ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 319, 2016-08-03 13:30

איתן כבל: צהרים טובים.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצות המשפטיות, הרשם, דוברת הוועדה, חברותיי וחבריי חברי הכנסת הנכבדים.

איתן כבל: אנחנו מחדשים את הדיון בהצעת חוק השידור הציבורי הישראלי (תיקון מסד 5), התשע"ו-2016.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שאנחנו סיימנו את הדיון הקודם עת חבר הכנסת עיסאווי פריג' טען טענה לנושא חדש.

איתן כבל: בעקבות דבריו גם אני טענתי טענה לנושא חדש.

איתן כבל: ועדת הכנסת התכנסה והסרנו את הטענה לנושא חדש וגם את הטענה האחרת לגבי העניינים של העובדים בכל הנוגע לנושא חדש.

איתן כבל: ובכן, אנחנו מתכנסים פנימה אל תוך ההצעה שאני מקווה שבא לציון גואל ומבחינתי תיבנה ותכונן ירושלים, אמן.

איתן כבל: אני מבקש מהיועצת המשפטית להקריא.

איתן כבל: זה לא הנוסח אלא אחר כך היא תסדיר את הניואנסים הקטנים.

<אתי בנדלר: כיוון שהיו דברים שלא היו ברורים במאה אחוזים, אני מבקשת לקרוא לכם מה שהצוות הממשלתי יחד עם מירב ואתי ניסחנו.

<אתי בנדלר: אני מבקשת שתראו אם זה תואם לכוונות שלכם כדי שניתן יהיה להצביע על כך.

<אתי בנדלר: כאמור, הנוסח איננו נוסח סופי אבל הוא אמור להביא לידי ביטוי את כל ההסכמות.

איתן כבל: יש לי בקשה.

איתן כבל: אנא לא להתנפל.

איתן כבל: אם יש הערות, נשמע אותן.

<אתי בנדלר: על אף האמור בסעיף 5 – סעיף 5 הוא הסעיף שקובע שמקום מושבו של התאגיד ועיקר שידוריו יהיו בירושלים – החל ביום – אני מדלגת על התאריך העברי – 1 בינואר 2017 ועד יום 31 במאי 2018 יחולו הוראות אלה: מיום 1 בינואר 2017 ישיבות הנהלת תאגיד השידור הציבורי הישראלי והמועצה יתקיימו בירושלים והתאגיד ישדר את מהדורות החדשות של קול ישראל מירושלים.

<אתי בנדלר: מיום 1 ביולי 2017 ועד ה-31 במאי 2018 מקום מושבם של לפחות חמישים אחוזים מעובדי תאגיד השידור הציבורי יהיה בירושלים.

<אתי בנדלר: על אף האמור בסעיף 80 – סעיף 80 הוא הסעיף שמעביר חלק מאגרת רישיון הרכב ישירות לתאגיד השידור הציבורי – נכח שר האוצר שתאגיד השידור הישראלי אינו מקיים את הוראות סעיף 92(א) במועדים הנקובים בו, רשאי הוא להורות למשרד התחבורה והבטיחות בדרכים שלא להעביר את כספי התקציב בהתאם לסעיף האמור, בסעיף זה – עיכוב תקציב – בסכומים המפורטים בסעיף קטן (ב) והכול כמפורט להלן:

<אתי בנדלר: החליט שר האוצר לאחר ששמע את טענות התאגיד כאמור בפסקה (1) להורות על עיכוב התקציב, יורה לעשות כן.

<אתי בנדלר: הוראת שר האוצר טעונה אישור ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: התקציב שניתן לעכבו יהיה בסכומים של שני מיליון שקלים חדשים בגין החודש הראשון שבו תאגיד השידור הישראלי לא קיים את הוראות סעיף 92(א) ובשל כל חודש נוסף שבו התאגיד לא קיים את ההוראות כאמור ייווסף סכום של שני מיליון שקלים חדשים על הסכום שעוכב בחודש שקדם לו ועד לגובה של עשרה מיליון שקלים חדשים בחודש לכל היותר.

<אתי בנדלר: עוכב תקציב לפי הוראות סעיף זה ותאגיד השידור הישראלי לא קיים את הוראות סעיף 92(א) עד לתום השנה שבה עוכב התקציב, רשאי שר האוצר להחליט שהתקציב שעוכב לתאגיד השידור לא יועבר.

