אם חד הורית ושקלתי לעבור לירושלים.

<ג': אני אימא לתשעה ילדים והיא הבת התשיעית שלי.

<ג': כולם למדו במוסדות אשכנזים, גם הבנות וגם הבנים הבנות למדו בסולובייצ'יק בחברון.

יעקב מרגי: מי שלא מבין זה הסיירות.

<ג': זאת האליטה של הישיבות הליטאיות.

<ג': שלוש הבנות למדו ב"כהנא" בבני ברק.

<ג': משום מה רוב החברות של הבת הרביעית הלכו ל"שרנסקי" אז היא גם הלכה ל"שרנסקי".

<ג': מי שהלכה ל"שרנסקי" אז באמת יש לה בעיה להירשם לסמינר בבני-ברק.

<ג': הבת שלי נרשמה ל"שרנסקי", נדחתה.

<ג': אף פעם לא אמרו לי שהיא לא מתאימה.

יעקב מרגי: את לא גרה בתל-אביב אז יש לו תירוץ טוב.

יעקב מרגי: אני לא יכול לנזוף בו.

<ג': במשך חצי השנה האחרונה הפעלנו לחץ מאוד מאוד מאסיבי על סמינרים בבני-ברק.

<ג': כמובן שלא היתה תשובה.

<ג': אני חוזרת שוב לשאלה הראשונה: איך אני מתקשרת למשרד החינוך.

<ג': כשבוע אחרי תחילת הלימודים היה להם שימוע.

<ג': הסמינרים העלימו, העירייה העלימה.

<ג': אבל יש קב"סיות, יש שליחים, יש ממשקים עם העירייה.

<ג': איפה היא נפלה?

<ג': הבת שלי היא בת, היא אזרחית, היא תושבת בני-ברק, היא ישות כלשהי.

<ג': אני רוצה לדעת איפה היא נפלה, למה היא נמחקה?

<ג': היא תלמידה מאוד טובה.

<ג': היא למדה 8 שנים בסמינרים בבית ספר יסודי בבני ברק.

יעקב מרגי: "שרנסקי" ירד.

יעקב מרגי: לאן היא נרשמה לאחר מכן?

<ג': לא נתנו לה שום אופציה לרישום.

<ג': הפעלנו לחץ מאסיבי על שני הסמינרים בבני-ברק, זה או "מאיר" או "כהנא".

יעקב מרגי: הלכתם להירשם שם?

<ג': כן.

<ג': פניתי למנהלת, הבת שלי הלכה למנהלת.

<ג': אני לא סבלתי שהיא הולכת להתלונן.

<ג': אני לא יודעת איך אני אוזרת אומץ לדבר פה, אבל פנינו והפעלנו מכל הכיוונים ומכל הבחינות ושום דבר לא עזר.

יעקב מרגי: פניתם לעירייה?

<ג': ראש העיר מכיר אותי, הסגנים שלו מכירים אותי.

<ג': הקב"סים פנינה אמרה שהיא התחברה אלי.

יעקב מרגי: עזבי, מכירים.

יעקב מרגי: רשמו את הבת שלך?

<ג': הסגנים של ראש העיר אמרו שהם מנועים מלעשות שיבוץ.

<ג': שאלתי אותו למה לסמינר ספרדי כן עושים שיבוץ ולסמינר אשכנזי לא?

<ג': הוא אמר לי שהרבנים הספרדים לא מתנגדים לעשות שיבוץ, הם רוצים שהבנות הספרדיות הטובות ילכו לספרדי.

<ג': הרבנים האשכנזים אוסרים לעשות שיבוץ לסמינר אשכנזי, אז אנחנו מנועים לעשות שיבוץ.

<ג': בכל זאת, פנינה הקב"סית של בית הספר שלה אמרה לי שזה טוב שלא עשו שיבוץ כי יודעים שהיא לא מתאימה לסמינר ספרדי.

<ג': הבת שלי עד היום בלי שיבוץ, גם לא לספרדי, כי היא לא מתאימה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, הסוגיה מוכרת?

יעקב מרגי: אמרתם שזה בטיפול.

<שוש רוזה איפרגן: של מנהל מחלקת החינוך.

יעקב מרגי: מתי אני אקבל תשובה לגביה?

<לירון ספרד: אנחנו קיבלנו את הפנייה בימים האחרונים ואנחנו נעשה בדיקה.

<קריאה: הילדה נולדה אתמול, משרד החינוך מצא ילדה חדשה.

<לירון ספרד: אני רוצה להסביר.

<לירון ספרד: כל מקרה פרטני אנחנו נבדוק.

יעקב מרגי: אחרי הדיון תשבו יחד ושוש איפרגן תדריך אותך איך להמשיך הלאה.

יעקב מרגי: בסוף הדיון אני אסכם את נושא הרישום למוסדות החרדיים.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בתחילת הדיון, הבעיה בוערת לכם, הדיון הוא לא שלכם.

<רויטל לן כהן: אדוני, הדיון הוגדר באופן כללי.

<רויטל לן כהן: גם הילדים שלנו - - -

יעקב מרגי: אני רשאי לומר מה שאני רוצה ואת לא מפריעה לי.

יעקב מרגי: זאת הפרעה אחרונה לדיון הזה, אם את רוצה שאני אתייחס לבעיה.

יעקב מרגי: אתם לא מקופחים אצלי, אבל התעקשתם.

יעקב מרגי: אני לא יכול לנזוף בכם וטוב שהתעקשתם.

יעקב מרגי: לפחות ננצל את הבימה הזאת כדי לראות מה הבעיה.

יעקב מרגי: נעמוד מקרוב על הבעיות ונראה מה עושים.

יעקב מרגי: אתם מבינים שהפורום הזה לא אמור לתת לכם תשובות.

יעקב מרגי: אולי הייעוץ המשפטי יכול לעזור, אם יהיו בעיות של ייעוץ משפטי.

יעקב מרגי: תציגי את הבעיה.

<ס': אני אימא לשתי בנות, תאומות בנות 7.

<ס': מדובר בבנות אלרגיות.

<ס': משום מה, אני מוצאת את עצמי איתן בבית והן לא פוקדות את בית הספר.

<ס': הן בכיתה ב', בנות 7.

יעקב מרגי: בשנה שעברה הן למדו?

<ס': כן.

יעקב מרגי: היתה להן סייעת צמודה?

<ס': יש להן עדיין סייעת צמודה.

יעקב מרגי: אז למה הן לא למדות?

<ס': ב-1 בספטמבר הן כן למדו בבית ספר היובל.

<ס': הן קיבלו סייעת צמודה לשלוש שעות.

<ס': מדובר באלרגיה למזון שהיא מסכנת חיים.

<ס': אחת הבנות אלרגית לביצים ושומשום והשנייה לאגוזים ובוטנים.

<ס': אגוזים ובוטנים זאת אלרגיה שכן מתקבלת בבית הספר.

<ס': כן אפשר להתמודד עם האלרגן.

<ס': לגבי ביצים ושומשום לא.

<ס': אני כרגע עומדת ומחכה למשרד הבריאות שיחזיר לי אותן ללימודים.

<ס': שיתנו הוראה למנהלת בית הספר - - -

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה.

<רויטל לן כהן: אדוני, אני יכולה לעזור?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: כשאני נוהג לבד אני זוכר את הדרך יותר טוב.

יעקב מרגי: לכמה שעות אושרה להן סייעת?

<ס': כן, לשלוש שעות.

יעקב מרגי: איפה הבעיה?

<ס': הבעיה היא כזאת.

<ס': למה הילדה שלי היתה צריכה לחטוף שוק אנפילקטי בתוך בית הספר, עם התנפחויות, עם בצקות.

יעקב מרגי: אחרי השלוש שעות.

<ס': ב-1 בספטמבר בתוך בית הספר.

יעקב מרגי: היתה לה סייעת?

<ס': רק אחר-כך אישרו לי לשש שעות.

<ס': תסביר לי את זה.

<ס': היום הן בכיתה ב'.

