הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 73, 2016-09-20 14:00

ישראל אייכלר: צהריים טובים.

ישראל אייכלר: יש לנו פונים?

<שלומית אבינח: יש פונה לנושא השני.

ישראל אייכלר: אז בואו נדבר על הנושא הראשון.

ישראל אייכלר: האמת היא, שאני מאוד מצטער שאני מקיים את הדיון על הנושא הראשון, שהוא הנפקת רישיונות בישראל ובמדינות זרות בכרטיסים רגילים ולא בנייר, כפי שזה נעשה היום.

ישראל אייכלר: ולמה אני מצטער?

ישראל אייכלר: כי כבר היו פה שלוש ישיבות בעניין הטכני הזה.

ישראל אייכלר: הפגיעה היא פגיעה ממש קשה בזכויות האדם, ואין לזה שום סיבה ושום היגיון.

ישראל אייכלר: אני שמח שמנהל אגף הרישוי, אפי רוזן, הסכים איתנו בישיבות קודמות שצריך להעביר ולהחליף, וסידרנו עם משרד הפנים ומשרד התחבורה שתהיה החלפת מידעים ורשימות.

ישראל אייכלר: אין שום סיבה להתעלל באנשים – מדובר בעשרות אלפי אנשים – ולתת להם רישיונות מנייר, שאף שוטר בעולם לא מכיר בזה.

ישראל אייכלר: אלה אנשים שנוסעים בעולם וחוזרים לארץ.

ישראל אייכלר: ולכן אנחנו פותחים את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור בנושא הנפקת רישיונות מנייר והמרת רישיונות בישראל ובמדינות זרות.

ישראל אייכלר: זה יהיה סעיף א'.

ישראל אייכלר: הסעיף השני אחר כך יהיה בעניין הגבלת רישיון נהיגה לחייבים בהוצאה לפועל.

ישראל אייכלר: אז בואו נתחיל מהנושא הראשון – הוועדה קיימה ישיבות בנושא, לא יאומן, גם ב-16.2.2016, גם ב-15.3.2016 וגם ב-30.5.2016.

ישראל אייכלר: ב-30 במאי התחייב מנהל אגף הרישוי במשרד התחבורה על דעת האנשים, על דעת משרד התחבורה, ומבחינתי, אדוני, אתה מייצג את שר התחבורה שמאוד עסוק בימים אלה, מר אפי רוזן, ואני רוצה לציין את גישתו החיובית לזכויות האזרח והאדם, שאין שום סיבה, שבמקום שלא צריך ללחוץ ולא צריך להלחיץ ולא צריך לפגוע באזרח, אז צריך לשכלל את הדברים ולעשות שוויוניות.

ישראל אייכלר: סוכם שהנפקת רישיונות הנהיגה תהיה מפלסטיק לתיירים, לתושבים זרים, כאזרח הארץ, וכמו כל אזרחי הארץ הם יקבלו כרטיס רישיון נהיגה.

ישראל אייכלר: מדובר באנשים ששוהים בישראל לתקופות ממושכות, והובטח שזה יהיה לכל המאוחר ב-1 באוגוסט 2016 – אנחנו כבר נמצאים בסוף ספטמבר והנפקת הרישיונות לא מתבצעת.

ישראל אייכלר: אני לא מדבר על עגמת הנפש של האנשים.

ישראל אייכלר: זה גם אנשים שחשבו שהנה, הם כבר מקבלים כרטיס ככל בני האדם, והוועדה ממשיכה לקבל תלונות רבות מתיירים עם אשרות תייר, שלא מצליחים לקבל רישיונות נהיגה בכרטיסים, ברישיונות מפלסטיק, כפי שהובטח.

ישראל אייכלר: בדיונים קודמים באו לפה פונים וסיפרו את תלאותיהם בקבלת רישיונות מנייר, וסוכם בהסכמת רשות האוכלוסין, שנציגה עמוס ארבל נכח בישיבה האחרונה, שהתיירים יקבלו כרטיס מפלסטיק, בהתאם למשך תוקף אשרת השהייה שלהם בישראל – כך שלא יהיה מצב שמי שאין לו רישיון שהייה, יהיה לו רישיון נהיגה.

ישראל אייכלר: סוכם שהקבצים במשרד הפנים של התיירים וקבצי האשרות יועברו למשרד הרישוי מרשות האוכלוסין ובהתאם לכך יונפקו כרטיסי הפלסטיק, והדבר אכן נעשה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אין פה מניעה מעשית לא לקיים את החלטות הוועדה ולא לקיים את הבטחת המנהל במשרד הרישוי, שזו הבטחה שלטונית.

ישראל אייכלר: הייתה קיימת מחלוקת לגבי משך הכרטיס – שנתיים או שלוש.

ישראל אייכלר: האשרה מתחדשת ברשות האוכלוסין כל שנתיים.

ישראל אייכלר: בינתיים דובר שהרישיון מפלסטיק יהיה בתוקף לשנתיים, ובמידת הצורך יוארך בשנה נוספת.

ישראל אייכלר: אני מקווה שעכשיו, כשכבר יהיו כרטיסי פלסטיק, זה כבר יהיה לשלוש שנים.

ישראל אייכלר: לא בגלל שעד שזה יהיה כבר תעבור שנה, אלא אני מקווה שזה יהיה ממש במהירות.

ישראל אייכלר: שר התחבורה כתב לוועדה ב-13 ביולי 2016, כי תקנה 173(א)(4) מגבילה את מתן הרישיון למי שמופיע ברשימת הזרים לתקופה של שלוש שנים.

ישראל אייכלר: לפיכך, אגף הרישוי באמצעות הלשכה המשפטית פועלים לשינוי התקנה באופן שיאפשר מתן רישיון לתושב זר עד שלוש שנים, וזאת בתנאי שתוקף אשרת השהייה שלו בישראל תומך את הבקשה.

ישראל אייכלר: למרות תשובת השר לוועדה ולמרות הנכונות והרצון הטוב של כל הנוגעים בדבר, גם משרד הרישוי וגם רשות האוכלוסין, העניין טרם התבצע בפועל הלכה למעשה.

ישראל אייכלר: ומה שאבסורדי, שהמחשב והטכנולוגיות שהיו אמורים לקדם אותנו לעולם מהיר יותר, בגלל בעיות מחשוב וטכנולוגיה שטרם הצליחו לפתור, התושבים הזרים לא זוכים לקבל רישיונות מפלסטיק, וזה דבר שהדעת איננה סובלת.

ישראל אייכלר: אני רוצה לאפשר לאנשים שנוגעים בדבר לספר לנו למה ומדוע זה לא נהייה.

ישראל אייכלר: יש לנו פה את מנהל אגף הרישוי, אפי רוזן, ויש לנו פה את יצחק גולדין, מנהל תחום יישומים, עורכת דין תמר פרידמן מהלשכה המשפטית, וענבל בן ישעיה ראש אגף נהגים ובטיחות בנהיגה ממשרד הרישוי.

ישראל אייכלר: אז מי ממשרד התחבורה רוצה רשות דיבור ראשון?

<אפי רוזן: אולי אני אדבר, וזהו, אדוני?

<אפי רוזן: אני אסביר, ואם יידרשו הבהרות, אז נבהיר אותן עוד.

<אפי רוזן: צחי מייצג כאן את - - -

ישראל אייכלר: אבל אם רק אתה תדבר, ויש לך נגיעה בדבר, כי אתה הבטחת והתחייבת, אתה רוצה שכך זה יהיה?

<אפי רוזן: כן, אבל אתה יודע, כיוון שאני עוד חדש בשירות הציבורי אני גם יודע להודות איפה לא היינו בסדר, אז תנצל את זה.

<אפי רוזן: כשאני אהיה כבר שלוש שנים עובד מדינה, אני כבר אפסיק לומר את זה.

<אפי רוזן: קודם כל, אנחנו התחייבנו ב-1 באוגוסט כמשרד, שהעניין הזה כבר יהיה פעיל לגמרי.

<אפי רוזן: אנחנו לא עמדנו בהתחייבות הזאת, זה במבחן התוצאה, עם כל הרצון הטוב.

<אפי רוזן: מה שמנע מאיתנו את ההתקדמות הזאת זה באמת סוגיות טכנולוגיות שעניינן הוא לעבוד על מערכת הנהיגה ולתכנת את העניין הזה אחרת.

<אפי רוזן: נכון, זה קשה, המערכת היא מורכבת מאוד, מערכת מיושנת, אבל היינו צריכים לעמוד בזה.

<אפי רוזן: אנחנו מבחינת החוקות סיימנו הכל.

<אפי רוזן: גם אחרי הדיון איתך חזרנו, עשינו שיעורי בית, וכפי שכתב לך השר, אנחנו גם ביקשנו בקשה לתיקון תקנה להאריך משנתיים לשלוש את האפשרות שלנו למתן רישיון.

<אפי רוזן: אגב, זה עבר למשרד המשפטים, לא הייתה גם התנגדות של הציבור, אנחנו מפרסמים את התקנות לציבור, והעניין הזה, לדעתי, יבוא על מקומו בשלום.

<אפי רוזן: הסדרנו גם את כל הממשקים בינינו לבין רשות האוכלוסין, אנחנו מדברים באותה שפה, אחרי המון שנים שהיו ויכוחים, אגב.

<אפי רוזן: אלמלא זה, זה היה נגמר לפני ארבע שנים.

<אפי רוזן: באמת כל מה שעומד כרגע זה לאפשר למחשב לעשות את מה שאנחנו רוצים שהוא יעשה.

<אפי רוזן: העניין הזה לא הסתייע.

<אפי רוזן: אני אומר לך שאחרי שיחה, צחי הוא מאגף מערכות מידע, אני שוחחתי אתמול עם מנהל אגף מערכות מידע, והם יודעים להעריך שהם יכולים לסיים את זה, צחי, תוך שלושה חודשים?

<יצחק גולדין: כן.

<אפי רוזן: תוך שלושה חודשים.

<אפי רוזן: לא את הכל.

<אפי רוזן: אנחנו ניתן קודם כל את (א)(5) ונלך על (א)(1), שזאת האוכלוסייה שבעיקר כרגע היא אוכלוסיית הליבה, ולאחר מכן נלך לעוד אוכלוסיות.

<אפי רוזן: אגב, אדוני, על תיירים לא דובר.

<אפי רוזן: תיירים לא יוכלו לקבל רישיון קבע.

<אפי רוזן: מי שבמעמד של תייר לא יוכל לקבל.

<אפי רוזן: דיברנו בעיקר על הסטודנטים, על אנשים שבאים לפה ללמוד, לשהות פה באמצעות אשרות שהייה שונות.

ישראל אייכלר: מה זה היה עם התיירים?

<אפי רוזן: על תיירים לא דיברנו.

<אפי רוזן: תיירים לא יכולים לקבל - - -

ישראל אייכלר: תיירים, אתה מדבר על מי שבא לשבוע ימים?

<אפי רוזן: עד שנה גם.

<אפי רוזן: כל עוד הוא במעמד של תייר ולא ביקש אשרה אחרת, אז הוא לא יקבל את זה.

ישראל אייכלר: הבנתי.

<אפי רוזן: גם אין לו אינטרס, אם הוא בא לעד שנה.

ישראל אייכלר: אהה, כי הוא יכול לנהוג עם הזר.

<אפי רוזן: עם הרישיון הזר שלו.

<אפי רוזן: עוד רציתי, אדוני, בעקבות שתי שיחות שגם קיימנו בינינו לצאת לדרך עם הצֶטָלֶה.

<אפי רוזן: בינתיים שהצטלה ייקח שנתיים, דיברנו על זה, ולא הפלסטיק, אבל זה הא בהא תליא – ברגע שהצטלה יוכל להיות שנתיים, אז הפלסטיק יהיה, אי אפשר להפריד ביניהם.

ישראל אייכלר: יש עוד סיבה שלא נסכים – כי אין דבר קבוע מזמני.

ישראל אייכלר: אם אנחנו נקבע את הצטלה הזה, אז המחשב יחכה עד שיהיה windows אני לא יודע מה.

<אפי רוזן: כן.

<אפי רוזן: אז אני יכול להצטער על זה שלא עמדנו בזמן, אבל אני מבטיח שזה ייצא לפועל.

<אפי רוזן: זהו, אדוני, אין לי תירוצים יותר מזה.

<אפי רוזן: אני מתחייב שזה יקרה.

ישראל אייכלר: שלושה חודשים, זה אומר?

<אפי רוזן: בסוף השנה זה יקרה.