דוד ביטן: מה כתבת לגבי החדשות?

<אתי בנדלר: אני אומר לך בדיוק מה כתבנו.

<אתי בנדלר: אם טעיתי, אני אשמח לשמוע.

דוד ביטן: גם הטלוויזיה.

<אתי בנדלר: הטלוויזיה, מתי?

<אתי בנדלר: ב-1 בינואר 2017?

<קריאה: כן.

רועי פולקמן: הטלוויזיה מיולי.

רועי פולקמן: זה אמרנו שיהיה בפרוטוקול.

איתן כבל: חברים, מרגע זה אני לא מתכוון לנהל את הדיון כמו בפעם הקודמת.

<אתי בנדלר: לא יולי 2018.

<אתי בנדלר: החל ב-1 ביולי 2017.

<אתי בנדלר: התייחסנו רק למקום מושבם של חמישים אחוזים מעובדי התאגיד.

<אתי בנדלר: לא התייחסנו לשידורים ומה צריך להיות בשידורים.

רועי פולקמן: זה היה הסיכום.

רועי פולקמן: הם יכולים להגיד לפרוטוקול.

דוד אמסלם: בעיקרון אמרנו שהרדיו ישדר ומהדורת החדשות של הטלוויזיה תשדר.

רועי פולקמן: אלדד אמר את זה.

דוד ביטן: למה זה מפריע אם זה יהיה בחוק?

רועי פולקמן: אלדד אמר את זה לפרוטוקול.

רועי פולקמן: אולי לא היית בהתחלה.

רועי פולקמן: הוא אמר את זה לפרוטוקול בדיון הקודם.

דוד ביטן: למה זה לא בחוק?

רועי פולקמן: כי אמרנו שלא יודעים - - -

מיקי רוזנטל: היה סיכום שמודיעים את זה לפרוטוקול.

איתן כבל: חברים, זה היה הסיכום.

דוד אמסלם: היועצת המשפטית, אני רוצה האזנה.

דוד אמסלם: אנחנו החלטנו שזה לא ייכנס לחוק עצמו אבל ההפרות מתייחסות לזה גם כחלק מהפרוטוקול.

<אתי בנדלר: ההפרות מתייחסות אך ורק להוראות שנקבעו בחוק.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע מדברים על זה.

דוד אמסלם: לא רצינו להיכנס לרזולוציה של החוק, לאיזה שידורים ומתי ומאיזה מקום.

דוד אמסלם: אנחנו אמרנו שכחלק ממה שנקרא פרוטוקול של הישיבה, אנחנו נכניס את הדברים האלה כך שהחדשות ישודרו מירושלים.

דוד אמסלם: כשאנחנו מדברים על הסנקציות, אנחנו מדברים על זה.

דוד אמסלם: אנחנו מדברים בעיקר על המעבר מבחינת לוחות הזמנים ועל התכנים.

דוד אמסלם: הרי על מה אנחנו מדברים?

דוד אמסלם: על איזה סנקציות אנחנו מדברים?

רועי פולקמן: זה לא בחוק.

<קריאה: הדאגה שלנו שלאלה שגרים בירושלים תהיה עבודה.

<קריאה: זה מאוד חשוב.

איתן כבל: חברים, עשינו כאן כברת דרך ואפילו אדם כמוני כיווץ את עצמו יותר מהגובה שלו, שגם כך זה בעייתי.

איתן כבל: עכשיו אני רציני.

איתן כבל: כאן, די.

איתן כבל: הלכנו כברת דרך, עשינו כאן מעשה בחקיקה שלא היה כדוגמתו לפחות אל מול גופים ומערכות.

איתן כבל: בואו לא ניכנס יותר לרזולוציות האלה.

איתן כבל: הסברנו את עצמנו.

איתן כבל: אנא מכם, בואו נסכם ונקבל את העניין הזה.

<קריאה: אבל יש נושא פתוח.

<קריאה: מתי הם מחזירים את הכסף.

דוד ביטן: אם הם לא משדרים מירושלים, אתה לא יכול להטיל עליהם סנקציות.

<אתי בנדלר: לא לפי הסעיף הזה.

<אתי בנדלר: אי אפשר בחקיקה להטיל סנקציות בשל הפרת הוראות שלא קבועות בחוק.