<ס': זה הדבר היחיד שיש לי בחיים, הילדים שלי.

<ס': אני אם חד הורית ויש לי 6 ילדים.

<ס': אני רוצה לומר ברשותכם, במעמד של כולכן.

<ס': נכון להיום אושרה להן 6 שעות מלאות סייעת רפואית.

<ס': מה יהיה עוד שנה, שהמרחק הוא סך הכול - - -

יעקב מרגי: באת עכשיו לדבר איתי על שנה הבאה?

<ס': יש לי כאן הורים שהם - - -

יעקב מרגי: את מדברת בשם כולם?

<ס': אני מדברת גם בשמי וגם בשמם, כאזרחית.

יעקב מרגי: לא את מתפזרת ואנחנו לא נגיע לכלום.

יעקב מרגי: כרגע את אומרת שאישרו להן 6 שעות.

יעקב מרגי: אני חושב שאם אישרו להן סייעת 6 שעות, זה מכסה את הצרכים של הבנות שלך.

<ס': אחרי שהן חטפו שוק.

יעקב מרגי: בסדר, את זה נבדוק.

יעקב מרגי: אין להן סיבה לא להיות בבית הספר.

<ס': יש.

יעקב מרגי: למה?

<ס': לביצים ולשומשום אין אישור ממשרד הבריאות לקבל את הילדה לכיתה.

<ס': אף אחד לא מוכן לקבל על זה אחריות, גם לא מנהלת בית הספר, לדאוג לזה שילדים לא יגיעו עם ביצים ושומשום.

<ס': אני שוב פעם חוזרת.

<ס': אני אם חד הורית.

<ס': אם אני לא מפרנסת את הילדים, את הבית, אין לנו מה לאכול.

<ס': המצב קשה.

<ס': אני פשוט נסערת.

<ס': אני מצטערת, יש לי מעמסה ועומס נפשי.

<ס': הבנות נחשפו גם בערוץ 2, מסיבת גיבוש בכיתה א' הן לא הוזמנו, למרות שהצעתי מכיסי.

<ס': יש חוזר מנכ"ל.

<ס': אנשים לא יודעים מה זה לכבד חוזר מנכ"ל.

<ס': אנשים לא מבינים למה ביצה יכולה לגרום.

יעקב מרגי: אני יכול לבחור לתת לך לדבר כל הזמן.

יעקב מרגי: אם לא תקשיבי לי, לא נגיע לכלום ואני רוצה לעזור.

יעקב מרגי: אני לא יודע לקיים דיון ראווה בשביל הדיון.

יעקב מרגי: את רוצה לקיים דיון ראווה?

<ס': לא.

יעקב מרגי: תני לי, תהיי קשובה.

יעקב מרגי: אני אפשרתי לך לדבר אבל בפעם הבאה אני אשתיק אותך.

יעקב מרגי: אני מבינה שלגבי הילדה עם האגוזים ובוטנים יש לך כיסוי.

יעקב מרגי: כרגע אין לך אישור להביא את הילדה להביא לבית הספר בגלל אלרגיה לביצים ולשומשום.

יעקב מרגי: למקרה כזה יש מענה למשרד החינוך.

<לירון ספרד: בשיתוף עם משרד הבריאות.

יעקב מרגי: עכשיו אני רוצה לשאול אותך מהפרקטיקה שלך.

יעקב מרגי: לו יצויר, שאנחנו מאמצים בחוק, כמו מדינות מסוימות בעולם, בית ספר נקי מבוטנים ואגוזים.

יעקב מרגי: מה דעתך על זה?

<ס': דעתי היא מצוינת אבל יש אבל גדול.

<ס': כשאני הגעתי ב-14.9 לאסיפת הורים, חמש אימהות כמעט הרימו עלי ידיים ואמרו לי: קחי את הבנות שלך ותעופי מפה, במילים האלה.

<ס': מנהלת בית הספר עמדה בצד.

יעקב מרגי: כמה תלמידות בכיתה?

<ס': בכיתה יש 32 ילדים.

יעקב מרגי: חמש אימהות גם היו ככה?

<ס': הם גם דחפו אותי לכיוון הדלת.

<ס': לא היו מוכנים לשמוע ולהוציא אלרגן מהכיתה.

<ס': לא עניין אותם חוזר מנכ"ל.

יעקב מרגי: תודה.

<נ': שלום לכולם.

<נ': אנחנו באים לכל ועדות הכנסת, מדברים ומדברים.

<נ': הבת שלי לא פוקדת את בית הספר מתחילת השנה.

יעקב מרגי: בשנה שעברה היא פקדה את בית הספר?

<נ': היה לה שלוש שעות, כאשר מתוכן מצאתי מתנדבת שיכולה לעשות יום אחד וכל יום שישי אני הייתי בבית הספר יושבת ושומרת עליה.

<נ': היום היא באה להשמיע את הקול שלה ולדבר בשם עצמה.

<נ': מאוד קשה לה שהיא לא הולכת לבית הספר והיא פשוט החליטה שהיום זה מה שהיא רוצה לעשות.

<נ': אז אני נותנת את הבימה לבת שלי להגיד את מה שיש לה לומר.

<ילדה: אני בת 8.

<ילדה: מתחילת השנה אני לא פוקדת את בית הספר.

<ילדה: אני נכה ומוכרת בביטוח לאומי וסובלת מאסטמה ומאלרגיה מסכנת חיים מחלב.

<ילדה: אני לא הולכת לבית הספר כי אין לי סייעת רפואית.

<ילדה: בית הספר אינו בטוח עבורי כי החלב נמצא בכל פינה, בכיתה, בחצר ובחדר המורים.

<ילדה: הסייעת עוזרת לשמור על סביבה בטוחה עבורי ואם צריך היא גם יודעת להזריק לי אפיפן.

<ילדה: אני מתגעגעת לבית הספר, ללימודים ולחברים שלי.

<ילדה: אני מבקשת מכם לאפשר לי ולכל הילדים האלרגיים למזון ללמוד כמו כל שאר הילדים במדינה ולא להפלות אותנו.

<ילדה: אני רוצה לאחל לנו שנה ושמקבלי ההחלטות יתייחסו אלינו באופן שווה ולא כשקופים ויתנו לנו סייעת רפואית.

<ילדה: כולנו זכאים לחוק חינוך חובה בישראל.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: באיזו כיתה את?

<ילדה: כיתה ג'.

יעקב מרגי: ויש לך היום סיעת?

יעקב מרגי: לא אישרו לה סייעת?

<נ': סייעות זה רק עד כיתה ב'.

יעקב מרגי: אני יודע.

יעקב מרגי: מאחר והיא אמיצה ודיברה אני מקבל קצת אומץ.

יעקב מרגי: את מסוגלת להזריק לעצמך?

<ילדה: ממש לא.

יעקב מרגי: אתם מבינים למה שאלתי אותה?

יעקב מרגי: למה לא מאשרים בכיתה ג'?

<נ': הם אומרים שילדים בכיתה ג' הם עצמאים.

יעקב מרגי: ילד עד גיל 9 לא חוצה כביש לבד.

<נ': ברשותך אני רוצה לדבר על עוד נושא.

<נ': קיימות רשויות שכן מאפשרות לילדים במימון מלא להגיע לבית הספר.

<נ': הילדים האלה מופלים פעמיים, גם בתוך משרד החינוך, שלא נותנים להם ללמוד כשאר הילדים, וגם הרשויות שמרשות לעצמן להגיד שהן הולכות לפי משרד החינוך ולא נותנים לילד סייעת במימון עצמי בזמן שרשויות אחרות כן נותנות.

יעקב מרגי: טוב, יש רשויות חזקות.

<נ': לא בהכרח, זה לא קשור.

יעקב מרגי: הם מרשים לעצמם.

יעקב מרגי: אם היו מאשרים לה 3 שעות גם בכיתה ג', זה היה מספק?

<נ': 3 שעות זה לא מספיק כי אחרי 3 שעות היא לא מפסיקה להיות אלרגית.