<שלומית אבינח: דצמבר, 16'.

<אפי רוזן: כן.

ישראל אייכלר: זה נראה לי הרבה זמן.

ישראל אייכלר: אתם יכולים לקצר את הזמן?

ישראל אייכלר: אני יכול לעזור לכם.

ישראל אייכלר: יש לי חברים שמבינים קצת במחשב.

ישראל אייכלר: למה זה צריך לקחת יותר מחודש?

<יצחק גולדין: אני מאגף מערכות מידע.

<יצחק גולדין: קודם כל, העבודה נטו צריכה לקחת חודשיים ימים בסך הכל, כשעד עכשיו פשוט המשימה לא הוגדרה כמו שצריך ולא הוטלה על אנשי הפיתוח.

<יצחק גולדין: זאת אומרת, יש עניין בתהליך עבודה סדור שצריך להגדיר את הדרישות, אחרי זה צריך לבוא איתן למערכות מידע, צריך לפתח.

<יצחק גולדין: רק אתמול עוד ישבנו על הגדרת הדרישות, על סגירת פינות אחרונות של הדרישות, אז זה דבר אחד שעיכב את העניין.

<יצחק גולדין: נושא נוסף זה שלא הוקצו המשאבים.

<יצחק גולדין: זאת אומרת, עד היום אנשי הפיתוח בכלל לא התחילו לעבוד על הנושא הזה.

<יצחק גולדין: מה שנדרש כעת זה חודשיים עבודה נטו, זה הכל.

ישראל אייכלר: הם קיבלו משכורת אנשי אגף הפיתוח בחודשיים האלה?

<יצחק גולדין: הם קיבלו משכורת.

ישראל אייכלר: אז למה הם לא עשו את זה?

<יצחק גולדין: הם עסקו במשימות שתועדפו בעדיפות גדולה יותר.

ישראל אייכלר: מה זה עדיפות גדולה יותר מוועדת כנסת שמחליטה, מנהל שמתחייב?

<יצחק גולדין: הנהלת המשרד.

<יצחק גולדין: אני מייצג את עצמי.

<יצחק גולדין: אינני יודע מי מגדיר את המשימות.

<קריאה: השר.

ישראל אייכלר: השר עכשיו סגר את הרכבת שמונה ימים, בגלל שהוא צריך לבצע משימות.

ישראל אייכלר: הוא לא יכול להגיד לאגף הפיתוח לעשות משהו טכני, כמו כרטיס?

<שלומית אבינח: ביולי הוא אמר שעושים את זה.

ישראל אייכלר: והוא כתב לנו.

ישראל אייכלר: זה לא שהשר לא ידע.

ישראל אייכלר: מה שאמר פה המנהל היה מגובה על ידי השר.

<יצחק גולדין: אוקיי, אני מדבר ממה שידוע לי בסמכותי ובאחריותי.

<יצחק גולדין: מעבר לזה, אני לא קובע את תוכנית העבודה של האגף ואני גם לא - - -

ישראל אייכלר: איך אני אדע שעכשיו הם כן יקבלו את ההוראה?

<יצחק גולדין: איך אתה יודע?

<יצחק גולדין: אני יודע ממנהל האגף שזו המשימה שצריכה להיעשות כרגע.

<יצחק גולדין: אני לא יכול להבטיח, אם מחר יבואו ויטילו משימה אחרת, אז המשימה הזאת תידחה שוב.

<יצחק גולדין: אי אפשר לדעת את זה.

<יצחק גולדין: אכן, אי אפשר לדעת.

<יצחק גולדין: המשימות, לא אני קובע אותן, הן נקבעות בהנהלת המשרד.

ישראל אייכלר: תקשיבו, אומרת לי המנהלת – 'אל תסכים'.

ישראל אייכלר: זה לא רק שאני לא מסכים, אנחנו מייצגים פה ציבור, אנחנו יושבים פה בפניות הציבור, זה לא עסק של אבא שלי ולא ירושה של אמא שלי.

<יצחק גולדין: בוודאי, אבל זה - - -

ישראל אייכלר: ולכן אני חושב שזה חמור ביותר.

<יצחק גולדין: אז האנשים שצריכים להיות פה זה אולי מנכ"לית המשרד, או מי שקובע את תוכניות העבודה של האגף.

ישראל אייכלר: קבענו פגישה עם מנכ"לית המשרד, אבל איתה אני רוצה לדבר על האנשים שעומדים בתחנות בשמש ובגשם והיא לא שולחת אוטובוסים, לא על כרטיס פשוט, שאת זה אני יכול לסגור איתך ועם המנהל.

ישראל אייכלר: למה אנחנו צריכים להגיע למנכ"לית?

<יצחק גולדין: אין שום צורך להגיע.

<יצחק גולדין: מי שמכתיב, שוב אני אומר - - -

<שלומית אבינח: הוא הוזמן לדיון, ראש האגף, והוא אמר שהוא באיזה כנס מנמ"רים, והוא כתב – אני בכוונה מציינת לפרוטוקול – שאתה תהיה מוסמך ורשאי לתת את כל התשובות בשמו.

<יצחק גולדין: אוקיי, בסדר, אז התשובות בשמו שאני כרגע מסוגל לתת זה שזה מה שהוכתב בתוכנית העבודה לשנת 2016.

<יצחק גולדין: זה מה שהוכתב.

<יצחק גולדין: זה לא הוכתב שזה יהיה באוגוסט.

<יצחק גולדין: אני בפעם הראשונה ששמעתי שזה אמור להיות ב-1 לאוגוסט, לא ידעתי מאיפה זה, אני לא שמעתי על זה.

ישראל אייכלר: עכשיו אתה שומע את זה בפעם הראשונה?

<יצחק גולדין: לא, אני שמעתי את זה לפני חודש, או משהו כזה.

<שלומית אבינח: המכתב היה ביולי.

<יצחק גולדין: אבל זה לא הוכתב בתוכנית העבודה של אנשי הפיתוח של מערכות מידע.

<יצחק גולדין: היו משימות, והם עוסקים במשימות - - -

ישראל אייכלר: אתה יכול להכניס אותי לסוד העניין המקצועי – כמה שעות עבודה רצופות של ימים ולילות צריך לקחת בשביל לעדכן את הצעטלע הזה לכרטיס במחשב?

<יצחק גולדין: זה נושא לא פשוט.

<יצחק גולדין: ראשית, יש פה עניין של בדיקות רפואיות, שזה נושא שאתמול דנו בו, זה נושא מאוד מורכב שצריך להגדיר אותו, ואני הבנתי שגם התקנות לא סגורות בעניין הזה – שזה לא ברור לי אם אפשר ליישם את זה בלי תקנות, אבל הבנתי שגם התקנות עדיין לא סגורות.

ישראל אייכלר: מה זה קשור לטכנולוגיה?

ישראל אייכלר: אתה עוסק בטכנולוגיה?

<יצחק גולדין: כן, אבל לא ניתן לבצע משהו שלא מתוקן בתקנות.

<אפי רוזן: הרב, ככל שתמשיך לחקור, נהייה במערומינו עוד יותר.

<אפי רוזן: בוא נעצור.

<אפי רוזן: עשינו לא בסדר.

<אפי רוזן: אל תחפש.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה בסדר.

<אפי רוזן: יהיה בסדר.

<אפי רוזן: אני חושב שאחרי השיחה שלי אתמול עם צחי כבר יהיה בסדר.

<שלומית אבינח: כבר עברו שלושה חודשים.

<אפי רוזן: נכון יהיה בסדר אחרי השיחה אתמול, צחי?

<יצחק גולדין: בעזרת השם.

<אפי רוזן: יהיה בסדר.

<יצחק גולדין: בלי קשר לשיחה אתמול.

<שלומית אבינח: שלושה חודשים עברו.

<יצחק גולדין: בשיחה אתמול דווקא לא - - -

<אפי רוזן: יש מנכ"לית, וצריך להגיד שהמנכ"לית היא חדשה, זו לא היא שעסקה בזה קודם.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: היא תגיד לי – אני רוצה שלושה חודשים רק ללמוד את הנושא.

<אפי רוזן: לא, זה לא מתאים לה.

<אפי רוזן: זה לא מתאים.

ישראל אייכלר: אני לא מכיר אותה, אבל אני אומר.

<אפי רוזן: אני מכיר.

<יצחק גולדין: יש לנו פגישה עם המנכ"לית.

<אפי רוזן: זה בסדר עדיפות עבודה עכשיו כהנחיה של צור, זה בסדר עדיפות, זה נכנס לתנור.

<אפי רוזן: זהו.

ישראל אייכלר: אני מנסה ללחוץ, שאני אשמע לפחות שבתחילת אוקטובר, או משהו כזה - - -

<אפי רוזן: לא יקרה, אדוני.

<יצחק גולדין: תחילת אוקטובר זה מחר.

<אפי רוזן: במצב שאנחנו נמצאים בו – זה לא יקרה.

<אפי רוזן: זה יכול היה לקרות עד 1 לאוגוסט, אני מתעקש על זה, שבמשרד מתוקן זה היה צריך לקרות עד 1 באוגוסט, אבל לא עשינו את זה, אז אפשר להתנצל.

ישראל אייכלר: אבל מעכשיו?

<אפי רוזן: אני אומר לך שזה יקרה, אבל זה לא יכול לקחת שבועיים.

ישראל אייכלר: מינימום זה צריך לקחת חודש?

<אפי רוזן: זה לא ייקח חודש.

<אפי רוזן: אל תשכח, אדוני, חודש אוקטובר - - -

<שלומית אבינח: יש חגים באוקטובר.

ישראל אייכלר: יש חגים.

<אפי רוזן: שנהייה בריאים, אנחנו עובדים עשרה ימים.

ישראל אייכלר: עכשיו חזרנו מחופשה.

<אפי רוזן: אנחנו דואגים שיהיו לנו חופשות כל הזמן, ולכן זה למעשה באמת באמת חודש וחצי, נטו.

ישראל אייכלר: בסדר, חודש וחצי נעשה את זה.

ישראל אייכלר: נטו, אמרת.

<אפי רוזן: אין פחות מזה.

ישראל אייכלר: בקיצור, אז איזה תאריך אתם קובעים לנו?

<אפי רוזן: סוף השנה, אדוני.

ישראל אייכלר: ה-31 בדצמבר?

<אפי רוזן: אני מבטיח.

ישראל אייכלר: בעזרת השם.

<אפי רוזן: אבל אני אגבה גם הפעם את ההתחייבות שלי במכתב של המנכ"לית אליך, כי אחרת איך אני אבוא בפעם הבאה להסביר?

ישראל אייכלר: אז זהו, אז אני רוצה באמת מכתב מהמנכ"לית.

<אפי רוזן: לגמרי.

<שלומית אבינח: יש מכתב של השר.

<שלומית אבינח: הנה, המכתב של השר מיולי.

<שלומית אבינח: בבקשה, הנה, יש כאן מכתב של השר.

<אפי רוזן: יש גם פגישה עם המנכ"לית.

ישראל אייכלר: כן, יש פגישה עם המנכ"לית.

<אפי רוזן: שלומית, ביקשתי שגם זה יעלה שם בנושא הזה.

ישראל אייכלר: יש פגישה עם המנכ"לית, הרבה בעיות שיש שם שהיא עדיין לא מכירה, אבל נצטרך להתעסק גם בזה.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: אז בואו נסכם את זה, שעד סוף השנה יהיה הכרטיס הזה, ואני רוצה מאוד לארח אותך, מאוד נעים לנו בחברתך, אבל שלא נצטרך בנושא הזה.

<אפי רוזן: אל תדאג, לא חסרים לנו נושאים.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: אז הנושא הזה סגור?

<אפי רוזן: אני נשאר.

<שלומית אבינח: כן, צחי, אתם קשורים גם לנושא השני?

<אפי רוזן: צחי, אתה משוחרר.

<אפי רוזן: אני וענבל מאוד קשורים לנושא השני.

<יצחק גולדין: מצוין.

ישראל אייכלר: אבל נראה לך שתוכלו - - -

<יצחק גולדין: אני יכול להישאר, אם יש צורך.

ישראל אייכלר: לא, שתוכלו לעמוד במשימה?

<יצחק גולדין: אם לא תוטל משימה אחרת באופן מפתיע – אכן כן.

<יצחק גולדין: נדרשים חודשיים נטו.

<יצחק גולדין: אנחנו נמצאים היום ערב ראש השנה.