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין את השאלה של ביטן.

עיסאווי פריג': אתה רוצה סנקציות על תוכן?

איתן כבל: די, נגמר.

איתן כבל: אל תענה.

איתן כבל: אני רוצה לסיים עם החוק.

איתן כבל: אתה לא בא לקדם אותנו אלא אתה בא לנפנף.

איתן כבל: רוצים לסיים ועכשיו אתה מביא לי את זה?

איתן כבל: לפעמים אני כבר לא יודע מי רוצה ומי לא רוצה.

איתן כבל: אני מתחייב שאתה תגיד מה שאתה רוצה.

עיסאווי פריג': אבל אתה תסיים את החוק.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני לא מסיים החוק.

<אדיסו וובה: עיסאווי יודע מה הוא אומר.

איתן כבל: אני עדיין לא שם.

איתן כבל: אנחנו עוד תקועים בשורה הראשונה.

<אדיסו וובה: אתה אומר שאתה הולך אתנו אבל אתה לא נותן לנו.

איתן כבל: אני אתן לך.

איתן כבל: עוד לא התקדמתי.

איתן כבל: אני בשורה הראשונה של החוק.

איתן כבל: כל השעתיים אני בשורה הראשונה של החוק.

דוד אמסלם: הסנקציה הייתה אמורה להיות מופעלת על הפרה בעיקר בנושא של לוחות הזמנים מבחינת השידורים וכמויות האנשים.

איתן כבל: נכון.

דוד אמסלם: כמו שאת ציינת בחוק שהשידורים של הרדיו – קול ישראל, הכוונה הרדיו – אז אני מניח שאותו סעיף - - -

<אתי בנדלר: כתבתי.

<אתי בנדלר: ישדר את מהדורת החדשות של קול ישראל.

איתן כבל: כי טלוויזיה זה לא זה.

איתן כבל: הרדיו מופיע.

דוד אמסלם: אתה יכול במילה אחת לשנות.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע את עמדת התאגיד.

רועי פולקמן: אנחנו ישבנו אתמול הרבה מאוד בינינו ועשינו דיון.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל ואדוני היושב ראש, האם מבחינת

איתן כבל: כם יש בעיה אם נאמר שגם שידורי חדשות הטלוויזיה יהיו מירושלים?

רועי פולקמן: 1 ביוני 2017.

<קריאה: מה פתאום יוני?

<קריאה: זה היה יולי.

<גיל עומר: התחנה השנייה – ה-1 ביולי 2017 – נוכל לשדר גם את החדשות של הטלוויזיה מירושלים כי המערכת תהיה שם.

<גיל עומר: אבל מאחר ודיברנו על תחנות, זאת אומרת, זאת התחנה השנייה, לא השלישית, אז מאחר ואני מרגיש שאני נורא צריך להיזהר כי כל רגע נוחתים עלי מיליון שקלים במקרה הטוב - - -

עיסאווי פריג': מיליון שקלים?

עיסאווי פריג': ארבעים מיליון שקלים.

<גיל עומר: הכוונה המאוד ברורה היא שב-1 ביולי 2017 המערכת אמורה לשבת בירושלים.

<גיל עומר: באמירה הזאת אנחנו כאילו מייתרים את התחנה השלישית ולכן מבחינתי היה עדיף שזה יהיה יותר מאוחר למרות שהכוונה שלנו לחלוטין היא שזה יקרה אז, אבל אני נזהר.

איתן כבל: דודי, בוא ניענה לבקשה שלו בעניין הזה.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: מקובל.

דוד אמסלם: רק בגלל שביקשת, לא בגלל שהוא צודק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה.

יגאל גואטה: אדוני היושב ראש, תודה.

יגאל גואטה: אני מודה ומתוודה שאני קצת מפחד מהקטע של הסנקציות בכסף.

יגאל גואטה: אני לא מבין למה בכלל הולכים לערוץ הזה.

יגאל גואטה: אני מצטער שאני קצת מעלה את זה בזמן שאתה רוצה לסיים וזה מובן והכול בסדר.

יגאל גואטה: אבל אני קצת מפחד שבסופו של יום הסנקציה הזאת בכסף תפגע בעובדים.