<נ': אתה ראית מה קרה פה לילדה של ס', הבת שלה קיבלה שוק אנפילקטי ואיבדה את ההכרה בתוך תחום בית הספר.

<נ': לא הזמינו לא אמבולנס והיתה כמעט הלכה.

<א': אני אם לילדה בת 4.

<א': היא מעולם לא פקדה מסגרת.

<א': בסוף יוני של שנה שעברה, אחרי שהיא נרשמה ושובצה לגן טרום טרום חובה, הודיעו לנו בגן שהם לא מוכנים להיות אחראים לשלומה.

<א': היא אלרגית לחלב, לשומשום, לאגוזים, לבוטנים ולקיווי, כאשר היא אלרגית גם במגע וגם בשאיפה לכל אלה מלבד הקיווי שלו היא אלרגית רק באכילה ובמגע.

<א': יש לנו מכתבים רפואיים רבים שאומרים בדיוק מה לעשות ומה הדרישות המינימאליות לשילובה במסגרת חינוכית.

<א': אחרי שקיבלנו את ההודעה מהגן הראשון, עברנו מגן לגן לגן.

יעקב מרגי: חיפשתם גן מטומטם שיסכים.

יעקב מרגי: סליחה שאני בוטה, זה בכוונה.

<א': חיפשנו גן שמוכן להיות ערב לשלומם של כל הילדים במסגרת האחריות שלהם ושלוקח ברצינות את הנושא של הבריאות ושלומם של כל הילדים ולא רק של כמה ילדים שמקובלים עליהם.

<א': במהלך החיפוש אנחנו נדרשנו לעבור ועדות קבלה שבהן ההורים בגן התבקשו לשמוע על הסיפור.

<א': התבקשנו לספר את הסיפור שלנו ולהתחנן בפני הורי הגן שיאמצו את הדרישות של הרופא.

<א': נתקלנו לא רק בסירובים אלא גם בעלבונות, איומים.

<א': נותרנו עד היום ללא פתרון.

<א': אחרי הרבה מאוד פניות לגורמים שונים, הרבה מאוד ניסיונות, אני לא מתפקדת בעבודה כבר מעל שנה.

<א': יש לנו ילדה בבית שמאוד מאוד רוצה את המסגרת החברתית והחינוכית הזאת.

<א': זה המצב שלנו.

יעקב מרגי: אני אומר לכם בנימה אישית.

יעקב מרגי: בבית הכנסת בספסל אחרי יושב ילד אלרגני.

יעקב מרגי: אני לא יודע איך מתפקדים בבית.

יעקב מרגי: כל מי שמוציא שוקולד בבית הכנסת, אני דרוך.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לחשוב מה מרגיש האבא.

יעקב מרגי: טוב שאתם מציגים את זה.

יעקב מרגי: במספר מדינות בעולם יש בתי ספר נקיים מאגוזים ובוטנים.

יעקב מרגי: אז ישאלו אותי מה עושים עם ביצים ושומשום.

יעקב מרגי: לא נקי, אבל לפחות נוכל לקחת את הפלח הזה של הילדים האלרגיים רק לאגוזים והבוטנים.

יעקב מרגי: נוריד מהם את הקטע של הסייעות ואז נוכל להקצות לאחרים.

יעקב מרגי: זה מה שנקרא ניהול משאבים נכון.

יעקב מרגי: גם זה עובר לי בראש בשלבי החקיקה של המושב הזה.

יעקב מרגי: אני זורק את זה באוויר ולא מבקש תשובות.

יעקב מרגי: אני שואל עוד שאלה.

יעקב מרגי: אמרת שאין לך דבר יותר חשוב ואם לא היית אומרת את זה הייתי תוהה.

יעקב מרגי: אל תבוזי לי אם אני לא רגיש.

יעקב מרגי: משרד החינוך יודע לתת חינוך ביתי.

יעקב מרגי: זה עולה יותר כסף למדינה.

יעקב מרגי: אם באמת אין מציאות, כפי שהצגת, שהילדה שלך תהיה מסוגלת למצוא איזו מסגרת שמסוגלת להגן עליה מכן האלרגיות שהיא סובלת מהן, יכול להיות שהיא צריכה לקבל בשנים הראשונות של החיים שלה חינוך ביתי.

יעקב מרגי: בכל רשות מקומית אפשר למצוא חמישה ילדים באותה רמת סיכון שהסביבה שלהם תהיה מוגנת.

יעקב מרגי: המדינה עושה את זה.

יעקב מרגי: שאלתי ואני לא מצפה לתשובה אבל זה חומר למחשבה שצריך לדון בו.

<א': אני רוצה רק לציין כמה דברים בנושא של חינוך ביתי.

יעקב מרגי: לא רציתי לעשות דיון על זה.

<א': אני רוצה לציין שללא שיבוץ, פתרונות כמו "קדימה מדע" ואפילו "ספריית פיג'מה" אינם קיימים, כי אלה עוברים דרך הגן ואתה צריך להיות רשום על-מנת לקבל אותן.

יעקב מרגי: בפרוצדורות אפשר לטפל.

יעקב מרגי: זרקתי ברמת העיקרון.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ו': שנה טובה וגמר חתימה טובה שתהיה.

יעקב מרגי: תודה, גם לך.

<ו': היינו כבר בשש ועדות חינוך ועתרנו לבג"צ.

<ו': בינתיים, אני רוצה לעדכן אותך שיישמו את ההמלצה שלך בעקבות העתירה לבג"צ והקימו ועדת חריגים, אך היא פועלת בקצב של צב.

יעקב מרגי: החלטה שצריך ללכת לבג"צ בשביל לאמץ אותה.

יעקב מרגי: זה דבר מתבקש מינימאלי שתהיה ועדת חריגה.

<ו': הוועדה פועלת בקצב של צב וללא קריטריונים וילדים רבים, ביניהם בני בן ה-8 שאלרגי לחלב, בוטנים, קשיו, פיסטוק, פניסטיל ואסמטי, לא פוקדים את בית הספר כבר 35 יום.

<ו': משרד החינוך אמור להוציא בעקבות החלטת בג"צ חוזר מנכ"ל עד ה-2.11 אולם זה לא מספיק.

<ו': יש מקרים בהם האלרגיה היא עם היבט סביבתי במגע ויש גם ויש גם בהרחה ובשאיפה.

<ו': צריך לתת לזה מענה בצורת סייעת צמודה.

<ו': בנוסף, ארצה לעדכן אותך שכרגע בבתי הספר אין כלום.

<ו': אין שירותי רפואה, אין כיסוי בביטוח תאונות אישיות להתקף אלרגי בבית הספר.

<ו': מי ששולח את ילדיו והם עושים התקף בבית הספר, הוא נקרא להזריק, להזמין ניידת טיפול נמרץ ואף נאלץ לשלם עבור האמבולנס.

<ו': אני כאן ואני עייפה.

<ו': הורים לא צריכים לחוש כמקבצי נדבות כשהם נלחמים על זכויות ילדיהם לפתרון הנגשתי ולסייעות רפואיות.

<ו': המערכת אמורה לתמוך ולא לשבור, לסייע ולא ללחוץ באמצעות קב"סים, לתת פתרונות ולא לזרוק לכיוון חינוך ביתי.