<יצחק גולדין: אנחנו חוזרים בנובמבר-דצמבר, זה לוח הזמנים שאנחנו מעריכים.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה להמשיך, כי המנהל יעץ לי, אבל אני רוצה לגלות לך סוד – יש עכשיו רכבת שצריך למחשב אותה מירושלים עד שער הגיא, הכל מחושמל, זה יוטל עליכם גם אולי, אני לא יודע, לבקר את החברה שרוצה לעשות את המחשוב, את החשמול, זה נקרא.

ישראל אייכלר: אז רק שזה לא ייכנס לפנינו, כי אז אני דוחה את זה לעוד שלוש שנים, אבל לא אמרתי כלום.

ישראל אייכלר: אני סוגר את הנושא הזה בהתחייבות, בעזרת השם, שעד ה-31 בדצמבר למספרם הכרטיס ייסגר.

ישראל אייכלר: אנחנו נעבור לנושא השני, ברשותכם – פניות ציבור בנושא הגבלה לרישיון נהיגה לחייבים בהוצאה לפועל.

ישראל אייכלר: יש לנו פה כמה פניות ציבור.

ישראל אייכלר: הנושא הזה כבר גם דנו פה, יש לי פה אפילו את הפרוטוקול.

<שלומית אבינח: יש גם את הפונה.

ישראל אייכלר: היות ויש לנו פה פונה, זכות ראשונים לפונה.

ישראל אייכלר: דב וולף, בבקשה.

ישראל אייכלר: קח את המיקרופון.

<דב וולף: צהריים טובים.

<דב וולף: שמי דב וולף ואני נוהג כמעט 40 שנה.

<דב וולף: ב-2010 קיבלתי מראש ההוצאה לפועל תמצית בקשה מלחדש רישיון נהיגה.

<דב וולף: במשך השנים חידוש רישיון הנהיגה היה אמור להתבצע ב-16.8.2016.

<דב וולף: לפני כשלושה חודשים קיבלתי מכתב ממשרד הרישוי שאני צריך לעשות בדיקת עיניים.

<דב וולף: אחרי גיל 40 צריכים לעשות בדיקת עיניים.

<דב וולף: בסדר, עשיתי, הכל תקין.

<דב וולף: לפני כחודש וחצי, לאחר שלא קיבלתי הודעה לחדש את רישיון הנהיגה, פניתי למשרד הרישוי.

<דב וולף: אומרים לי – 'אדוני, מ-2010 חילטו לך את הרישיון'.

<דב וולף: אמרתי – 'סליחה?

<דב וולף: לא קיבלתי שום מכתב'.

<דב וולף: המכתב היחידי שקיבלתי מההוצאה לפועל זה לחדש את רישיון הנהיגה.

<דב וולף: במידה שהייתי מקבל, כל הסיפור היה על 2,000 שקל, זה לא דו"חות, זה לא כלום, אני 40 שנה נוהג ברכב, ברוך השם, הדו"חות שלי כמעט נוטים לאפס.

<דב וולף: לא עשיתי פה שום דבר.

<דב וולף: יתרה מכך, ב-2013 נסעתי עם הרכב ביד אליהו ולא נתתי זכות קדימה במעבר חציה.

<דב וולף: תפס אותי שוטר, בדק לי את הרישיון, לקח את הרישיון, נכנס למסוף – הכל בסדר, תמשיך הלאה.

<דב וולף: קיבלתי 500 שקל קנס ב-2013.

<דב וולף: ועכשיו אני חודש ימים נשאר בבית, כי אין לי רישיון.

<דב וולף: אז למה?

<דב וולף: אם הייתי מקבל את זה, ברור לי שהייתי משלם בו ביום.

<דב וולף: אבל לא קיבלתי בכלל מכתב שחילטו לי.

<דב וולף: בדרך כלל, אם יורשה לי, אני יודע שאם מחלטים רישיון, אני מתכוון לא מהמשטרה, צריך להחזיר את הרישיון, כי אסור שזה יישאר אצלי.

<דב וולף: אם זה נכון הדבר.

<דב וולף: לא קיבלתי כזה מכתב בכלל.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, בכלל לא קיבלת את כל המכתבים?

<דב וולף: קיבלתי מכתב - - -

ישראל אייכלר: עברת דירה אולי?

<דב וולף: לא.

<דב וולף: אני גר שם 40 שנה, כמעט.

<דב וולף: יש לי מכתב של ההוצאה לפועל.

ישראל אייכלר: מה נהייה עם ה-2,000 שקל עצמם?

<דב וולף: שולם.

<דב וולף: הכל סגור כבר.

ישראל אייכלר: אהה, כבר כן שולם?

<דב וולף: כן, בטח ששולם.

<דב וולף: שילמתי אפילו יותר.

ישראל אייכלר: אז למה לא מחדשים לך?

<דב וולף: הם רוצים שאני אלמד עכשיו תיאוריה ולעשות טסט.

ישראל אייכלר: אהה, זאת הבעיה שדיברנו עליה עם המנכ"ל פה בדיון הקודם.

<דב וולף: הם טוענים שלא נהגתי שש שנים, ואני נהגתי כן, כי לא קיבלתי, לא היה לי כזה דבר.

ישראל אייכלר: כן, דובר על זה.

ישראל אייכלר: הגברת היועצת המשפטית, יש פה פגיעה בזכויות האדם ובזכות הבסיסית ביותר, בלי קשר לעניין של ההוצאה לפועל, בעצם העובדה שאדם שמנסיבות טכניות, לא משנה מה – הוא לא קיבל רישיון, ואז כשהוא הולך לקבל רישיון, המדינה דורשת ממנו שוב לעבור את כל המבחנים, בהנחה שהוא לא נהג.

ישראל אייכלר: פה מדובר באדם שמוכח שהוא נהג.

<דב וולף: 40 שנה.

ישראל אייכלר: הוא אפילו קיבל דו"ח תנועה.

ישראל אייכלר: צריך לתקן את זה.

ישראל אייכלר: אני לא יודע איך מתקנים את זה.

ישראל אייכלר: אולי נציע איזה משהו?

ישראל אייכלר: לא יכול להיות, שאם יש לי רישיון נהיגה ולא נהגתי עשר שנים – אני לא צריך לעבור עוד מבחן, ויש הרבה נהגים כאלה, שהרישיון בכיס, והם משלמים פעם בשנה, כדי שזה יהיה, והם לא נוהגים.

ישראל אייכלר: אבל אם לקחו לי את הרישיון, ואני אפילו כן נהגתי, כמו שהפונה אומר, הוא כן צריך לעבור.

ישראל אייכלר: וזו עוד הוצאה, ובפרט כשמדברים באנשים שחייבים, הם בדרך כלל אנשים לא עשירים, והם צריכים לעבור.

ישראל אייכלר: חייבים לתקן את זה.

ישראל אייכלר: אולי משרד התחבורה צריך לתקן את זה, לא?

<ורד קירו-זילברמן: יש איזשהן מחשבות על זה שלא צריך לשלם אגרות - - -

ישראל אייכלר: דובר בדיון הקודם.

<אפי רוזן: האגרות זה לטפל באקמול במשהו שצריך הקרנה.

<אפי רוזן: יש פה בעיה אמיתית, שאנחנו ישבנו אצל סגן היועץ המשפטי לממשלה, המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, אבי, לדעתי הוא עבר תפקיד בינתיים – כבר בחודש מרץ השנה ניתנו הנחיות לרשות האכיפה והגבייה.

<אפי רוזן: אדוני, צריך להגיד דבר אחד – מרגע שמר וולף, ואגב, פנייתך הגיעה אליי גם דרך הוועדה וגם דרך הלשכה של גפני, גם השבתי לכם, אנחנו כרשות רישוי צריכים לוודא שמי שנוסע בכבישי ישראל - - -

ישראל אייכלר: גם שרת המשפטים, נדמה לי, פנתה אליכם, לפי המכתב.

<אפי רוזן: אליי לא.

<אפי רוזן: כנראה שהיא פנתה מעליי.

<שלומית אבינח: לפונה השני.

ישראל אייכלר: אהה, זה לפונה השני.

<אפי רוזן: מבחינתי, מר וולף לא נהג חמש שנים.

<אפי רוזן: לא נהג.

<אפי רוזן: ועכשיו הוא נכנס תחת תקנה 172, שגם אותה אנחנו ריככנו.

<אפי רוזן: היא אומרת, שמי שלא נהג שנה – יעשה מבחן עיוני; מי שלא נהג שנתיים – יעשה טסט מעשי.

<אפי רוזן: אני, אדוני, פחות משלוש שנים משחרר את כולם, בסדר?

<אפי רוזן: זו החריגה שנתנו, כי באמת זה משא כבד האירוע הזה.

<אפי רוזן: אני רוצה לומר לך, אדוני, אני מטפל ב-400 פניות בחודש, 400 פניות שמגיעות אליי, בלי מאות הפניות שמגיעות לרשות הרישוי בארץ.

<אפי רוזן: זה פשוט גולם שקם על יוצרו, והכל נסוב סביב חזקת הידיעה.

<אפי רוזן: אתמול, אגב, הייתה לי שיחה קשה מאוד עם קרן מפרקליטות תל אביב.

<אפי רוזן: אגב, בתי המשפט פוסקים נגדנו כבר.

<אפי רוזן: בגללי המדינה משלמת אלפי שקלים הוצאות.

<אפי רוזן: אבל אני לא אמסמס את תקנה 172.

<אפי רוזן: צריך לעשות דבר אחד פשוט, כפי שהתבקשה רשות האכיפה והגבייה – הבעיה המרכזית, אדוני, שלפי החוק מרגע שנשלח דואר רגיל בדואר ישראל, מרגע שמלאו לו 14 יום, נחשב כאילו הוא התקבל בידו.

<אפי רוזן: אנחנו ביקשנו שבתום ששה חודשים ייצא דואר רשום לחייב, זה הכל.

<אפי רוזן: ואז אף חייב לא יכול להגיד – לא מצאתי, לא ידעתי.

<אפי רוזן: או לא נמסר, או לא התקבל, יש כאלה שחותמים שסירבו לקבל.

<אפי רוזן: כי הרי מה קורה פה?

<אפי רוזן: מרגע שאדם יודע, הוא כבר לא יכול להתעלם מההגבלה.

<אפי רוזן: פה טוען מר וולף שהוא לא יודע.

<אפי רוזן: עכשיו, הוא נראה אזרח ישר.

<אפי רוזן: אבל אני לא שלמה, לא יודע לעשות את המשפטים האלה של מי אומר אמת.

<אפי רוזן: אגב, יש עכשיו שעת כושר - - -

ישראל אייכלר: יש בסמכותך לעשות את זה, או שאתה צריך עם התקנה משהו?

<אפי רוזן: אני אגיד לך, אנחנו בשעת כושר.

<אפי רוזן: אני חושב שגם ברשות האכיפה כבר מתחילים להבין את זה, היועץ המשפטי לממשלה, אנחנו פנינו גם לאביחי, אני חושב שזו שעת כושר, כל הפרקליטים המחוזיים, בתי המשפט כבר קמו עלינו לכלותינו בעניין הזה, ואני חושב שצריך לשנות פה משהו מן היסוד.

ישראל אייכלר: סליחה, אבל אמרת כמה פעמים שבית המשפט נגדנו – במה?

<אפי רוזן: כי הוא לא מקבל את עמדת חזקת הידיעה של רשות האכיפה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, בית המשפט מכיר שכשאדם בא ואומר 'לא קיבלתי', וזה לא דואר רשום, אז - - -

<אפי רוזן: כן.

<אפי רוזן: עכשיו, אני רוצה להגיד לך עוד אבסורד, אדוני, יוצאים נשכרים הם האנשים שגרים במקומות מסוימים בארץ.

<אפי רוזן: למה?

<אפי רוזן: כי אנחנו בינינו יודעים, אתם כותבים לנו כל הזמן, ואגב, שנינו חסרי אונים, זה שתי רשויות שהן חסרות אונים, אין פה מאבק, אני מבין מדוע מטילים את ההגבלה על הרישיון, אדוני, לומר לך – רבע מיליון חייבים החזירו כספים בעקבות ההגבלה הזאת.

<אפי רוזן: זו הגבלה שעובדת.

<אפי רוזן: רק האדם צריך לדעת עליה.

<אפי רוזן: ראה, אדוני, אם אתה גר בתל אביב ונמסרה לך אזהרה, כמוה כאילו אתה יודע.

<אפי רוזן: אם אתה גר בשפרעם, בחורפיש או בכפר אחר – חזקת הידיעה לא קמה.