יגאל גואטה: תגיד שאם הוא לא יגיע בזמן, המנכ"ל יעוף הביתה והיושב ראש יעוף הביתה וכולם יעופו הביתה.

רועי פולקמן: בלי סנקציות אי אפשר.

איתן כבל: פולקמן, אני נראה לך אילם?

איתן כבל: אני מדבר בשפת הסימנים?

איתן כבל: אני יודע לענות לו.

איתן כבל: אני מסביר את עצמי היטב.

איתן כבל: אני יודע לדבר.

איתן כבל: אל תעזרו לי.

יגאל גואטה: איך אנחנו מגבים את עצמנו בזה שהסנקציות האלה בסופו של יום לא ינחתו על ראשם של העובדים?

דוד ביטן: אם יבצעו, אין בעיה.

יגאל גואטה: אצלך אף פעם אין בעיה.

יגאל גואטה: דבר שני, אם השר כן יחליט להחזיר להם את הכסף, צריך לראות תוך כמה זמן.

יגאל גואטה: נכון שצריך לקבל החלטה על כך.

יגאל גואטה: מה סימן השאלה?

יגאל גואטה: אם צריך להחזיר להם, במידית צריך להחזיר להם.

<אתי בנדלר: בתוך 14 ימים.

יגאל גואטה: לא.

יגאל גואטה: בתוך יום.

יגאל גואטה: הכסף קיים.

יגאל גואטה: מה זה 14 ימים?

יגאל גואטה: תנו להם את הכסף.

יגאל גואטה: למה 14 ימים?

איתן כבל: שירה, מבחינת האוצר, מה הכי מוקדם שאפשר?

יגאל גואטה: זה כסף קיים.

יגאל גואטה: אני אתן להם את החשבון שלי בשוויץ ושיעשו העברה באותו יום.

<אתי בנדלר: מי מעביר את הכסף?

יגאל גואטה: זה כסף שקיים ומעכבים להם אותו.

יגאל גואטה: תנו להם אותו.

<שירה גרינברג: שר האוצר בעצם יורה לשר התחבורה ושר התחבורה צריך להעביר.

איתן כבל: שבוע ימים, זה מספיק.

איתן כבל: חברים, אני לא אלמד את כל מי שלא היה לאורך כל הדרך את כל שלבי החוק ואיך הכסף עובר.

איתן כבל: שבוע ימים, זה זמן מספיק.

<אתי בנדלר: תוך שבעה ימים?

איתן כבל: תוך שבעה ימים.

<שירה גרינברג: אני הייתי אומרת 14 ימים כי לעתים בחשבות יש אילוצים כאלה ואחרים.

איתן כבל: 14 ימים.

איתן כבל: בסדר.

יגאל גואטה: שבוע ימים זה בסדר?

איתן כבל: 14 ימים.

יגאל גואטה: למה?

איתן כבל: עדיף.

איתן כבל: הם יכולים כבר להשתמש בכסף.

יגאל גואטה: אדוני יתייחס לנושא הזה של איך לגרום לכך שהסנקציות האלה בסופו של יום לא יפגעו בעובדים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עיסאווי, אני תכף נותן לך את זכות הדיבור.

איתן כבל: אני רוצה לענות לחבר הכנסת גואטה.

איתן כבל: חבר הכנסת גואטה, כל אשר שאלת כתוב בפרוטוקולים.

איתן כבל: אנחנו כבר דנו בזה.

איתן כבל: אני אומר את זה בכבוד אמיתי וכן אליך.

איתן כבל: עסקנו בשאלות האלה, התקדמנו, הבנו את העניין הזה ואנחנו כבר בנוסח הסופי ואחרי הסופי של אחרי הסופי ואחרי ויכוחים.

איתן כבל: כבר היינו בוועדת הכנסת על הדברים האלה.

איתן כבל: אז בבקשה, אני לא רוצה לחזור לאחור.

יגאל גואטה: סליחה, ומי אמר שלא טעיתם?

יגאל גואטה: סליחה על השחצנות.

איתן כבל: אפשר להגיד את זה על כל החלטה.

יגאל גואטה: אבל למה סנקציות?

איתן כבל: אדוני חבר הכנסת גואטה, אני אתך אבל אני לא רוצה לפתוח את הדיון.

איתן כבל: אחר כך תקיים דיון בקואליציה.

יגאל גואטה: למה?