יעקב מרגי: עורכת דין אביבית ברקאי, בבקשה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: תודה אדוני היושב ראש.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מעבר להורים שבאו לכאן יש עוד הרבה ילדים שנשארו בבית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני בטוחה שאתה יודע על-כך ואני בטוחה שפניות רבות הגיעו אליך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לגבי הנושא הקודם אני רוצה לציין כמה דברים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אנחנו שלחנו מכתב כבר בחודש יוני למנכ"לית משרד החינוך בנושא הספציפי הזה של רגישות למזון ואלרגיה מסכנת חיים בבקשה ובהצעה לבחון אפשרות של סבסוד הזנה משותפת במסגרת החינוכית שנמצאים בה ילדים עם אלרגיה מסכנת חיים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לצערי, עד היום ולמרות תזכורות, עדיין לא קיבלנו מענה לסוגיה הזאת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני לא יודעת אם משרד החינוך חשב על הרעיון הזה אבל זה בהחלט רעיון שיכול לפתור את הבעיה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לגבי הנושא של החינוך הביתי.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: בחינוך הביתי יש היום בין 6 ל-8 שעות שבועיות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני לא חושבת שזה מה שמגיע לילדה הזאת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מגיע לה ללמוד כמו כל ילדה בבית הספר בתכנית לימודית מלאה ובמסגרת חברתית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מעבר לכך.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש דמיון רב בין הילדים שנמצאים בבית לבין הנושא הקודם שהיה בפתיח של הישיבה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מעבר לתחושה של הילדים שנמצאים בבית, כמו שאמר האח, שהם בוכים כל היום.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: גם כשמגיעים לילדים עם צרכים מיוחדים, אין שיבוץ מתאים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ילדים משובצים במסגרת שלא מתאימה להם, בין אם מטעמים שיש כבר הסעה לרשות המקומית למסגרת פלונית.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: זה לא משנה ששם אין מענה לילד אבל לשם יש כבר הסעה אז לשם נשבץ, ובין מסיבות אחרות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: רשויות מקומיות, כפי שאדוני יודע וקיים על-כך לא מעט ישיבות, אין להם סייעות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לעיתים הסייעת היא ההנגשה היחידה והילד לא יכול להגיע לבית הספר והוא נשאר בבית בגלל שאין לו סייעת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: ילדים נמצאים בבית בגלל שאין להם הסעות, או שיום אחד אין להם הסעות ואז אומרים להם: או שתישאר בבית או שתסיע לבד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: היום המלווה חולה או היום המלווה לא יכול להגיע עד לחודש הבא.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש המון בעיות.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לו משרד החינוך היה נערך להן קודם, הילדים לא היו מוצאים את עצמם בבית בשלב הזה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לצערנו, הנושאים האלה חוזרים מידי שנה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: מידי שנה ב-1 בספטמבר ובימים שאחר-כך, מתמודדים עם אותן בעיות ועם אותן פניות של הורים לילדים שנמצאים בבית בעל כורחם ולא מבחינה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אילו משרד החינוך היה קובע לוח זמנים חדש לוועדות השמה, היה סוף סוף אולי מתקין את תקנות ההסעות, שהיו פותרות הרבה מאוד בעיות וסוף סוף היו מחייבות את הרשויות המקומיות בדברים שאך טבעי שהן יהיו מחויבות בהן.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: לו היה חוק שהיה מפסיק תקצוב של בית ספר שלא רוצה לשלב.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אותה סנקציה שהציע כאן יושב המחוז החרדי היתה ננקטת.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אולי הוא ימליץ על הסנקציה הזאת לאף לחינוך מיוחד.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אם לא יקצו תקציבים לבית ספר שמסרב לשלב, אולי שיתוף פעולה בסנקציות היה קצת תורם לטובת העניין כדי שפחות ילדים יהיו בבית בשלב הזה.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: יש לא מעט ילדים, שמגיעים אלינו ומגיעים לארגונים.

<אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מדברת על עשרות ילדים שנמצאים בבית מסיבות שונות.

<ק': אני מגיעה לפה ואני מבינה את כל הצדדים כי אני גם מהמגזר החרדי.

יעקב מרגי: את לוקה בכפול.

<ק': עם היותי אשכנזית, הבנות שלי לא התקבלו לסמינר והיו לנו הרבה בעיות.

<ק': זה עבר דרך עיריית ירושלים ובסוף הן לא התקבלו לאן שהן רצו.

<ק': אני יכולה להגיד שטוב להן, אבל זה לא היה בדרך הקלה.

<ק': אני מטפלת בהרבה פניות של הורים.

<ק': אני לא יודעת איך הורים מגיעים אלי.

<ק': אני שמחה לעזור לכולם.

<ק': אני לא ארגון, אני פשוט אדם שעוזר לאנשים.

<ק': מגיעים אלי הרבה הורים שהילדים שלהם לא התקבלו.

<ק': אם כבר נמצא פה מר זהבי, אני רוצה להגיד שהחינוך המיוחד החרדי הוא עוד הרבה יותר בעייתי מכל מה שאנחנו מדברים פה.

<ק': אין להורים גישה לבית הספר.

<ק': ההורים לא יודעים מה קורה בית הספר.

<ק': בית הספר לא מוכן לעשות שילוב באף כיתה מקדמת במגזר החרדי בארץ.

יעקב מרגי: לא לומר באופן גורף.

יעקב מרגי: יש קושי, אני מסכים איתך אבל יש שיפור קל.

<ק': המצב ממש בעייתי.

<ק': אחת הבעיות היא שהורים במגזר החרדי בסוף שולחים לא לאן שהם רצו.

<ק': אולי עכשיו הילדים שלהם כן בבית ספר.

<ק': אבל הורים שלחו לא לאן שהם רצו והם משלמים מחירים מאוד יקרים.

<ק': אני אישית שולחת את הבת שלי למקום כזה שכמעט השארתי אותה בבית.

<ק': שלחתי אותה בסוף לבית הספר כי אין לי ברירה כי אני חייבת לשלוח אותה לאיזו מסגרת.

<ק': זאת מסגרת שאני לא רוצה שהיא תהיה בה.

<ק': היא יוצאת כל יום ברבע לשבע בבוקר ומגיעה ברבע לתשע לבית ספר.

<ק': היא לא במסגרת שהיא רוצה.

<ק': זה קורה אצל הורים במסגרת החרדים.

<ק': אני רוצה לומר משהו בשם הורים.

<ק': כמו שקשה לי שהבת שלי לא מתקבלת לסמינר, אני מבינה את הכאב כי גם הבת שלי לא התקבלה.

<ק': גם כשהבת לא מתקבלת למסגרת חינוך מיוחד, או מתקבלת ולא יכולה להגיע לבית הספר מסיבות כלשהן, הכאב הוא זהה.

<ק': זה אותו כאב.

<ק': אנחנו כולנו בוכים את אותו בכי.

<ק': יש לי בת בכיתה ז' שהיא ילדה משולבת והסיכוי שלה להתקבל לסמינר הוא אפס.

<ב': הבן שלי שנתיים וחצי בלי מסגרת בחסות עיריית ירושלים.

<ב': שנתיים וחצי הבן שלי לא בבית ספר.

יעקב מרגי: תסבירי.

יעקב מרגי: לא פנתה אליך קב"סית?

<ב': אני פניתי לקב"סית.

<ב': אני רודפת אחרי הקב"סית.

יעקב מרגי: למה הוא בבית?

<ב': בתמצות, עברנו באמצע שנה מסיבות משפחתיות.

<ב': מכיוון שעברנו באמצע שנה, אף בית ספר לא הסכים לקבל.

<ב': עברנו מאשדוד לירושלים.

יעקב מרגי: זה עוד רעה חולה במגזר החרדי שצריך לטפל בה.

<קריאה: זה במגזר הדתי לאומי.

יעקב מרגי: אז גם בדתי לאומי, זה לא מנחם אותי, זה רק מצער אותי עוד יותר.

יעקב מרגי: ילדה עברה מגבעת זאב לירושלים.

יעקב מרגי: במהלך הקיץ האחרון המשפחה עברה לירושלים.

יעקב מרגי: פונים לרישום בעיריית ירושלים.

יעקב מרגי: אומרים: באת חדשה, תני לטפל ב-150.

יעקב מרגי: היא תלויה באוויר.

יעקב מרגי: זאת סוגיה שצריך לתת עליה את הדעת.

יעקב מרגי: עברת מאשדוד לירושלים?

<ב': הבן שלי היה באמצע כיתה ג' ולמד בבית ספר ממ"ד תיכוני רגיל.

<ב': לאחר שעברנו פניתי לקב"ס וביקשתי שיעזור לי.