ישראל אייכלר: למה?

<אפי רוזן: כי יש איזו הבנה, נכון?

<אפי רוזן: אני לא טועה, שבמקומות שבהם דברי הדואר אינם מוסדרים באופן של מאה אחוז, זה נתפס כאילו אין חזקת ידיעה.

ישראל אייכלר: אם כך, זה בכל הארץ.

ישראל אייכלר: כתבי הדואר לא מוסדרים בשום מקום.

<אפי רוזן: טוב, זה כבר אירוע אחר, אדוני.

ישראל אייכלר: אבל המכתב אצלי אומר ב-10 באוקטובר.

<אפי רוזן: לא על האזהרות אני מדבר.

<אפי רוזן: לגבי תקנה 172, אני רוצה להגיד מדוע - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה לרשום בסיכום את מה שאתה אומר.

<אפי רוזן: אני רק רוצה להגיד מילה על התקנה.

ישראל אייכלר: שצריך לעשות שאחרי שישה חודשים - - -

<אפי רוזן: לא אני הנחיתי, אבי ליכט הנחה את רשות האכיפה במלאת שישה חודשים להוציא מכתב רשום.

ישראל אייכלר: דיברנו על זה?

<אפי רוזן: איפה ענת?

<אפי רוזן: ענת מכירה את זה, היא הייתה איתנו בדיון.

<שלומית אבינח: אפשר לקבל את זה?

<שלומית אבינח: אפשר לקבל את ההנחיה הזאת?

<אפי רוזן: יש מסמך סיכום, אפשר לקבל אותו.

<שלומית אבינח: לך רשום?

ישראל אייכלר: לא זה ולא זה.

<קריאה: זה הנחיה של אבי ליכט?

<אפי רוזן: אמר – 'נא נמקו לי מדוע אתם לא תוציאו תוך שישה חודשים מכתב רשום?

<אפי רוזן: '

<שלומית אבינח: אבל הוא לא אמר 'תוציאו'.

<אפי רוזן: נדמה לי שזה צו עשה – 'נא נמקו'.

<שלומית אבינח: אין הנחיה.

<גיא גולדפרב: רגע, שאלה – האם לא די בזה שההגבלה הוטלה שישה חודשים אחרי שהחייב קיבל, כולל האדון הפונה, מסירה אישית של אזהרה?

<גיא גולדפרב: עכשיו, אם אותו - - -

<אפי רוזן: מסירה אישית תופסת.

<גיא גולדפרב: חכה רגע.

<גיא גולדפרב: אם אותו פונה מכובד יודע שמתנהל נגדו תיק הוצאה לפועל והוא אינדיפרנטי לתוצאות, הוא עושה מה שהוא רוצה, הוא לא מתעניין - - -

<אפי רוזן: הוא פושע.

<גיא גולדפרב: מה הוא?

<אפי רוזן: הוא פושע.

<גיא גולדפרב: אז תגיד לו את זה.

<יצחק גולדין: לא, שים לב - - -

<אפי רוזן: לא, לא, לא, לא, לא.

<גיא גולדפרב: זה מה שהוא.

<גיא גולדפרב: הוא קיבל, שוב פעם אני מסביר, זה נורא פשוט, הוטלה - - -

<דב וולף: מה קיבלתי?

<גיא גולדפרב: תן לי רגע לדבר.

<דב וולף: סליחה, סליחה.

<אפי רוזן: לא, אני לא עסקתי במר וולף.

<אפי רוזן: הוא קיבל ממני תשובה, דרך אגב, שלילית.

<גיא גולדפרב: שנייה אחת.

<גיא גולדפרב: על הפונה הנכבד הוטלה הגבלה, מכאן שהוא קיבל מסירה מלאה של ההגבלה.

<אפי רוזן: לגמרי.

<גיא גולדפרב: רק רגע.

<ורד קירו-זילברמן: אזהרה – כן.

<גיא גולדפרב: אם מאותו רגע - - -

<אפי רוזן: כן, אבל אני לומד מכם, שהאזהרה היא לא אותו דבר.

<ורד קירו-זילברמן: נכון.

<ורד קירו-זילברמן: אזהרה והודאה אלו שני דברים שונים.

<גיא גולדפרב: ידידי הנכבד, אם מאותו רגע האזרח אומר – אני מבין שיש נגדי תיק הוצאה לפועל, שבמסגרתו אפשר וינקטו נגדי הליכים, אבל אותי לא מעניין, אני בת יענה.

<אפי רוזן: איך האזרח אומר את זה?

<גיא גולדפרב: אם הוא לא פונה לתיק, ואם הוא לא מתעניין, ואם הוא לא שואל - - -

<אפי רוזן: אבל אני מסביר לך - - -

<ורד קירו-זילברמן: אבל מה זה קשור?

<גיא גולדפרב: מה זאת אומרת?

<אפי רוזן: בוא תשמע, אני לא משפטן, משפטנים מלומדים טענו שאזהרה במסירה מלאה לא כמוה כידיעה.

<ורד קירו-זילברמן: זה לא חייב שמשתמט.

<גיא גולדפרב: סליחה?

<ורד קירו-זילברמן: החלטת שהוא חייב שמשתמט מתשלום.

<גיא גולדפרב: אכן.

<גיא גולדפרב: הוא חייב להיות משתמט מתשלום בהגדרה - - -

<ורד קירו-זילברמן: לא נכון.

<גיא גולדפרב: שהרי אחרת לא הייתה מוטלת עליו ההגבלה.

<ורד קירו-זילברמן: יופי.

<ורד קירו-זילברמן: זה דבר ראשון - - -

<גיא גולדפרב: הוא משתמט לכל דבר ועניין.

<ורד קירו-זילברמן: זה דבר ראשון, אבל יש - - -

<גיא גולדפרב: הוא משתמט מאוד נחמד, שפונה לכנסת, אבל עדיין משתמט.

<ורד קירו-זילברמן: רגע.

<ורד קירו-זילברמן: יש - - -

ישראל אייכלר: למה לשכת עורכי הדין שולחת מישהו שממונה על פניות הציבור ומדבר ככה על אנשים?

<גיא גולדפרב: אני לא ממונה על פניות הציבור, כבודו.

ישראל אייכלר: כך כתוב פה, עורך דין גיא גולדפרב, תחום פניות הציבור.

<גיא גולדפרב: לא, לא, יושב ראש משותף של פורום ההוצאה לפועל.

ישראל אייכלר: אהה, לא פניות הציבור.

ישראל אייכלר: התפלאתי.

ישראל אייכלר: כי האנשים שעוסקים בפניות הציבור יודעים שאנשים בחזקת זכאי כל זמן שהם לא מורשעים.

ישראל אייכלר: אדם שבא ואומר – 'לא קיבלתי', אז הוא לא קיבל.

<גיא גולדפרב: לא, כבודו, אני לא מתווכח עם הטענה שהוא לא קיבל, אני אומר שהוא קיבל בהכרח מסירת אזהרה.

<גיא גולדפרב: עד כאן.

ישראל אייכלר: מה זה נקרא?

<גיא גולדפרב: כי אחרת לא הייתה מוטלת ההגבלה.

<אפי רוזן: אין מחלוקת כמעט, כי הרי בית משפט לא רואה בזה חזקת ידיעה.

ישראל אייכלר: מה זה אזהרה?

ישראל אייכלר: תסביר לי היועצת המשפטית מה זה.

<אפי רוזן: 'ראה עומדים להיפתח נגדך הליכים'.

ישראל אייכלר: בדואר רשום?

<ורד קירו-זילברמן: אזהרה צריכה להתבצע בהמצאה מלאה כפי שהיא מוגדרת בתקנות סדר הדין האזרחי.

<ורד קירו-זילברמן: אזהרה היא ההליך למעשה שפותח ומודיע לחייב שנפתח נגדו תיק הוצאה לפועל.

<אפי רוזן: אלא שלא מופיעות שם ההגבלות.

<ורד קירו-זילברמן: יפה.

<אפי רוזן: ולכן זה לא חזקת ידיעה.

<גיא גולדפרב: לא.

<אפי רוזן: אתה טועה.

<אפי רוזן: תבדוק אותי.

<ורד קירו-זילברמן: אנחנו מדברים פה על הגבלות על רישיון, שזה הליך אחר שנעשה אחר כך, בשלבים יותר מאוחרים החייב ייחשב כחייב שמתחמק מתשלום, לפי החוק.

ישראל אייכלר: אבל הוא קיבל את זה או לא קיבל את זה?

<ורד קירו-זילברמן: הוא קיבל את האזהרה.

ישראל אייכלר: בדואר רשום?

<ורד קירו-זילברמן: הוא קיבל את האזהרה, הוא יודע שיש נגדו תיק הוצאה לפועל.

ישראל אייכלר: אבל לא מפורט שם שייקחו את הרישיון?

<ורד קירו-זילברמן: לא.

<ורד קירו-זילברמן: לא בהכרח הוא יודע שהוטלו עליו הגבלות אלו ואחרות.

<ורד קירו-זילברמן: זה הכל.

<גיא גולדפרב: ורד, הוא יודע שאם הוא לא ייגש ללשכה הקרובה למקום מגוריו ויקיים חקירת יכולת או ישלם את צו החיוב - - -

<ורד קירו-זילברמן: נכון, הוא ייחשב כחייב שמשתמט.

<גיא גולדפרב: והוא יודע שאו-אז ינקטו נגדו הליכים מבצעיים.

<ורד קירו-זילברמן: יכול להיות.

<ורד קירו-זילברמן: אבל אתה יודע, כשאתה מגיע בפועל לבתי המשפט, להוצאה לפועל, ואתה רואה את החייבים, אנשים לפעמים לא מבינים אפילו את המשמעות של מה אזהרה או לא אזהרה.

<ורד קירו-זילברמן: ויותר מזה, אתה אומר חזקת ידיעה, ופה יש לך פסיקות של בתי משפט שבאות ואומרות - - -

<אפי רוזן: פוסקים נגדנו כל הזמן.

<ורד קירו-זילברמן: שבאות ואומרות שיש פה כשל מערכתי.

<גיא גולדפרב: כי ברגע שעשו קישור בין ההגבלה להימנע מלהחזיק, כמו שאומר החוק, רישיון נהיגה, לבין כל הסנקציות של משרד התחבורה בעניין תיאוריה חוזרת ומבחן מעשי חוזר, פה יש בעיה אחרת, אבל היא לא בעיה שנוגעת לנו.

<ורד קירו-זילברמן: לא, לא, היא כן נוגעת.

<ורד קירו-זילברמן: זה הכל שלוב, לטעמי.

<ורד קירו-זילברמן: הכל שלוב.

<אפי רוזן: מי זה 'לנו'?

<אפי רוזן: את מי אתה מייצג?

<גיא גולדפרב: לשכת עורכי הדין.

<אפי רוזן: מה זה קשור אליכם?

<אפי רוזן: איך זה קשור אליכם?

<ורד קירו-זילברמן: הם מבקשים את הטלת ההגבלות.

<גיא גולדפרב: אמרתי – זה לא נוגע אלינו.

<אפי רוזן: אני לא נגד הטלת ההגבלות.

<אפי רוזן: אני לא עסוק בהטלת ההגבלות.

<אפי רוזן: זאת מדינת חוק, אם אדם משתמט מלשלם, אגב, שישלם.

<גיא גולדפרב: בדיוק.

<גיא גולדפרב: בדיוק.

<אפי רוזן: אלא שיידע מה ההגבלה, ושיידע אותה בדואר רשום, כי דואר רשום הוא בחזקת ידיעה.

<אפי רוזן: זה כל מה שביקשתי.

<אפי רוזן: אני לא בא עכשיו להוציא אנשים חייבים – זכאים.

<דב וולף: אמת.

<דב וולף: אז ידעתי, וזה מה שעשיתי – שילמתי.

<דב וולף: אני חושב שזה הזמן - - -

<גיא גולדפרב: רגע, אדוני, לעניינך ייאמר – אין מחלוקת באשר לחזקת הידיעה שלך, ואני השבתי גם לך, אדוני, וגם לחבר הכנסת גפני, שלפי תקנה 172 אתה חייב במבחנים.

<גיא גולדפרב: אבל העניין הוא לא רק אתה, יש 800 אלף אנשים במדינת ישראל שמוטלות עליהם הגבלות, ורבים מהם מגיעים לפתחנו.

ישראל אייכלר: אבל יש בזה עוול.