יגאל גואטה: שלשום פתחנו דיון בוועדה להתחדשות עירונית והשגנו הישג אדיר של 250 מיליון לציבור המוחלשים.

יגאל גואטה: אז מה?

יגאל גואטה: למה?

איתן כבל: תודה.

יגאל גואטה: בגלל שדנו לא נחזור על זה עוד פעם?

איתן כבל: אני מציע שתוציא את דודי והוא יסביר לך.

יגאל גואטה: אתה הבנת את זה?

איתן כבל: אני הבנתי עוד לפני שזה עלה.

יגאל גואטה: ואתה מצדיק את זה?

איתן כבל: אני מצדיק אותך.

יגאל גואטה: אותי.

איתן כבל: כן.

יגאל גואטה: יופי.

יגאל גואטה: אז אני מבקש לשנות את זה כך שלא תהיה סנקציה כזאת.

יגאל גואטה: איתן, מה הסיפור?

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה.

יגאל גואטה: אני ביקשתי התייעצות.

איתן כבל: בחוץ.

עיסאווי פריג': אני מבין שעמדתי היא עמדת מיעוט.

איתן כבל: אתה מדבר על הסעיף הזה.

עיסאווי פריג': כן.

עיסאווי פריג': על הסעיף הזה.

עיסאווי פריג': אני מבין שעמדתי הולכת להיות עמדת מיעוט.

עיסאווי פריג': אני לא ארים את היד בעד סנקציות.

עיסאווי פריג': זה לא מקובל עלי.

עיסאווי פריג': סנקציות בתנאים, זה דבר שלא מקובל עלי.

עיסאווי פריג': הדבר השני שאני מבקש כדי שנזרום.

עיסאווי פריג': אני חישבתי את זה בשישה חודשים והסכום הגיע לארבעים מיליון שקלים.

עיסאווי פריג': אתה מקים תאגיד סטטוטורי חדש שזה לא פשוט.

עיסאווי פריג': אמרת שאם זה עובר את דצמבר 2017, לשר האוצר יש את הסמכות לא לשלם בכלל והלך עליכם.

עיסאווי פריג': אדוני היושב ראש, זה מחמיר ולא מקובל עלי.

עיסאווי פריג': בוא נגיע לפשרה בסוגיה הזאת.

עיסאווי פריג': אתה מדבר על תאגיד סטטוטורי חדש עליו דיברנו שנתיים וחצי.

עיסאווי פריג': אתה לא מעניש אותו בכסף.

עיסאווי פריג': אתה שם לו מכשולים לא להצליח.

איתן כבל: זאת חזרה לדיון הקודם.

עיסאווי פריג': לא חזרה.

עיסאווי פריג': עמדתי היא שלא נגיע לארבעים מיליון שקלים ואת זה אתה יודע.

איתן כבל: הבנתי.

עיסאווי פריג': שאלה אחרונה.

איתן כבל: זאת לא שאלה.

עיסאווי פריג': שאלה אחרונה.

עיסאווי פריג': אני פונה אליך ופונה אל החברים מהליכוד, במיוחד אל דוד ביטן, האם בדצמבר 2017 כוונתם אם התאגיד מכל סיבה שהם יקשו עליו בהעברת הכספים וישימו מכשולים כדי שלא יוכל להניח את הצעת החוק לחזור אחורה לרשות הישנה, האם זה מה שעומד מאחורי כל המסלול שמביאים לנו?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה להשיב ואני מבקש שתקשיב.

יגאל גואטה: השלמה קטנה.

יגאל גואטה: בעקבות מה שהסבירו לי, זה כמעט הניח את דעתי, אבל שאלה קטנה לפני שאדוני היושב ראש מסביר את כל העניין.

יגאל גואטה: אני עכשיו ספק של תאגיד השידור הציבורי ואני אמור לספק לו סחורה ממחר בבוקר אבל אני יודע שבעוד כמה חודשים יכול להיות שהוא יגיד שאין לו כסף כי עשו עליו סנקציה ולקחו לו ארבעים מיליון שקלים או שני מיליון שקלים ולכן הוא מבקש שאני בינתיים אמתין.

יגאל גואטה: מה אני אמור לעשות?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני אשיב.

יגאל גואטה: זה קצת לא נורמלי.

איתן כבל: חברים, עכשיו אני מבקש קשב.