<ב': בתי הספר אמרו לי לפנות לעירייה.

<ב': פניתי לקב"ס ואמרו לי לחכות אחרי החגים.

<ב': זה היה בפורים, אמרו לי לחכות אחרי פסח.

יעקב מרגי: למה לא שאלת את הקב"סית אם היא מוכנה גם להשאיר את הבת שלה בבית?

<ב': הקב"ס לא אשם.

יעקב מרגי: בגלל הרחמנות שלך הבן שלך שנתיים וחצי בבית.

<ב': אל תדאג, אני לא רחמנית עליהם.

<ב': הוא בסדר, הוא ניסה לעזור.

<ב': המנגנונים האלה עובדים בצורה שאני לא מבינה.

<ב': בשורה התחתונה, עיריית ירושלים אמרה לי: אני לא יכולה לכפות על בתי הספר לקבל את הבן שלך.

יעקב מרגי: גם בממ"ד?

<ב': ממ"ד רגיל אזורי, רישום אזורי.

<ב': אם לא בא להם, הם לא חייבים.

<רויטל לן כהן: אדוני, זה גם בממלכתי החילוני.

<לירון ספרד: יש קושי לייצר הכללה ממקרה פרטני.

<לירון ספרד: את המקרה הפרטני אני אשמח שתעבירי לי את הנתונים כדי שנבדוק.

<רויטל לן כהן: איזה מקרה פרטני?

יעקב מרגי: רויטל, אני לא אתן לך לדבר.

יעקב מרגי: תקשיבי לי טוב טוב.

יעקב מרגי: שנתיים וחצי יש פה איזה מחדל.

יעקב מרגי: אפילו אצל החרדים אנחנו לא מרשים שזה יקרה.

יעקב מרגי: יש פה איזה מחדל.

יעקב מרגי: בממלכתי שזה אזורי רישום?

יעקב מרגי: יש פה בעיה אחרת.

<ב': יש, לא נתתי את כל הפרטים.

יעקב מרגי: עזבי את המקרה, אל תציגי אותו.

יעקב מרגי: מייד אחרי הדיון תצאו.

יעקב מרגי: קחו את הפרטים ותבדקו.

יעקב מרגי: מצידי כבר עכשיו אתם יכולים לצאת.

יעקב מרגי: גם הסיפור של בני-ברק תצאו ותברר.

<לירון ספרד: ניקח את כל הפרטים.

<רויטל לן כהן: קודם כל, אני רוצה להגיד ששום מקרה פה הוא לא פרטני.

<רויטל לן כהן: התחלתי כשהבן שלי היה בן 4 והיום הוא בכיתה ח', תבינו כמה שנים אני בתוך העניין הזה.

<רויטל לן כהן: המקרים אינם פרטניים.

<רויטל לן כהן: שנה אחרי שנה, שנה אחרי שנה, הילדים האלה הם הפתעה וחוק חינוך חובה זאת איזו פיקציה שקיימת רק לילדים שלמערכת נוח לשבץ אותם ולהתנהל מולם.

<רויטל לן כהן: יש לנו כמויות לא מבוטלות של ילדים שלא נמצאים במסגרות.

<רויטל לן כהן: על חלק ניכר מהם אנחנו מתריעים, אדוני, עוד לפני ועדות ההשמה.

<רויטל לן כהן: זאת אומרת, עוד לפני מרץ בשנת הלימודים הקודמת, אנחנו מתריעים שיש ילדים שתהיה איתם בעיה.

<רויטל לן כהן: מחכים לרגע האחרון.

<רויטל לן כהן: עונים לנו במיילים שזה בטיפול, מטפלים, בטיפול.

<רויטל לן כהן: אנחנו לא יודעים מה זה בטיפול.

<רויטל לן כהן: אין נוהל לטיפול בפניות.

<רויטל לן כהן: התקשי"ר לא חל על פניות למשרד החינוך.

<רויטל לן כהן: חודשים אנחנו לא מקבלים תשובות.

<רויטל לן כהן: לפעמים אפילו לא מענה שקיבלו את פנייתנו.

<רויטל לן כהן: אז אנחנו מוצאים עצמנו בחופש הגדול, בתחילת השנה, עם אותה בעיה.

יעקב מרגי: גם כשהכותבת היא עורכת דין, לא עונים לך?

<רויטל לן כהן: גם.

<רויטל לן כהן: לפני שנתיים זאת היתה הפעם הראשונה שהתחלתי לשים את התואר עורך-דין ליד השם שלי.

<רויטל לן כהן: עד אז לא עשיתי את זה.

יעקב מרגי: לא עונים?

<רויטל לן כהן: כלום.

<רויטל לן כהן: לא לי, לא לאביבית.

<רויטל לן כהן: אין לי מושג אם לנציבות הם עונים, אבל אני יודעת שכשאני פונה לעמיתיי מהנציבות ושואל אם קיבלו תשובה, גם הוא עונה שהתשובה שקיבלו היא שזה בטיפול.

<רויטל לן כהן: אני מניחה שאפילו למשרד המשפטים הם לא טורחים לענות.

<רויטל לן כהן: השנה התחלתי לפנות לנציבות שירות המדינה.

<רויטל לן כהן: אמרתי, מעבר לזה שיש פה עבירה על חוקי המדינה, יש פה עבירה על התקשי"ר.

<רויטל לן כהן: לא עונים לנו, לא מטפלים בבעיות.

<רויטל לן כהן: קיבלתי גם מניהול ההון האנושי וגם משני הגופים האחרים שאמורים לטפל בדברים האלה, שזה לא עליהם.

<רויטל לן כהן: אני תוהה באמת ובתמים על מי הילדים האלו?

<רויטל לן כהן: אני רוצה לסבר את האוזן בכמה דוגמאות שיתנו אור, מעבר למקרים עליהם שמענו פה.

<רויטל לן כהן: יש לנו ילד מעוספיה שצריך להגיע לכיתת לקויות למידה.

<רויטל לן כהן: שום בית לא מוכן לקבל אותו במגזר היהודי.

<רויטל לן כהן: אין לי במקום אחר והם לא מעוניינים לקבל אותו.

<רויטל לן כהן: הוא עדיין יושב בבית.

<רויטל לן כהן: זה ילד בכיתה ד' או ה'.

יעקב מרגי: משרד החינוך לא מפעיל את סמכותו?

<רויטל לן כהן: כלום.

<רויטל לן כהן: אני אגיד לך יותר מזה.

<רויטל לן כהן: האימא הגיעה איתי לוועדה לביקורת המדינה של חברת הכנסת קארין אלהרר ומאז התשובה שהיא מקבלת היא שבגלל שהיא באה לדיון בכנסת, נמשיך לא לטפל.

יעקב מרגי: למרות שהלך לקארין אלהרר, אני מקיים את הדיון.

יעקב מרגי: לא הבנת את הרמז?

<רויטל לן כהן: הבנתי נהדר.

<רויטל לן כהן: אני רוצה להסביר עוד יותר.

<רויטל לן כהן: מי שמונע את הקבלה שלו לבתי הספר זה השירות הפסיכולוגי החינוכי.

<רויטל לן כהן: נסביר ובטח היועץ המשפטי יוכל להסביר, לשירות הפסיכולוגי החינוכי אין עמידה בשיבוץ.

<רויטל לן כהן: הוא בכלל לא אמור להשתתף במשחק הזה של השיבוצים.

<רויטל לן כהן: את השיבוץ עושה הרשות המקומית השולחת אל הרשות המקומית המקבלת ובזה זה אמור להסתיים.

<רויטל לן כהן: יש שיבוץ והשירות הפסיכולוגי החינוכי מונע בלי סמכות את הכניסה של הילד הזה.

<רויטל לן כהן: יש לנו ילדים שהבעיה איתם זה שהם מורכבים מידי.

<רויטל לן כהן: אז שנה אחר שנה עושים להם ועדות השמה.