ישראל אייכלר: ביקשתם בדיון הקודם שלא יצטרכו לעשות עוד פעם טסט ומבחן במקרים כאלה, ואני לא יודע למה אתה עומד על זה שזה חייב להיות.

ישראל אייכלר: אולי זה חוק, אז צריך לשנות אותו.

<גיא גולדפרב: אני עומד על התקנה.

<גיא גולדפרב: זאת תקנה.

<גיא גולדפרב: אני אינני עומד על דבר שהוא לא חוק.

ישראל אייכלר: אדם שנהג בפועל – מה הקשר בין זה שהוא חייב או לא חייב?

ישראל אייכלר: הוא שילם את חובו, הוא ניגש, מקבל את הרישיון שלו.

ישראל אייכלר: למה הוא צריך לעשות - - -

<גיא גולדפרב: אין בעיה.

<גיא גולדפרב: אם הוא שילם את חובו - - -

<דב וולף: שילמתי.

ישראל אייכלר: הוא אומר לך שהוא שילם.

<גיא גולדפרב: אם הוא שילם את חובו, החוק – מה אומר?

<גיא גולדפרב: שילמת את חובך, אנחנו הקלנו שלוש שנים, החוק אומר – שילמת תוך שנה?

<גיא גולדפרב: לא קרה כלום.

<גיא גולדפרב: שילמת בין שנה לשנתיים?

<גיא גולדפרב: תעשה רק תיאוריה.

<גיא גולדפרב: שילמת אחרי שנתיים?

<גיא גולדפרב: תעשה גם טסט.

<גיא גולדפרב: אנחנו אמרנו – לא צריך.

<גיא גולדפרב: שלוש שנים, גם תיאוריה גם טסט – מוותרים.

<גיא גולדפרב: אבל אדוני, תקנה 172 לא נועדה רק לאנשים שהם מה שנקרא משתמטי תשלום, היא נועדה גם לכאלו שלא נוהגים מסיבות אחרות.

ישראל אייכלר: פה מדובר באדם שלא קיבל את המכתבים.

ישראל אייכלר: אני רוצה עכשיו לעבור לעורכת דין שמרית רגב-שרייבר, ולציין קודם שהיא כתבה לנו מכתב, ובו היא כותבת – "הורה רשם ההוצאה לפועל להטיל עליך הגבלת רישיון נהיגה" – את מצטטת מההודעה.

<שמרית רגב-שרייבר: זאת הודעת האס.

<שמרית רגב-שרייבר: אמ.אס.

ישראל אייכלר: "יובהר כי אם לא תסדיר את החוב או אם לא תפעל לביטול ההגבלה, וההגבלה תישאר בתוקפה למשך תקופה של שנה, אתה עשוי להידרש למבחן נהיגה, טסט ותיאוריה כתנאי לחידוש רישיונך".

ישראל אייכלר: זה כתוב.

<שמרית רגב-שרייבר: מיוני התחלנו לשלוח.

ישראל אייכלר: זה כתוב.

<ורד קירו-זילברמן: אבל זה חייבים חדשים.

ישראל אייכלר: אז הוא לא קיבל את זה, כי זה כבר היה מזמן?

<אפי רוזן: זה לחייבים חדשים אבל.

<שמרית רגב-שרייבר: זה לחייבים מהשנים 2015-2016.

ישראל אייכלר: אז את מגיבה עכשיו בשם הרשות?

<שמרית רגב-שרייבר: כן.

<שמרית רגב-שרייבר: שלחתי את התייחסות הרשות.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה כמה דברים – א', את עצם העניין שזה נוגע לפונה שלא נמצא פה, אדם שמתפרנס מנהיגה, נהג מונית.

<שלומית אבינח: לא להגיד את השם שלו לפרוטוקול, הוא מבקש.

ישראל אייכלר: לא נגיד את השם.

ישראל אייכלר: אדם שמתפרנס מזה.

<קריאה: יש בתקנות שם, לא?

ישראל אייכלר: מופיע בתקנות נוסח מאוד לא ברור.

<גיא גולדפרב: לא, לא מופיע בתקנות.

ישראל אייכלר: תגיד לי מה כתוב שם.

<ורד קירו-זילברמן: זה מופיע בחוק ההוצאה לפועל, אם אני לא טועה, שנותן לרשם שיקול דעת.

<גיא גולדפרב: נכון.

<ורד קירו-זילברמן: שאומר, שאם הוא תלוי בזה לפרנסתו - - -

<שירן ברזילי גלוטר: לא, אין שם שיקול דעת אפילו.

<שירן ברזילי גלוטר: אם הוא שוכנע שזה הדבר, אז לא יוטל.

<ורד קירו-זילברמן: אוקיי.

<ורד קירו-זילברמן: בסדר.

<ורד קירו-זילברמן: אני לא זוכרת בדיוק את הסעיף, אבל יש שם כמה סייגים.

ישראל אייכלר: אז אנחנו דיברנו על זה, שצריך שזה יהיה ברור ומוגדר, ויש לנו עכשיו מקרה של נהג מונית, שזאת פרנסתו, שממש באמת אין לו ממה לשלם, אין לו בית, אין לו דירה, אדם חרב, שהאינטרס היחיד של הנושים ושל הציבור זה שהוא כן יהיה נהג, וכן יתפרנס, וכן ישלם.

ישראל אייכלר: יש לו שלושה תיקים, אני חושב, ובשניים הוא כבר התחיל לשלם תשלומים, כפי שקבע לו רשם ההוצאה לפועל.

ישראל אייכלר: תיק אחד, אני מבין, עדיין לא כל כך ברור.

ישראל אייכלר: הוא לא פה, אז אני צריך לייצג אותו.

ישראל אייכלר: במקרה כזה אני הייתי רוצה שיאפשרו לו לנהוג ולשלם את חובו.

ישראל אייכלר: זה דבר אחד.

ישראל אייכלר: דבר שני, אני רוצה שיהיה ברור, שאדם שנהג, אתה אומר שלוש שנים זה מספיק, אני חושב שצריך לנתק את הקשר בין המבחנים והטסטים לבין תשלום החוב.

ישראל אייכלר: גם לשכת עורכי הדין, שרוצה שתישאר המגבלה הזאת כדי שאנשים ישלמו, אבל אדם ששילם, מרגע זה אין שום סיבה שנטיל עליו עוד הגבלות, כמו טסט ודברים כאלה, שזו הוצאה גדולה מאוד לאנשים שאין להם.

ישראל אייכלר: זה הדבר השני שאני רוצה את התייחסותך.

ישראל אייכלר: ומה הדבר השלישי שדיברנו?

<שלומית אבינח: דואר רשום.

ישראל אייכלר: הדואר הרשום.

ישראל אייכלר: אנחנו רוצים שלא יקרה מה שבתי המשפט עכשיו מכירים בזה, ואני מאוד שמח, אם יש דבר שבתי המשפט עושים ואני שמח על זה, אז אני שמח להיות שמח על דברים שבתי המשפט אומרים, שאדם שלא קיבל בדואר רשום יכול לטעון טענת – לא קיבלתי.

ישראל אייכלר: ואם רוצים אחרי כך וכך חודשים, כמו שאמר מנהל רשות הרישוי, אחרי שישה חודשים, צריך לשלוח לו הודעה בדואר רשום.

ישראל אייכלר: אני לא אומר מסירה ביד, אבל לפחות דואר רשום, שהוא עלול להיענש בכך וכך דברים.

ישראל אייכלר: את יכולה להתייחס לשלושת הדברים?

<דב וולף: אני רוצה להבהיר רק דבר אחד, סליחה, אפשר להבהיר דבר אחד?

ישראל אייכלר: הערת ביניים?

ישראל אייכלר: כן.

<דב וולף: הערת ביניים.

<דב וולף: א', היות ואני מנהל אזור בחברת מנורה, עיקר פרנסתי היא כל היום בכביש.

<דב וולף: זה א'.

<דב וולף: ב', ההתייחסות של המשטרה לא נאמרה פה, שב-2013 קיבלתי קנס, ולמרות שנבדק רישיון הנהיגה, רישיון הנהיגה היה בסדר, קיבלתי אותו בחזרה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, שכאילו זה רק - - -

<דב וולף: כאילו לא קיבלו את זה.

<דב וולף: אני לא מבין.

<דב וולף: הנה, תחילת 14'.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: בבקשה, עורכת הדין שמרית רגב-שרייבר.

<שמרית רגב-שרייבר: כפי שציינתי בהתייחסות ששלחתי לוועדה, קיימת הפרדה, הרשות מטילה הגבלות ומשרד התחבורה מחליט כפי שהוא מחליט לפי תקנות שהוא כפוף להן.

<שמרית רגב-שרייבר: יש הפרדה.

<שמרית רגב-שרייבר: ההפרדה הזאת קיימת.

<שמרית רגב-שרייבר: אנחנו לא אותה מערכת.

<שמרית רגב-שרייבר: זה לעניין הזה.

<שמרית רגב-שרייבר: הסמכות לחיוב במבחני נהיגה היא של משרד התחבורה, לא של רשות האכיפה והגבייה.

<שמרית רגב-שרייבר: זה דבר ראשון.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, משרד התחבורה יכול להחליט מחר שלא עושים את המבחנים, ואתם לא תתנגדו.

<שמרית רגב-שרייבר: סמכות של משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: אז אולי נכתוב בסיכום, שאנחנו מבקשים ממשרד התחבורה - - -

<אפי רוזן: לא יקרה.

<אפי רוזן: פה רפובליקת - - -

ישראל אייכלר: אז אני אתווכח עם משרד התחבורה, מה אני אעשה?

<אפי רוזן: אדוני, פה רפובליקת בננות, פה רשות אחת מוכנה לשחוק חקיקה של רשות שנייה, כדי לא לעשות דבר פשוט, שטענו אצל היועמ"ש שהוא עולה קצת כסף וכוח אדם.

ישראל אייכלר: מה למשל?

<אפי רוזן: הדואר הרשום.

<אפי רוזן: אני אומר לכם, תסתכלו לי בעיניים, אנחנו היום עובדים כמו חמורים פי ארבע ועולה לנו הרבה יותר יקר בבתי המשפט התירוץ הזה של המכתב הרשום.

<שמרית רגב-שרייבר: אפי, אני הבנתי שאבי ליכט ביקש שנבדוק את העניין הזה.

<אפי רוזן: אבי ליכט אמר כך - - -

<שמרית רגב-שרייבר: אין עדיין הנחיה.

<שמרית רגב-שרייבר: אין עדיין הנחייה.

<אפי רוזן: לא, לא, לא.

<שמרית רגב-שרייבר: אז אין שום בעיה לבדוק את העניין הזה.

<אפי רוזן: אבי ליכט אמר ככה – 'נא תנמק לי רשות האכיפה מדוע לא תבצע זאת בדואר רשום'.

<אפי רוזן: אנחנו כולנו מחכים להנמקה, וחבל שמלי לא פה.

<אפי רוזן: אנחנו ממתינים שבעה חודשים להנמקה הזאת.

<אפי רוזן: על זה אנחנו הולכים לאביחי בחודש הבא, כולם יחד.

<אפי רוזן: שם אפשר לתרץ פחות מאשר פה בוועדה.

<אפי רוזן: כי שם זה משפטנים.

<אפי רוזן: מי אני בכלל?

<אפי רוזן: עפר לרגליכם.

<אפי רוזן: אני לא משפטן.

<אפי רוזן: אבל אתם מבקשים למעשה, כדי לממש את גחמתכם, לא שלכם, של המדינה, אתם מבקשים ממני לרמוס ברגל גסה תקנה, שהיא לא נועדה רק לאנשים כמותו.

<אפי רוזן: תקנה 172 נועדה שאם באמת מחר אדם לא נהג שלוש שנים, אני לא רוצה שהוא יעלה לכביש ויהרוג את הבן שלי.

<ורד קירו-זילברמן: סליחה, אפי, אולי הפיתרון הוא במקום אחר.

<שמרית רגב-שרייבר: איפה נשמע מרשות האכיפה והגבייה - - -

<אפי רוזן: לא, כי את אומרת – אנחנו אין לנו בעיה שאתם תוותרו על התקנה.

<אפי רוזן: שר התחבורה ישנה את התקנות.

<ורד קירו-זילברמן: יכול להיות שהפיתרון הוא במשטרה, באכיפה, אני לא יודעת.

<אפי רוזן: אני אומר – ששר האוצר ישנה את התקנות, שהחשכ"ל ישנה את התקנות, ותורידו את ההגבלה על רישיון הנהיגה.