יגאל גואטה: זה בהנחה שהוא כן ישלם לעובדים.

איתן כבל: אתה שואל את עצמך או אתה שואל אותי?

יגאל גואטה: שואל אותך.

איתן כבל: זה נשמע כאילו אתה מנסה להבין את מה שאתה אמרת.

איתן כבל: אני רוצה להגיד לך את הדבר הבא.

איתן כבל: תקשיבו טוב טוב.

איתן כבל: בשונה מחלק מהאנשים שיושבים כאן, אני מהיום הראשון נלחם על התאגיד.

איתן כבל: שילמתי כאן מחירים כבדים במערכות שונות.

איתן כבל: הייתי עקבי לאורך כל הדרך, יותר מכל אחד.

איתן כבל: אני אפילו לא חוזר לימים של כתיבת החוק.

איתן כבל: יש הרבה אנשים שלא רוצים בו, מדוד שאומר את זה בגלוי ועד אחרים כמו ראש הממשלה שאני כבר לא יודע מה הוא רוצה או אחרים.

דוד ביטן: לא.

יגאל גואטה: ראש הממשלה אמר לביטן להגיד אבל הוא לא אמר.

דוד ביטן: הוא לא אמר ולא שום דבר.

איתן כבל: אני אומר גם לעיסאווי.

איתן כבל: תראה, אפשר לצאת מהסיפור הזה.

איתן כבל: אנחנו בחלק הקשה שלא ממליצים על הדלקת משואה למי שאומר אבל אני נגד.

איתן כבל: אנחנו כבר לא בשלב הזה.

איתן כבל: אנחנו בשלב שכבר עברנו ואנחנו כפסע, האם מוציאים אותם סוף סוף בעזרת השם לדרך או כל אחד רושם לו או מצייץ אני התנגדתי, אני אמרתי.

איתן כבל: אני בשלב של אחרי.

איתן כבל: אני מנסה להגיד לכם שמנקודת המבט שלי אני סיימתי את הסבב הזה ואני מעלה להצבעה את הסעיפים.

יעקב פרי: למה?

יעקב פרי: אני ביקשתי להתייחס.

איתן כבל: אתה צודק.

איתן כבל: אני מתנצל.

יעקב פרי: אני אהיה מאוד קצר.

יעקב פרי: הוצאתם אותי מדעתי והבאתם לי את הסעיף.

יעקב פרי: אני לא ארים את ידי בעד מה שנחשב כאן כסנקציות או כעיצומים כספיים ואם אני לא אשתכנע שלפני שהתאגיד יתחיל לשדר יסודרו ענייני העובדים.

יעקב פרי: נקודה.

איתן כבל: תודה.

יגאל גואטה: אדוני, לפני ההצבעה, אתה צריך להגיד.

איתן כבל: קיימנו על זה דיון.

רועי פולקמן: זה היה.

יגאל גואטה: רועי, גם בהתחדשות עירונית אמרת לי שזה היה וכמעט דפקנו אלפי אנשים.

יגאל גואטה: אני רוצה להבין.

יגאל גואטה: מה זה כאן, שלטון דיקטטורה?

יגאל גואטה: מה הולך כאן?

יגאל גואטה: אני רוצה להבין על מה אני מצביע.

רועי פולקמן: זאת שיטה שלך.

יגאל גואטה: סליחה, אל תגיד לי מה שיטה ומה לא שיטה.

רועי פולקמן: עשית את זה גם בהתחדשות עירונית.

יגאל גואטה: והצלחתי ברוך השם, בניגוד למה שרצית.

רועי פולקמן: לא הצלחת.

יגאל גואטה: הצלחתי ועוד איך.

יגאל גואטה: אתה רק לא מבין איך זה עבר על הראש שלך כי אתה שנתיים שם ולא הבנת מה קורה.

יגאל גואטה: גם כאן אתם לא מבינים מה קורה.

רועי פולקמן: תצביע נגד.

יגאל גואטה: אני רוצה להבין על מה אני מצביע.

איתן כבל: פרי, עיסאווי, אתם רוצים להסתייג עכשיו?

איתן כבל: אז אנא, אני אעלה להצבעה הסתייגויות.

יעקב פרי: לא.

יעקב פרי: אני אצביע נגד.

<אתי בנדלר: אתה רוצה להציע הצעה לתיקון הסעיף?