<רויטל לן כהן: כל פעם שולחים אותם למסגרת אחרת שלא מתאימה.

<רויטל לן כהן: במקום שהמשרד יכה על חטא ויגיד: אני שולח ילדים למסגרות לא מתאימות, תנחשו מי אשם?

<רויטל לן כהן: הילד.

<רויטל לן כהן: הילד לא בסדר.

<רויטל לן כהן: אחרי שלוש שנים כאלה, ששולחים אותו ממסגרת למסגרת למסגרת לא מתאימה, משבשים עליו את דעתו, הילד מתחיל בכיתה ד', ה', ו', אחרי שהוא כבר עבר שלוש ארבע מסגרות, להוציא את זה החוצה בצורה של אלימות, כפי שהם קוראים לה.

<רויטל לן כהן: אני קוראת לזה תסכול.

<רויטל לן כהן: אז שוב הילד אשם.

<רויטל לן כהן: אז הם גם אומרים: הילד אלים, אני לא יכול לקבל אותו לשום מסגרת והוא יושב בבית.

יעקב מרגי: רויטל, בואי אעשה לך סיכום קטן.

<רויטל לן כהן: אדוני, אתה מכותב לכל הפניות שלנו כל הזמן.

<רויטל לן כהן: עשרות ילדים בבית.

יעקב מרגי: אני רואה אותן.

<רויטל לן כהן: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

<רויטל לן כהן: הדבר הכי מעליב, שביום הראשון לתחילת יום הלימודים, ביום לפני בחמ"ל, בלי להתבייש, האמירה שיוצא איתה משרד החינוך זה שפתחנו את השנה עם אפס תקלות.

<רויטל לן כהן: אני תוהה האם הילדים שלנו הם כזה אפס גדול במערכת החינוך?

יעקב מרגי: הם לא תקלה.

<רויטל לן כהן: הם לא תקלות, הם פשוט אפסים.

יעקב מרגי: חס ושלום.

יעקב מרגי: יש עוד מישהו מההורים שרוצה להתבטא?

<ש': שלום לכולם.

<ש': אני אבא לילד בת 7 שסובלת מתסמונת רט.

<ש': היא לא מדברת, היא לא הולכת.

<ש': בואו נאמר זה ה"הארד קור" של החינוך המיוחד.

<ש': זה לא בדיוק האינטרסים שדיברו עליהם עכשיו אבל אני בהחלט מבין איך הגעתי לאן שהגעתי.

<ש': בקצרה, אני מנוסה בבירוקרטיה מאז שהיא נולדה.

יעקב מרגי: איפה אתה גר?

<ש': אני גר בבני-ברק ובשנה האחרונה עברתי לפתח-תקווה.

<רויטל לן כהן: מהפח אל הפחת מבחינת הרשויות.

<ש': לגמרי.

יעקב מרגי: בבני ברק פיתחו מענה, לא?

<ש': רוב האנשים שמתעסקים בבני-ברק בחינוך מיוחד זה שליחותיים, יש להם במשפחה מישהו כזה ואי לכך ובהתאם לזאת הם פועלים בהתאם לאינטרס של הילד ולא של המחוז.

יעקב מרגי: בבני-ברק היה לך מענה?

<ש': היה בפוקס.

<ש': היה בג"צ נגד "עזר מציון".

<ש': עד גיל 3 היא היתה ב"עלה".

<ש': זה סוג של בייביסיטר, מצב סטטי והיא לא התקדמה לשום מקום.

<ש': היה בג"צ נגד "עזר מציון" שהרבה מאוד הורים רצו לחלץ את הילדים מהמסגרת הזאת ולהעביר למסגרת מתפתחת יותר.

<ש': על טרמפ הזה, יום אחד קיבלנו טלפון, למרות שכל שנה נלחמנו איתם, שאנחנו יכולים להעביר את הילדה ל"עזר מציון" אם אנחנו מעוניינים.

<ש': לפני שנתיים הילדה נכנסה ל"עזר מציון".

<ש': התקדמות מטאורית, לא חלמנו שהיא יכולה להגיע לזה.

יעקב מרגי: "עזר מציון" הקימו מוסד?

<ש': הם הקימו גן שהסייעות שם גם נרתמות.

יעקב מרגי: עד איזה גיל היא היתה ב"עלה"?

<ש': עד גיל חמש.

יעקב מרגי: ולא ראית שום שיפור?

<ש': כבודו מוזמן לשאול כל אבא לילד מיוחד שצריך שיתפעלו את הילד.

<ש': ברגע שילד מגיע לשם זה סוג של מקפיא, איך שהוא נכנס הוא יוצא.

<ש': בתקופה שהיא היתה ב"עלה" היא היתה מקבלת 4 פיזיותרפיה, שני הידרותרפיה וקלינאית כל שבוע על חשבוננו.

<ש': לא היו עשו לה כלום בגן.

<ש': אבל זה עבר, קיצצו להם כבר את הכנפיים.

<ש': היא התקדמה מאוד ב"עזר מציון" ממש מטאורי במשך שנתיים.

יעקב מרגי: למה עברת לפתח-תקווה?

<ש': עברתי לפתח תקווה, כי מה לעשות, עד כמה שאנחנו עובדים קשה, אין לי כסף כל-כך לגור בבני-ברק או בגבעת שמואל איפה שהייתי באותה תקופה.

יעקב מרגי: בני-ברק בתנאים שלכם יותר יקרה?

<ש': הדר גנים יותר זול.

<ש': לאיפה שעברתי יותר זול.

<ש': עברתי בתחילת שנה בספטמבר והיה לי מספיק זמן להירשם.

<ש': במשך כל הזמן הזה, אני בין השפ"ח של פתח תקווה בין השפ"ח של בני-ברק בלך ושוב.

<ש': אני התחלתי לחפש מסגרת לבית הספר לילדה.

<ש': היא אמורה אמורה לעלות לבית ספר והיא כבר נשארה שנה אחת.

<ש': חיפשתי בתי ספר ואין בית ספר שעונה על הצרכים שלה.

<ש': היא צריכה גם עזרה קוגניטיבית במוח וגם עזרה מוטורית.

<ש': אין בית ספר שנותן מענה כמו שצריך בשני התחומים האלה.

יעקב מרגי: בפתח-תקווה.

<ש': לא רק בפתח תקווה.

<רויטל לן כהן: אדוני, אני רוצה רגע להסביר את הבעיה בעניין הזה.

יעקב מרגי: לא, תתמודדי עם הקשיים שלך.

<רויטל לן כהן: אבל צריך להבין את הקשיים של הילדה.

יעקב מרגי: תאמיני לי שאני מאמין את הבעיה שלה.

יעקב מרגי: תאמיני לי שחרשתי קילומטרים במוסדות האלה.

יעקב מרגי: אני שואל ותאמיני לי שאני יודע מה אני שואל.

<ש': במאמר מוסגר, לתסמונת הזאת יש רגרסיה חמורה בגיל שנה וחצי אחרי שזה מתפרץ.

<ש': אחרי זה איכשהו הגוף מתאקלם ומתחיל להתקדם עד גיל 10 – 11 ואז ההתקדמות די נעצרת.

יעקב מרגי: אין רגרסיה בגילאים האלה?

<ש': כמעט ולא.

<ש': הרגרסיה מופיעה בשלב המוקדם.

<ש': כמובן שזה כל הזמן משתנה וחוקרים את זה כל הזמן אבל זאת הדעה הרווחת.

<ש': אני מאוד מתאמץ לקדם אותה ואנחנו ממש נלחמים נגד השעון כדי לקדם אותה כמה שיותר.

יעקב מרגי: אתה רוצה להגיד לי ששנה שלמה היא היתה בלי מסגרת?

<ש': לא, אני לא אומר את זה.

<ש': אני אומר שכבר מפסח הגשתי בקשה להשאיר את הילדה עוד שנה במסגרת הנוכחית שלה מהסיבה שאני עברתי וחרשתי.

<ש': הלכתי לתל-אביב, לראש העין.