<אפי רוזן: מספיק איסור יציאה לחו"ל, הגבלה על כרטיס אשראי, הגבלה על חשבון בנק.

<קריאה: למה?

<קריאה: זו הגבלה חשובה.

<אפי רוזן: ואני אגיד לך רק מילה אחת – כשאני שומע אותך פה, אני אומר לך את האמת, פה זו ועדה לזכויות הציבור, לא בגנות הציבור.

<אפי רוזן: אנשים שאתה קורא להם חייבים, הם מגיעים אליי, זה אנשים לעתים שפרנסתם לא משגת, חייבים לפעמים מעות בודדות לכל מיני ארגונים שזה הלך ותפח.

<אפי רוזן: לא כולם רמאים במדינה.

<אפי רוזן: זאת מדינה עם מיליון מסכנים, שעובדים כמו כלבים ולא יכולים לשלם.

<אפי רוזן: ואני אחרי זה, תחת תקנה, כי אני לא פורע חוק, לא יכול לשחרר מישהו שהוא שש שנים תחת הגבלה.

<אפי רוזן: לא יכול, חברים.

<ורד קירו-זילברמן: אז אולי הפיתרון הוא במקום אחר, אפי.

<אפי רוזן: אגב, ואם יחליט שר התחבורה לבטל את התקנה, נעשה כל מה שאומר שר התחבורה.

ישראל אייכלר: לא, לא, אבל אמרת עכשיו דברי טעם לגבי הסכנה שמישהו יעלה על הכביש שהוא באמת לא נהג.

ישראל אייכלר: אז אפשר לעשות את זה, שאם הוא יוכיח שהוא נהג בתקופה הזאת, אז אתה לא תהיה חייב - - -

<ורד קירו-זילברמן: אבל אז זה בניגוד לחוק.

<אפי רוזן: הוא עבריין.

ישראל אייכלר: אז הוא עבריין.

<אפי רוזן: אדוני, הוא מראה לי שהוא עבריין.

<ורד קירו-זילברמן: צריך פשוט לאכוף את החוק הזה, זה הכל.

ישראל אייכלר: בקיצור, צבת בצבת עשויה.

ישראל אייכלר: אני חייב קצת להוריד את האווירה, אז אני חייב לומר משהו לאפי – היה פעם מישהו בסדר גודל כמוני-כמוך, שאמר בתפילה 'ונפשי כעפר לכל תהיה', ומישהו הזיז אותו בטעות, אז הוא אומר – 'איפה אתה הולך?

ישראל אייכלר: ' הוא אומר – 'הרגע אמרת ונפשי כעפר לכל תהיה', מה אתה כל כך?

ישראל אייכלר: אז הוא אומר – 'אני עפר, אבל אתה אל תדרוך עליי'.

ישראל אייכלר: זהו.

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו חוזרים לדיון.

ישראל אייכלר: בבקשה, מה השם?

<שירן ברזילי גלוטר: אני שירן ממשרד המשפטים, מחלקת ייעוץ וחקיקה, מהמחלקה של אבי ליכט.

<שירן ברזילי גלוטר: לא נכחתי בדיון כי הייתי בחופשת לידה, אבל יש לי את הסיכום מול העיניים.

<אפי רוזן: דרור היה שם גם.

<שירן ברזילי גלוטר: דרור היה שם, זה נכון.

<שירן ברזילי גלוטר: הסוגיה הזו היא סוגיה שאנחנו מכירים, וכמו שאתה רואה, זו נקודה רגישה אצל כולנו.

<שירן ברזילי גלוטר: מה שנאמר פה, שאלה שתי רשויות שהן מוגבלות, וכל אחת מאוד מאוד רוצה ורואה את תחום המומחיות שלה – זה בדיוק זה.

<שירן ברזילי גלוטר: מה שסוכם בדיון אצל אבי ליכט זה שבאמת הרשות תיבחן מדוע היא לא שולחת בדואר רשום, וינסו לבחון איזשהו פיתרון מחשובי.

<שירן ברזילי גלוטר: קיבלנו תשובה מרשות האכיפה והגבייה, שאחרי שהם בדקו את הנושא עם הגורמים המקצועיים שלהם והמחשובים שלהם, הם חושבים שדואר רשום זה לא הפיתרון הנכון, מאחר והעניין הזה נבחן גם כשנעשה התיקון הזה מלכתחילה והגיעו למסקנה שממילא כשנשלח דואר רשום, החייב לא הולך לקחת אותו.

<שירן ברזילי גלוטר: עכשיו, אנחנו יודעים שזה עדיין לא סוף פסוק.

<שירן ברזילי גלוטר: זאת אומרת, זה עניין שאנחנו עדיין מנסים לחפש אותו.

<שירן ברזילי גלוטר: אני הבנתי שרשות האכיפה והגבייה ומשרד התחבורה ישבו על איזשהו טופס מיוחד.

<אפי רוזן: כן, יש לנו אותו.

<שמרית רגב-שרייבר: כן, מצאנו פיתרון.

<אפי רוזן: הוא שאמרתי, שהחיסכון הזה בכוח אדם ובכסף עולה לנו הון תועפות.

<אפי רוזן: אני הפקתי עכשיו 30 אלף טפסים, הם הפיקו 30 אלף טפסים, פתחנו אתר אינטרנט, אצלם יושבות שתי עורכות דין - - -

<שמרית רגב-שרייבר: אבל הוא יודע על זה, אפי?

<שמרית רגב-שרייבר: הוא יודע על הפיתרון הזה?

<אפי רוזן: רגע, שני עורכי דין יושבים, כל היום כותבים לי חוות דעת.

<שירן ברזילי גלוטר: רגע, אבל א', בוא נסביר - - -

<שמרית רגב-שרייבר: אפי, בוא נסביר את הפיתרון.

<אפי רוזן: זה לא פיתרון.

<שמרית רגב-שרייבר: זמני.

<אפי רוזן: הוא לא זמני גם.

<ורד קירו-זילברמן: הוא לא זמני, הוא כבר מעל חצי שנה.

<שירן ברזילי גלוטר: אני רק רוצה להבהיר, מה שחשוב לי - - -

<אפי רוזן: תקשיבי, זה לא פיתרון, זה להוציא את המרצע מן השק.

ישראל אייכלר: אני לא קלטתי למה קשה לשלוח דואר רשום.

<שמרית רגב-שרייבר: תסבירי את הפיתרון עם הטופס.

<שמרית רגב-שרייבר: צריך להסביר.

<שירן ברזילי גלוטר: אני פחות מכירה את טופס העבודה שלכם.

<שירן ברזילי גלוטר: אתם יכולים להסביר את זה הרבה יותר טוב ממני.

<שמרית רגב-שרייבר: בסדר.

ישראל אייכלר: אבל למה קשה לשלוח דואר רשום?

ישראל אייכלר: מחשבים - - -

<שירן ברזילי גלוטר: קודם כל, אני מניחה, שוב, אני לא רשות האכיפה והגבייה, וממה שאני הבנתי יש פה גם עניין של עלויות וגם יש טענה שזה לא באמת ייעל את רמת הידיעה של החייבים, כי מלכתחילה ועדת החוקה, כשדנה בתיקון הזה והחליטה שההתראה תישלח בדואר רגיל, היא פסלה את הרעיון של שליחה בדואר רשום, כי היא הבינה שהרבה מהחייבים לא הולכים לקחת את הדואר הרשום.

ישראל אייכלר: ומה עם האחרים שכן הולכים?

<ורד קירו-זילברמן: מה עם אישור מסירה?

ישראל אייכלר: אישור מסירה זה באמת יקר, לא?

<ורד קירו-זילברמן: אפשר לחשוב כמה.

ישראל אייכלר: אני לא יודע.

ישראל אייכלר: כמה זה אישור מסירה?

<שירן ברזילי גלוטר: לדעתי, 22 שקלים.

<שירן ברזילי גלוטר: אני לא סגורה על זה.

<שירן ברזילי גלוטר: אבל צריך לזכור - - -

<אפי רוזן: אדוני, דואר שליחים אפשר ב-15 שקלים.

<אפי רוזן: יש לחשכ"ל חוזה עם הדואר.

<אפי רוזן: אני אגיד לך רק, אדוני, לפני שבועיים בבית משפט בנצרת קיבלנו 7,500 שקל הוצאות.

<אפי רוזן: יכולנו לשלוח לאלף חייבים.

<שירן ברזילי גלוטר: שנייה, אני לא מתווכחת איתך, אנחנו באותה סירה, אנחנו יודעים שזאת בעיה.

<שירן ברזילי גלוטר: יש פתרונות ביניים, אנחנו יודעים שאלה פתרונות ביניים.

<שלומית אבינח: זה מפברואר.

<שירן ברזילי גלוטר: אנחנו יודעים, זה על השולחן שלנו.

<שירן ברזילי גלוטר: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים - - -

<אפי רוזן: לכן אמרתי לאדוני שזה במומנטום עכשיו.

<שירן ברזילי גלוטר: כפי שאתה רואה, אדוני, דברים - - -

ישראל אייכלר: מה זה פיתרון ביניים?

<אפי רוזן: זה הגיע כבר לשיא הרתיחה, אנחנו חייבים לפתור את זה.

<אפי רוזן: זה go-no go.

<אפי רוזן: אי אפשר להמשיך ככה.

<שירן ברזילי גלוטר: אני חושבת שהמקום לעשות את זה, זה בבית בממשלה, ולא כדאי שנעשה את זה כאן.

<אפי רוזן: לגמרי.

<אפי רוזן: בואו נעשה.

<שירן ברזילי גלוטר: לכן אני חושבת שזה המקום כאן לבוא ולהגיד - - -

ישראל אייכלר: גורמים זרים כמו הכנסת שיתערבו בין המשפטנים זה דבר - - -

<שירן ברזילי גלוטר: לא, חלילה, לא אמרתי גורמים זרים.

<שירן ברזילי גלוטר: אבל אני אומרת, אני חושבת שנכון - - -

ישראל אייכלר: עזוב.

ישראל אייכלר: פה אתם נפגשים עם הציבור.

<שירן ברזילי גלוטר: אני חושבת שנכון פה לבוא ולהגיד שהנה, נעשתה עבודה, זה נמצא על שולחן העבודה בחצי השנה האחרונה, אנחנו עוד בוחנים את זה.

ישראל אייכלר: כמה זמן צריך לבחון דבר כזה?

<שירן ברזילי גלוטר: אני לא יודעת להעריך, אדוני, אפי, פה אומר שבחודש הבא יש דיון.

<שירן ברזילי גלוטר: אני לא ראיתי - - -

<אפי רוזן: אדוני סיים את הבחינה, אדוני עייף מהבחינה.

<אפי רוזן: באמת.

<אפי רוזן: אני אומר לך.

ישראל אייכלר: אני רוצה לומר לכם שאני יושב בהרבה ועדות כנסת ואני שומע את הדבר הזה – 'אנחנו בוחנים', 'אנחנו נעשה', ופשוט אתם רואים בכנסת, אני אומר אתם במובן הכולל של המילה, אסור להכליל, אבל פקידי השלטון בדרך כלל באים לוועדות הכנסת, רואים איזה זבוב טרדן שמפריע קצת לעבודת הממשלה ומעיר את הישנים – עורו ישנים משנתכם.

ישראל אייכלר: אני לא חושב ככה.

ישראל אייכלר: אני חושב שאנחנו מייצגים את הציבור, ומבחינת הקונסטיטוציה אנחנו המעבידים שלכם, של עובדי המדינה, הכנסת מרכיבה את הממשלה, והממשלה ממנה את הפקידים, והציבור ממנה אותנו, אז אתם עובדי ציבור.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, שאנחנו ההיררכיה שאומרת לכם גם את החוקים ואני חושב שגם את התקנון.

ישראל אייכלר: אנחנו חושבים שכן צריך דואר רשום עם אישור מסירה.

ישראל אייכלר: אם באמת הרבה אנשים מסכנים, שאין להם עם מה לשלם, הם גם לא לוקחים את הדואר, כי הם פוחדים – כל רגע הם מקבלים דואר רשום אחר על חוב אחר, אז שיהיה אישור מסירה.

ישראל אייכלר: והכי חשוב לי מה שאתם תגידו פה, שאדם שמתפרנס מזה באמת והוא מוכיח את זה, אז הרשם יהיה חייב לא רק לשקול, אלא לתת לו אפשרות לעבוד ולהתפרנס במונית שלו, במשאית שלו ובאוטובוס שלו.