יעקב מרגי: לא אישרו לך?

<ש': לא רק שלא אישרו.

<ש': קיבלנו את ה"לא אישרו" מהגברת שולמית סוויסה ב-7.9.

<ש': עד אז לא קיבלנו שום דבר.

<ש': גם זה אחרי המון מיילים.

<רויטל לן כהן: וגם אחרי עורך-דין.

<ש': התשובה היתה שהבקשה נדחתה.

יעקב מרגי: מה היה המענה שניתן לך עם הדחייה?

<ש': שבוע לפני ב-29.8 קיבלתי מענה מעיריית פתח-תקווה שהילדה משובצת בבית ספר עוז בחולון, בו בזמן ששבועיים ושבוע לפני אני עדיין הייתי בקשר עם המנהלת של "נאות אילנה" בראש העין, שזה 5 דקות מאיתנו ולא חולון שזה שעה וחצי מאיתנו.

<ש': המנהלת הזאת הגיעה ל"עזר מציון" לראות את הילדה.

<ש': כבר הכול היה סגור.

יעקב מרגי: למה לא אישרו לך בראש העין?

<ש': אין לי מושג.

<ש': התקשרנו למנהלת של "נאות אילנה" והיא אמרה שביטלו לה את התקן ושהיא מצטערת, שאלך לחולון.

<ש': אני בכלל רוצה להשאיר אותה בבית ספר שהיא מתקדמת בו.

<ש': זאת ילדה שהתאקלמות שלה זה ארבעה חמישה חודשים.

<ש': אני מכניס אותה עכשיו לבית ספר, בתקווה שבמאי היא תתחיל להתקדם והיא יכולה להמשיך איפה שהיא.

יעקב מרגי: אתם מבינים שהדיון הזה היה שלב המוקדמות, מה שנקרא.

יעקב מרגי: ביום רביעי אחרי סוכות נעשה דיון מיוחד בסוגיית הילדים האלרגניים.

<יהודית גידלי: יש דיון בוועדה לזכויות הילד.

יעקב מרגי: לא מעניין אותי הוועדה לזכויות הילד.

יעקב מרגי: נגמרה הסובלנות שלי לפניות הציבור, לביקורת המדינה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, אם תמשיכו לרקוד בכל החתונות, לא תקבלו כלום.

יעקב מרגי: אם אתם חושבים שהחבר'ה האלה יש להם מורא מאיזו ועדה אחרת, אדרבא, קחו ותחתמו לי ואני מעביר את כל הסוגיות שלכם לוועדות האחרות.

יעקב מרגי: זה השולחן.

יעקב מרגי: אתם רוצים לרקוד בכל החתונות?

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: אני לא יודע איך מטפלים בבעיות כשזה נוגע, זה נוגס, ההוא מלטף והשנייה מקרקרת.

יעקב מרגי: אני לא יודע לעבוד כך.

<רויטל לן כהן: אדוני, כשההורים במצוקה הם פונים למי שהם יכולים.

<רויטל לן כהן: הם פנו לחברת הכנסת קארין אלהרר.

<רויטל לן כהן: אני לא יכולה למנוע מהורים לפנות למי שהם רוצים.

יעקב מרגי: נגמרו הנימוסים, זה השולחן, נקודה.

יעקב מרגי: לא יהיה משהו אחר.

יעקב מרגי: אם מבקשים ממני תשובות, זה יהיה רק בשולחן הזה.

יעקב מרגי: ככה אני יודע לעבוד.

יעקב מרגי: אנחנו נעשה דיון ביום רביעי שאחרי סוכות.

יעקב מרגי: ככה קורה כשוועדת הפנים רוצה להתעסק עם התקנות כי מישהו חימם שם את האגו הפרלמנטרי של איזה יו"ר ועדה.

יעקב מרגי: בוועדה נוגעים במשהו וככה לא מתקדמים לשום מקום.

יעקב מרגי: אז תתחילו לרוץ בין חברי כנסת, זה מה שיהיה לכם.

יעקב מרגי: ככה הילדים שלכם ייפלו בין הכיסאות.

יעקב מרגי: סיכמנו שיהיה דיון בנושא הילדים האלרגניים.

יעקב מרגי: לגבי הילדים בחינוך המיוחד, שבו ביניכם, קחו נושא קרדינלי אחד.

יעקב מרגי: את, אביבית, נגעת ב-18 דברים.

יעקב מרגי: רויטל נגעה במספר דברים.

יעקב מרגי: יש בעיות, אתם רוצים את הקטע של הסנכרון בין משרד החינוך לבין הרשויות?

יעקב מרגי: תבחרו נקודה ויהיה דיון בנוסף.

<רויטל לן כהן: מה זאת אומרת תבחרו נקודה?

<רויטל לן כהן: זה בדיוק המהות של ילדים עם צרכים מיוחדים.

<רויטל לן כהן: הצרכים שלהם מורכבים.

<רויטל לן כהן: מה זה תבחרו נקודה?

<רויטל לן כהן: אני אבחר לאיזה ילד לעזור ולאיזה לא לעזור?

יעקב מרגי: קפצת בלי שהבנת.

יעקב מרגי: תשאלי למה התכוונתי.

יעקב מרגי: ממה שעלה מהדברים שלכם, כל שנה בתחילת שנה אנחנו חוזרים על אותם מחלות של ההתאקלמות של הילדים והסנכרון שזה לוקח חודש, חודשים ולפעמים חצי שנה.

יעקב מרגי: הקטע הזה של משרד החינוך, רשות מקומית, כל סוגיות החינוך המיוחד בתחילת השנה, אני רוצה לדון בזה.

יעקב מרגי: יש לכם משהו יותר דחוף?

יעקב מרגי: אין לי בעיה.

יעקב מרגי: זה שנתתי לך לבחור זה אות כבוד.

יעקב מרגי: אני יכול לבחור לעצמי את הנושא.

יעקב מרגי: אני חושב שמה שעומד פה זה תחילת שנה בחינוך המיוחד מול הרשויות המקומיות.

<רויטל לן כהן: אבל אדוני, זה לא רק מול הרשויות המקומיות, זה מה שאני מסבירה.

<רויטל לן כהן: הבעיה היא גם בתוך משרד החינוך עצמו.

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: אני החלטתי, בסדר?

יעקב מרגי: יהיה דיון נוסף באותו יום.

יעקב מרגי: שני דיונים באותו יום.

יעקב מרגי: נציגי מועצת התלמידים, בבקשה.

<דניאל זליקוביץ': אני סגן יושב ראש מועצת התלמידים הארצית.

<דניאל זליקוביץ': הקשבתי לכל הדברים.

<דניאל זליקוביץ': אני רוצה להתייחס בעיקר לנושא של הבנות שלא משובצות.

<דניאל זליקוביץ': האמת שזה גם קשור לזה.

<דניאל זליקוביץ': יש תחושה שפשוט מתייחסים לזה לבעיה שהיא כלום, בעיה מינורית.

<דניאל זליקוביץ': זה לא קוליפורמים בחומוס ואפילו לא סלמונלה בקורנפלקס.

<דניאל זליקוביץ': זאת בעיה אמיתית שילדים לא נכנסים לבתי ספר ולא לומדים.

<דניאל זליקוביץ': זה לא עניין של להעביר אחריות מהמשרד לרשויות מקומיות.

<דניאל זליקוביץ': תשבו, תשתפו פעולה, תבדקו שפונים.

<דניאל זליקוביץ': אני חושב שאם זה לא יעבוד, אפשר לקדם את זה בנושא של חקיקה.

<דניאל זליקוביץ': למשל, בנושא של הקבלה לבתי הספר, אפשר להוסיף רגולטור שיחייב את בתי הספר להעביר קודם כל מה הם תנאי הקבלה לאישור של המשרד ולאחר מכן את התוצאות של העמידה בתנאי הקבלה גם להעביר לאישור.

<רויטל לן כהן: יש חקיקה והיא לא מיושמת.

יעקב מרגי: אין חקיקה, חבל שאת מוסיפה.

יעקב מרגי: כל סוגיית הרישום של המגזר החרדי זאת חצר אחורית.

יעקב מרגי: בבית הספר שלמדת, יש כאלה שיש להם ציונים של 90 ו-100 אבל יש גם כיתות מקדמות, יש כיתת מב"ר וכיתת אתגר.

יעקב מרגי: זה לא קיים בחרדי.

יעקב מרגי: שמישהו יגיד למנהלי הסמינרים, שבחקיקה שאנחנו נגבש גם נחייב אותם שיהיה אחוז מסוים סביר שלא הצליחו לעבור את מבחן הכניסה שלהם.

יעקב מרגי: אתה מבין?

יעקב מרגי: זה מה שאני מצפה מאיש חינוך.

יעקב מרגי: שלא רק יפתח סטרט אפ כלכלי לעצמו אלא גם ילך עם שליחות של חינוך ויהיה מחויב גם לאותם ילדים שצריך לדחוף אותם קדימה.

יעקב מרגי: תאמינו לי שכשילד חלש יושב ליד ילד חזק הוא ידחוף אותו.

יעקב מרגי: החלש לא יסחוב את החזק למטה, הפוך הוא, הם יעצימו אותו.

יעקב מרגי: לכן גם את זה צריך לקחת בחשבון.

יעקב מרגי: אם מדברים על מכסות, אלא מכסות מותרות.

<אראל גלבוע: רציתי לדבר על נושא הדיון המקורי, אי שיבוץ תלמידות בבתי ספר או סמינרים במגזר החרדי.

<אראל גלבוע: גם היו בלי סוף פסיקות של בתי משפט, גם החוק עצמו אוסר אפליה עדתית.

<אראל גלבוע: צריך לקרוא לילד בשמו, מדובר באפליה של עדות מזרח במוסדות חינוך, שהניהול שלהם או הרשת שלהם היא אשכנזית.

יעקב מרגי: אתה יודע איפה הבעיה?

יעקב מרגי: מי יתבע את עלבונם של ההורים?

יעקב מרגי: בעמנואל היה מי שעתר לבית המשפט וחייב.

יעקב מרגי: גם פה, אם היו עותרים ספציפית כל רשות מקומית, ההמוגלובין היה יורד להם לרמה שתיים ותראה שהיו מקבלים אותו.

<אראל גלבוע: רציתי לדבר בדיוק על השלב הזה.

<אראל גלבוע: מדוע אנחנו מגיעים למצב שבו הורה חייב ללכת ולקבל סעד מבית המשפט, כשמי שאמור לדאוג לו זה משרד החינוך בלא צורך באכיפה משפטית.

<אראל גלבוע: משרד החינוך אמור לעשות את זה.

<אראל גלבוע: למשרד החינוך יש את כל הכלים לעשות את זה, גם בחקיקה ראשית, אם זה סעיף 5 לחוק זכויות התלמיד שאוסר אפליה עדתית ואחרת ואם זה חוק הפיקוח, שמאפשר קודם כל סנקציה פלילית נגד מנהל.

<אראל גלבוע: צריך להפעיל את זה כי כל סנקציה אחרת בינתיים הוכחה כלא יעילה.

<אראל גלבוע: סגירת מוסד, אז הם פותחים בבית של השכן את המוסד.

<אראל גלבוע: שלילת תקציב, יש להם את קרנות הגמ"ח שיממנו את הלימודים של הבנות האשכנזיות היקרות.

<אראל גלבוע: רק סנקציה פלילית.

<אראל גלבוע: אותו מנהל של מוסד חינוכי שמסרב לקבל, אדרבא, יעמוד למשפט פלילי.

<אראל גלבוע: דבר אחרון, הנושא של המבחנים.

<אראל גלבוע: נכון שאיכשהו חוזר מנכ"ל מתיר קיום מבחנים במעבר מבית ספר יסודי לבתי ספר על יסודיים.

<אראל גלבוע: כשמדובר בחינוך הממלכתי דתי או המוכר שאינו רשמי שאינו חרדי, אז המבחן צריך להיות ארצי ואחיד.

<אראל גלבוע: זה לפי חוזר מנכ"ל.

<לירון ספרד: אתה טועה.

<אראל גלבוע: אין פיקוח על המבחנים האלה של המגזר החרדי.

<אראל גלבוע: המבחנים האלה צריכים להיות תחת פיקוח.

יעקב מרגי: אני אסכם.

יעקב מרגי: בסוגיית החינוך המיוחד והילדים האלרגניים, הוועדה תקיים דיון ב-26.10.

יעקב מרגי: דיון ראשון בסוגיית הילדים האלרגניים ודיון שני בסוגיית החינוך המיוחד, פתיחת שנת הלימודים והתיאומים בין משרד החינוך לבין הרשות המקומית.

יעקב מרגי: את הכותרת ניתן אחר-כך.

יעקב מרגי: לגבי אי קבלת תלמידות לסמינרים.

יעקב מרגי: שנים רבות משרד החינוך הפקיר את סוגיית הרישום של המוסדות החינוך החרדי על-ידי בעלי עניין ולשלטון המקומי של המגזר החרדי שכשל בסוגיה זאת.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה שהיום ב-5.10 עדיין יותר מ-40 בנות לא משובצות ולא נמצאות בשום מסגרת חינוכית.

יעקב מרגי: העולה מהדיונים הוא שהתקנות ונהלי הרישום של משרד החינוך בסוגיית המוסדות החרדים חסר מן הספר ומשאיר הרבה דברים פתוחים ולא סגורים.

יעקב מרגי: התקנות או הנהלים מאפשרים למנהלי המוסדות להתעלם ולסרב להחלטות המשרד והרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל ממשרד החינוך את מסקנות הבדיקה שאתם עושים בנושא הפעלת הקב"סים גם כלפי המוסדות.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידיה מוסדות שבפועל עוכב להם התשלום.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לדעת באופן פרטני על כל ילדה וילדה.

יעקב מרגי: אתם לא הולכים לעזוב את זה.

יעקב מרגי: קשה לי לומר לכם איך לעשות את זה.

יעקב מרגי: המדינה לא נערכה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת כל ילדה וילדה מה הולך לקרות איתה.

יעקב מרגי: אני מבקש לקבל תשובה עד ה-31.10 וקשה לי לומר את זה.

יעקב מרגי: קשה לי לומר את זה כשאני יודע שהילדות נמצאות בבית.

יעקב מרגי: עד 31.10 אני רוצה לדעת שכל הילדות מסודרות ולא, כל אחד מה הסנקציה ומה הטיפול שהולך להיות סביב כל ילדה וילדה.

יעקב מרגי: במקרה של מ' אני מבקש שהנושא ייבדק.

יעקב מרגי: אני מבקש לבדוק שאכן ערכות הקבלה זהות.

יעקב מרגי: גם לגבי המבחנים צריך לבדוק, זה לא אומר שהציון שניתן הוא אמיתי, צריך לבדוק.

<לירון ספרד: דברי עורך הדין ללום זה לא דברי אלוהים חיים.

יעקב מרגי: תכחישו.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: עומדת לי הפריבילגיה לקחת את הדברים שלו.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: אם זה לא היה, הוא הזיק לי שהוא אמר את זה.

יעקב מרגי: עלה בדעתי לבקש את זה בלי שום קשר.

<לירון ספרד: אנחנו בודקים.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון מעקב נוסף סביב הסוגיות האלה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם, גמר חתימה טובה.

יעקב מרגי: שהילדים יהיו הכי שמחים והכי מאושרים ושיקבלו את כל מה שמגיע להם.

יעקב מרגי: אני מבטיח לכם שבסוגיה של הילדים האלרגניים אני הולך לעשות משהו.

יעקב מרגי: עוד לא ברור לי.

יעקב מרגי: אין ספק שחוק סברינה, אני הולך לעשות אותו.

יעקב מרגי: אני מקווה שאני אקבל אוזן קשבת במשרד.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.