<שירן ברזילי גלוטר: אז רק שנייה, אז קודם כל אני רוצה להשלים את הדברים ולהגיד מעבר לעובדה שהנושא הזה נמצא על שולחננו והוא חשוב לנו ואנחנו מעוניינים להסדיר אותו, גם צריך לזכור שרשות האכיפה והגבייה עכשיו התחילה באמת לשלוח את האס.

<שירן ברזילי גלוטר: אמ.אסים.

<שירן ברזילי גלוטר: צריך לראות אם זה איפה שהוא פותר את הבעיה.

<שירן ברזילי גלוטר: זאת אומרת, אני רוצה להראות דווקא כן שיש זיקים של נכונות לבוא ו - - -

ישראל אייכלר: אבל תנו לי תאריך.

ישראל אייכלר: תגידו לי שעד סוף אוקטובר, דצמבר - - -

<שירן ברזילי גלוטר: רגע, שנייה, לגבי השאלה השנייה - - -

ישראל אייכלר: ראיתי את המכתב של גברת שמרית, שכבר מיולי התחלתם לשלוח.

<שמרית רגב-שרייבר: מיוני התחלנו לשלוח.

<שלומית אבינח: יש לנו את הבעיה עם אלה של העבר.

<שמרית רגב-שרייבר: אבל מה שלא ברור אולי כאן זה שכן ניסינו למצוא פיתרון זמני אד הוק לבעיה הקיימת בדמות טופס משותף שבנינו.

<שירן ברזילי גלוטר: זה בעייתי מאוד.

<שמרית רגב-שרייבר: שאז משרד הרישוי מפנה לטופס ומבקש את חוות דעתנו לגבי ידיעה של החייב.

<שמרית רגב-שרייבר: החייב מצהיר שהוא לא ידע אודות קיומה של הגבלה ופונים אלינו לקבל חוות דעת, כאשר הסמכות בסופו של דבר להחלטה זה של משרד התחבורה.

<שלומית אבינח: זה רק לחדשים.

<שמרית רגב-שרייבר: זאת אומרת, ניסינו למצוא גם פיתרון בדמות הטופס הזה.

<שלומית אבינח: שמרית, סליחה, זה רק לחדשים.

<שירן ברזילי גלוטר: לא, לא, לא, זה ההיפך, זה לישנים.

<שמרית רגב-שרייבר: זה לישנים דווקא.

<שמרית רגב-שרייבר: והחדשים מקבלים גם הודעת אס.

<שמרית רגב-שרייבר: אמ.אס.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך, שיש אזרחים שאין להם אס.

ישראל אייכלר: אמ.אס.

<שמרית רגב-שרייבר: נכון.

<שמרית רגב-שרייבר: אני מודעת לזה.

<אפי רוזן: זה גם לא מקים ידיעה.

<אפי רוזן: זה בעיה.

<שמרית רגב-שרייבר: נכון.

<שמרית רגב-שרייבר: אבל עדיין ההנחה היא, גם כשמתנהל תיק הוצאה לפועל – נפתח תיק, מתקבלת אזהרה, לאחר מכן נשלחות עוד הודעות, נשלחת החלטת רשם על הטלת ההגבלה, נשלחת התראה לפני הטלת ההגבלה.

<שמרית רגב-שרייבר: זאת אומרת, נשלחים כמה וכמה דברי דואר לאותו חייב, אתה איתי?

ישראל אייכלר: המנהלת אומרת שהיא עצבנית.

<שמרית רגב-שרייבר: הבנתי.

ישראל אייכלר: כי היא לא רואה שמשהו נסגר.

<שמרית רגב-שרייבר: אבל אני פשוט רוצה להסביר לך את המצב ה - - -

ישראל אייכלר: לא, אנחנו רוצים שייסגרו דברים.

<גיא גולדפרב: אדוני, אפשר אולי הצעת ייעול?

ישראל אייכלר: אפשר לקבל הצעת ייעול, אבל זה יפריע לגברת לדבר, אני רוצה - - -

<שמרית רגב-שרייבר: לא, לא, זה בסדר, מה שאני אומרת זה שהחייב, סביר להניח, שהוא כן יקבל, הוא קיבל כמה וכמה הודעות לפני הטלת ההגבלה.

<שמרית רגב-שרייבר: זה לא איזה משהו ראשוני שהוא לא ידע עליו, זה איזה הליך ראשוני בתיק.

<שמרית רגב-שרייבר: זה לא נכון.

<שמרית רגב-שרייבר: זה הליך מתקדם בתיק.

<שמרית רגב-שרייבר: זה הליך אחרי שמיצו כמה הליכים לפני כן.

<שמרית רגב-שרייבר: וההנחה היא, שחייב יודע אודות ההגבלה.

<ורד קירו-זילברמן: זו הנחה.

<שמרית רגב-שרייבר: זו ההנחה.

<שמרית רגב-שרייבר: עכשיו, נקודת המוצא שלנו היא כמובן - - -

<דב וולף: מ-2010 - - -

ישראל אייכלר: רק רגע, אנחנו נעשה פה סדר.

ישראל אייכלר: עורכת הדין שמרית תמשיך לדבר עד שהיא תסיים, אחריה המנהלת רוצה להגיד את דברה, ואחרי זה אתה.

<דב וולף: אני יכול גם, כבודו?

ישראל אייכלר: גם אתה.

<שמרית רגב-שרייבר: בסדר.

<שמרית רגב-שרייבר: מעבר למה שאמרתי כרגע, אין לי מה להוסיף.

<שמרית רגב-שרייבר: אנחנו ניסינו למצוא פתרונות, גם הודעות האס.

<שמרית רגב-שרייבר: אמ.אס.

<שמרית רגב-שרייבר: , וגם הטופס הזה, וכמובן עד למציאת פיתרון מניח את הדעת.

ישראל אייכלר: אם דעתי מניחה עניין של אישור מסירה ודואר רשום, למה זה לא מניח את דעתכם?

<שמרית רגב-שרייבר: זה לא מניח את דעתנו, כי אנחנו לא חושבים שזה יהיה הפיתרון.

<שמרית רגב-שרייבר: החייבים לא בהכרח לא יקבלו את הדואר הרשום.

ישראל אייכלר: אפילו עם אישור מסירה?

<שמרית רגב-שרייבר: הם לא הולכים לקחת דואר רשום.

ישראל אייכלר: ואישור מסירה.

ישראל אייכלר: אז דיברנו על אישור מסירה.

<שלומית אבינח: אישור מסירה.

<שלומית אבינח: האזהרה - - -

ישראל אייכלר: עוד שישה חודשים אישור מסירה.

<גיא גולדפרב: כבודו, אישור מסירה צריך להבין את הדינאמיקה של הדברים, מוסר התשלומים והכיבוד שלו מחייב אותנו שיהיו כלים יעילים לאכיפת הגבייה ושאין בלתה.

<גיא גולדפרב: וההגבלה שבעצם באה להחליף את פקודת המאסר ההיסטורית בשנת 2009 היא חיונית, והיא נתגלתה להיות כלי שבאמת מאפשר הגדלה משמעותית של אחוזי גבייה.

<גיא גולדפרב: אם אנחנו לא מדברים, כמו שאדוני מציע, על מסירה אישית נוספת בתיק, ראשית, זה מהלך שיגולגל, סופו של דבר, אל הזוכה, ואחרי זה אל החייב חזרה.

<גיא גולדפרב: זה פשוט לייקר את התיק שלא לצורך.

ישראל אייכלר: כן, כן, בהחלט, אני בעד.

ישראל אייכלר: אחרי שישה חודשים שהוא קיבל דואר רשום ועוד שישה חודשים שהוא קיבל אישור מסירה, אז הוא ישלם את העשרים שקל, כן.

<גיא גולדפרב: כן, אבל זה מצטבר לתיק.

ישראל אייכלר: בלי הצמדה וריבית של עורכי הדין.

<גיא גולדפרב: עורכי הדין לא לוקחים הצמדה וריבית, כבודו.

<גיא גולדפרב: החוק לוקח הצמדה וריבית.

<גיא גולדפרב: שאדוני ידייק בדבר הזה.

ישראל אייכלר: לא, אני מדבר על 20 השקלים האלה.

<גיא גולדפרב: שנית, זה גם איזשהו מכשול עיכובי.

<גיא גולדפרב: זאת אומרת, התיק, פתאום יש לו איזשהו מעצור, צריך להמתין עכשיו, אסור לנקוט בהליכים פרק זמן נוסף, כי - - -

ישראל אייכלר: זה ההליכים.

ישראל אייכלר: אתם באמצע ההליכים, לא?

<גיא גולדפרב: לא, כבודו, כי צריך עכשיו לשלוח איזשהו מכתב, או אולי אפילו לחייב באישור מסירה.

<גיא גולדפרב: איפה ההצעה שלי?

<ורד קירו-זילברמן: לא, זה לא מעכב בשום דבר.

<גיא גולדפרב: בוודאי שזה מעכב.

<ורד קירו-זילברמן: לא, אני לא רואה איך זה מעכב.

<ורד קירו-זילברמן: במקום לשלוח מכתב אישי - - -

<גיא גולדפרב: זה שאת לא רואה, זה עדיין לא אומר שזה לא מעכב.

<שירן ברזילי גלוטר: אנחנו בשיטת הניקוד - - -

<גיא גולדפרב: אבל רגע, גבירתי - - -

<ורד קירו-זילברמן: לא, אני רואה פה הגבלה על חופש העיסוק, אני רואה פה הגבלה על התנועה שלו, גם אם הוא חייב וגם אם הוא משתמט מתשלום.

<ורד קירו-זילברמן: האקוויוולנטים שאתה עושה פה, אני לא מצליחה להבין אותם.

<גיא גולדפרב: זכותך.

<ורד קירו-זילברמן: ההצעה שכבוד היושב ראש הציע היא הצעה ראויה, היא הצעה שאתם עושים אותה גם באזהרות, החוק מחייב אותה באזהרות - - -

<גיא גולדפרב: אז רגע, לכן אני רוצה להגיד - - -

<ורד קירו-זילברמן: וכשעושים דבר כזה, שמגביל אנשים מהפרנסה, מהתנועה, מהעיסוק, ואתה עורך דין בדיוק כמוני, ואתה יודע מה המשמעות, לבוא ולהגיד שזה יקר?

<ורד קירו-זילברמן: או שזה מעכב את הליכי הגבייה?

<גיא גולדפרב: בוודאי.

<גיא גולדפרב: בוודאי.

<גיא גולדפרב: התפיסה - - -

<ורד קירו-זילברמן: עדיין לחייב יש זכויות, והזכות הבסיסית שהוא יידע - - -

<גיא גולדפרב: גברת ורד, נכון?

<ורד קירו-זילברמן: עורכת דין ורד קירו-זילברמן.

<ורד קירו-זילברמן: הוא יידע על ההליכים שעומדים להינקט נגדו.

<גיא גולדפרב: אז אני אשיב לך.

<ורד קירו-זילברמן: וזה גם החוק.

<גיא גולדפרב: אני אשיב לך.

<גיא גולדפרב: התפיסה - - -

ישראל אייכלר: אני לא חושב שצריך פה דיסקוסיה.

ישראל אייכלר: הדברים שלך היו ברורים, התשובה של היועצת המשפטית הייתה ברורה.

ישראל אייכלר: אם יש לך משהו להוסיף שעוד לא אמרת, בבקשה.

<גיא גולדפרב: יש לי.

<גיא גולדפרב: הדרך הנכונה, כבודו, לפתור את הספק ספקא הקטן שיש לנו, שהחייב לא יודע שאתמול הוגבל לו רישיון הנהיגה היא אחת בלבד.

<גיא גולדפרב: הייתי מצרף לנוסח האזהרה בפתיחת התיק, ברחל בתך הקטנה, באותיות קידוש לבנה, שייכתב כהאי לשנא – דע לך, שאם לא תבצע את האמור באזהרה, הווה אומר, תיחשב לחייב שמשתמט, אפשר ורישיון הנהיגה שלך יוגבל.

<גיא גולדפרב: עכשיו, לעורכת דין ורד אני רוצה רק להגיד דבר אחד, התפיסה שבהוצאה לפועל מי שמככב ומי שהוא הזוכה זה חברות סלולר או בנקים היא שגויה, מטעה ולא נכונה.

<ורד קירו-זילברמן: זאת לא התפיסה.

<גיא גולדפרב: רק שנייה אחת, תני לי רק להשלים משפט.

<ורד קירו-זילברמן: כי אתה שם דברים בפה שלי.

ישראל אייכלר: לא, לא, לא, זה לא נוגע לדיון שלנו, אדוני.

ישראל אייכלר: ההצעה שלך הייתה עניינית מאוד.

<ורד קירו-זילברמן: נכון.

ישראל אייכלר: מעבר להצעה, זה ויכוח שיכול להתנהל בחוץ, לא עכשיו.

ישראל אייכלר: המנהלת רוצה להגיד משהו.

<שלומית אבינח: אני רוצה להגיד משהו, כמנהלת ועדה, כמטפלת שנים בפניות ציבור, על הנוסח של הרשות לאכיפה וגבייה גם לוועדה בכנסת.

<שלומית אבינח: אנחנו לקראת הדיון קיבלנו שתי פניות דחופות.

<שלומית אבינח: שלחתם לנו תשובה, ואני מקריאה לפרוטוקול: "אנו מאשרים בתודה קבלת פנייתך שבסימוכין אצל יושב ראש הוועדה, יחידת פניות הציבור תערוך בדיקה של האמור בפנייתך ותביא לפנייתך את ממצאי הבדיקה בכתב.

<שלומית אבינח: לידיעתך, אנו משתדלים להשיב מהר ככל האפשר ולא יאוחר מ-45 ימים".

<שלומית אבינח: עכשיו, אנחנו ביקשנו את הדיון, ואני בכוונה אומרת את זה לפרוטוקול, אני חושבת שאנשים שזה חיים או מוות, בפירוש ככה, אני רואה את זה כמקרים דחופים, ב-45 ימים שאין לו עם מי לדבר, יחידת פניות ציבור – אין אפילו שם למי לפנות – זה נראה לי זמן ארוך.

<שלומית אבינח: גם אנחנו כוועדה, מדובר פה - - -

<שמרית רגב-שרייבר: אבל זה עד 45 ימים.

<שמרית רגב-שרייבר: הרבה פעמים מזהים את המקרים הדחופים וכן נותנים מענה.

<שלומית אבינח: אני אומרת שוב, בזיהוי המקרים הדחופים היה שהרמנו שלושה טלפונים וביקשנו שתי תשובות, ויש עוד שתי תשובות דחופות שלא קיבלנו.

<שמרית רגב-שרייבר: בסדר.

<שמרית רגב-שרייבר: אז ניקח לתשומת לבנו.

<שלומית אבינח: אני אומרת את זה לצורך העניין, ולא משנה אם זה כנסת, אני אומרת, גם מי שמטפל בתשובות סטנדרטיות, צריכים לקרוא, כי מעבר לסטנדרט יש פה אנשים, יש פה דיני נפשות - - -

<שמרית רגב-שרייבר: אני מסכימה איתך לחלוטין.

<שלומית אבינח: יש פה כסף, יש פה חובות, יש פה עיקולים, יש פה הרבה דברים, שאני חושבת שזה לא מכבד את הרשות, לענות לכנסת תוך 45 ימים.

<שלומית אבינח: הייתי חייבת להגיד את זה לפרוטוקול.

<שמרית רגב-שרייבר: ניקח לתשומת לבנו.

ישראל אייכלר: אני רוצה לפני סיכום רק להקריא לכם את המכתב של אותו נהג מונית, כי הוא לא פה.

ישראל אייכלר: אתה רצית להוסיף משהו שעוד לא אמרת?

<דב וולף: כן.

<דב וולף: אני אומר, בקשר לדו"ח לא התייחסו.

<דב וולף: ואם כבודו אומר שלוש שנים, עד שנת 14' כן נהגתי, עובדה שלא לקחו לי את הרישיון, אז אנחנו שנתיים וחצי מאז הרישיון.

<אפי רוזן: אבל ענינו לך שנהגת, אתה עבריין, אז תעצור ב - - -

<דב וולף: אז למה השוטר לא עצר אותי?

<אפי רוזן: שוטרים לא אוכפים עבירות התלייה, הם אוכפים עבירות ליבה, לפי סיכום של משטרת ישראל.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, זה לא שהשוטר לא ידע במחשב?

<דב וולף: הוא ידע.

<דב וולף: אין כזה דבר שלא יודעים.

<אפי רוזן: זה רישיונות בהתלייה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להקריא בפניכם, אולי הייתי צריך לעשות את זה בהתחלת הדיון, אבל נעשה את זה בסופו.

ישראל אייכלר: אני פשוט מייצג פה את נהג המונית.

<שלומית אבינח: אל תגיד את שמו.

ישראל אייכלר: ודאי שלא אגיד את שמו.

ישראל אייכלר: הוא אומר – "קיבלתי היום", זה מהחודש האחרון, כבר יש יותר מחודש מזה, "נאמר לי במשרד הרישוי ברמלה שיש הגבלה על הרישיון.

ישראל אייכלר: הגעתי למשרד הרישוי ורישיון המונית פג, לא היה לי שום מידע על כך.

ישראל אייכלר: אין לי כתובת קבועה שנים.

ישראל אייכלר: בשנת 2010 עברתי תאונה עם האופנוע, לא נקבעה לי נכות לקצבה, מה שכן נקבע זה שיקום ועדה סוציאלית והוחלט על כיוון של רישיון נהיגה למונית.

ישראל אייכלר: עברתי נסיבות לא קלות, בגיל 12 התייתמתי משני הוריי.

ישראל אייכלר: מלחמת הקיום נעשתה קשה יותר והוחלט לשיקום לממן רישיון מונית מתחילתו ועד סופו".

ישראל אייכלר: זאת אומרת, מימנו לו.

<שלומית אבינח: הוועדה.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: "בשנת 2010 עברנו אנוכי ואחי פינוי קשה מאוד ומאז מנסים להיכנס למסלול הנורמטיבי".

ישראל אייכלר: אני מבין שפינו אותם מאיזו דירה.

ישראל אייכלר: "רישיון המונית הינו מקור פרנסתי היחיד.

ישראל אייכלר: החוב לעיריית לוד", אני ממש הזדעזעתי מהמספרים, "לביטול חובות, לאחר שבחנו את כל האפשרויות, קרן החוב הוא 4,000 שקל, והוא עומד היום על 36 אלף שקלים".

ישראל אייכלר: לא יאומן.

ישראל אייכלר: הוא שואל פה שאלה שנוגעת לעורכי דין – "האם עורך דין, רופא או טייס שחייב כספים לוקחים לו את רישיון העבודה?

ישראל אייכלר: היכן כבוד האדם וחירותו למינימום קיום שלי?

ישראל אייכלר: במקום להתגורר, לאכול, להתלבש ולשלם חובות, אין לי אפשרות לשכור דירה, בקושי מתקיים מעבודה קשה בלילות, וגם את זה לקחו ממני?

ישראל אייכלר: " זאת אומרת, אין לו מונית, הוא נהג מונית, הוא נהג שכיר אצל מוניות בלילות.

ישראל אייכלר: "אין לי מקום מגורים.

ישראל אייכלר: בשנים האחרונות התגוררתי אצל אחותי.

ישראל אייכלר: כעת אני נע ונד ממקום למקום.

ישראל אייכלר: אינני, חס וחלילה, סרבן תשלום.

ישראל אייכלר: מצורף לעיון כבודו תיקים שאני ואחי עושים מאמצים כבירים לשמור על צלם אנוש ומטפלים בחלק מהם בכל הכלים שיש בידינו, והמסמכים אכן מדברים בעד עצמם".

ישראל אייכלר: יש לו איזה תשלומים שפרשו לו.

ישראל אייכלר: "אין לי חשבון בנק, קופת חיסכון מכל שהוא, כמובן אין לי רכב פרטי.

ישראל אייכלר: עברתי חוקרים שבדקו כל חזית בנידון הזה ולא מצאו אצלי דבר, היות ואין לי כלום.

ישראל אייכלר: כל המובא לעיל הינו אמת, ומוכן לעמוד בכל בדיקה שיוחלט עליה.

ישראל אייכלר: תעודה שלמדתי שנה וחצי", בקיצור, כל מה שהוא למד.

ישראל אייכלר: אתה ראית את המכתב?

<גיא גולדפרב: אני טיפלתי.

<שלומית אבינח: אבל זה לא הסתדר.

<שמרית רגב-שרייבר: הוא פנה לרשם ההוצאה לפועל?

<שלומית אבינח: יש את התשובות.

ישראל אייכלר: אני חושב שהוא פנה.

<גיא גולדפרב: אבל יש לו 979 פעיל.

ישראל אייכלר: יש לו שלושה תיקים, אחד פעיל, משהו כזה.

<גיא גולדפרב: אני כתבתי, זה מקרה הומני, שברגע שהוא יסגור אותו, אני מוותר לו על המבחנים שם.

<גיא גולדפרב: אני קראתי את המכתב והשבתי לכם מיד.

ישראל אייכלר: לכן אני אומר, אנחנו דנים פה לא בדיונים תיאורטיים.

ישראל אייכלר: זה ממש דברים שנוגעים לליבה שלהם.

<שלומית אבינח: זה אצלם.

<שמרית רגב-שרייבר: ברור.

<שלומית אבינח: אבל הנה, הם אמרו שלא.

<שלומית אבינח: לפי התשובה, הם אמרו שלא.

<שלומית אבינח: יש תיק פעיל והם לא מוכנים לבטל.

<גיא גולדפרב: לא, הוא הגיע להסדר, יש לו 979 חדש.

<שמרית רגב-שרייבר: יש לו הגבלה בתיק אחר.

ישראל אייכלר: שלושה תיקים.

<גיא גולדפרב: תזמנו אותו לאסתר.

<שמרית רגב-שרייבר: אני אקח את זה ואני אטפל.

<שלומית אבינח: אבל למה זה צריך להגיע לוועדה?

<שלומית אבינח: למה אי אפשר לעשות את זה - - -

ישראל אייכלר: קודם כל, אדם שפונה לוועדה, את יודעת את הנוהל שלנו, אנחנו מנסים לסדר את הפנייה עצמה.

<שלומית אבינח: בסדר.

<שלומית אבינח: אז שיעדכנו אותו, כי זה מה שביקשנו.

ישראל אייכלר: אז אנחנו נעביר לך את - - -

<שמרית רגב-שרייבר: אין שום בעיה, ואנחנו נבדוק את זה.

ישראל אייכלר: עכשיו לסיכום הכללי.

<שמרית רגב-שרייבר: אני פשוט צריכה ללכת.

ישראל אייכלר: כן, אז בבקשה, אני מסיים את הדיון, אני רק רוצה להגיד דברי סיכום.

ישראל אייכלר: לגבי הנושא הראשון – הוועדה מוחה על שהנפקת הרישיונות טרם החלה, למרות התחייבות משרד הרישוי בדיון הקודם.

ישראל אייכלר: רשמנו את הודעת מנהל רשות הרישוי ונציגי משרד התחבורה, שהנפקת הרישיונות תחל בסוף דצמבר 2016.

ישראל אייכלר: סעיף 2, לגבי הגבלת רישיונות נהיגה – הוועדה מבקשת להטיל חובה לשלוח מכתבי דואר רשום לחייבים לצורך ידיעתם על מגבלותיהם.

ישראל אייכלר: כמו כן, לאחר שישה חודשים, אם לא התקבלה תשובה או טיפול, לשלוח עם אישור מסירה.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת למצוא דרך להפריד בין האנשים שמתחמקים מתשלום ובין האנשים שבאמת אין להם ממה לשלם, לאפשר להם לנהוג לצרכי פרנסה.

<שמרית רגב-שרייבר: אבל זה הסדר שקיים, אגב.

<שמרית רגב-שרייבר: יש אפשרות לפנות לרשם ההוצאה לפועל ולהסביר לו שמדובר בפרנסה.

<שלומית אבינח: אבל הנה, הוא פנה ולא עשה.

ישראל אייכלר: עובדה שהוא לא הכיר לו.

ישראל אייכלר: אני חושב ששלושת אלה ייעשו, גם דואר רשום, גם אישור מסירה וגם הפרדה בין אנשים שאין להם לשלם לבין אנשים שיש להם לשלם, לאפשר להם נהיגה לצורך פרנסה.

ישראל אייכלר: הדבר האחרון – העניין של המבחנים.

ישראל אייכלר: רשמנו בפנינו את הצורך לעבור מבחן נוסף למי שלא נהג כמה וכמה שנים, אבל במקרים סוציאליים של אנשים שזאת פרנסתם אנחנו מבקשים לא להטיל עליהם את האגרה של המבחן הנוסף.

ישראל אייכלר: תודה רבה שהייתם איתנו.