עיסאווי פריג': סוגיית הארבעים מיליון, בסוף אין לכם מה להציע.

<אתי בנדלר: יש לך הצעה קונקרטית שנוכל להצביע עליה או רק בעד ונגד?

עיסאווי פריג': יש לנו הצעה.

עיסאווי פריג': אני מגיש הסתייגות.

<אתי בנדלר: מה ההסתייגות?

עיסאווי פריג': ההסתייגות אומרת בלי סנקציות.

<אתי בנדלר: שהסעיף יימחק.

דוד ביטן: רוברט הוא נציג הליכוד ולכן אנחנו יכולים להחליף אותו.

יעקב פרי: כל סיעת יש עתיד מצטרפת להסתייגות של עיסאווי.

<אתי בנדלר: בסדר.

<אתי בנדלר: רציתי לדעת אם יש לכם הצעה קונקרטית.

איתן כבל: אתם רוצים להצביע נגדי?

איתן כבל: אתם לא מבינים.

איתן כבל: כאילו אתם בסדר ואני לא בסדר?

איתן כבל: חברים, אני מציע, יש בחוץ טפסים להדלקת משואות.

איתן כבל: אני יצאתי רע.

איתן כבל: באמת.

איתן כבל: כל מדליקי המשואות.

איתן כבל: אתם לא מבינים שאם לא גומרים את זה עכשיו, אין תאגיד?

איתן כבל: אתם רוצים את זה?

איתן כבל: אתם עושים סיבוב על הגב שלי?

איתן כבל: אני פונה לחברים שלי בסיעה.

איתן כבל: עיסאווי, אתם תעשו מה שאתם רוצים.

יגאל גואטה: שיהיה כתוב שהסנקציה הזאת לא תפגע בעובדים ובספקים.

יגאל גואטה: אם זה יפגע בעובדים, איך נצביע על זה?

איתן כבל: כבר דנו בזה.

<קריאה: זה לא קשור לעובדים.

יגאל גואטה: למה זה לא קשור?

איתן כבל: נא להקשיב ליועצת המשפטית.

<אתי בנדלר: מצביעים עכשיו על סעיף 1 להצעת החוק שעניינו תיקון סעיף 5 לחוק העיקרי שאומר שהסעיף הזה יחול במלואו לא יאוחר מ-1 ביוני 2018 ועל ההשלמה של שני הסעיפים שקראתי עכשיו לגבי השלבים עד לאותו מועד.

יעקב פרי: זה סעיף שכולל את הסנקציות?

יעקב פרי: אני לא מבין.

<קריאה: כן.

<לאה ורון: חבר הכנסת מיקי רוזנטל מצביע במקום חבר הכנסת יוסי יונה.

<לאה ורון: חבר הכנסת רוברט אילטוב מצביע על המכסה של הליכוד.

<אתי בנדלר: במקום חבר הכנסת חמד עמאר מישראל ביתנו, על המכסה של הליכוד.

<אתי בנדלר: אנחנו מצביעים על סעיף 1.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 1 כפי שהוקרא עם התוספות והתיקונים?

<אתי בנדלר: זה בלי הסנקציות.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: סעיף 1 אושר פה אחד.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להצביע על שני הסעיפים שקראתי בנושא של הוראת שעה לעניין מקום מושבו של התאגיד והסנקציות שיוטלו אם לא יעמדו בכך.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – 7

איתן כבל: הסעיף נתקבל.

איתן כבל: הסעיף אושר.

<אתי בנדלר: לסעיפים האלה אני מבינה שסיעת מרצ וסיעת יש עתיד מבקשים להסתייג כך שהסעיפים יימחקו.

<אתי בנדלר: יש לנו חתימות שלכם.

יעקב פרי: כן.

<אתי בנדלר: אם כך, אפשר להצביע לפי הסדר.

<לאה ורון: לבקשה לדיון מחדש בסעיף 2 שהגיש חבר הכנסת רוברט אילטוב.

<לאה ורון: הוא לא נמצא בחדר.

<לאה ורון: ניסינו לקרוא לו ושלחתי לו גם SMS.

<לאה ורון: אני מציעה שבינתיים נדלג ונמשיך.

איתן כבל: אני מצביע.

<אתי בנדלר: הבקשה כבר התקבלה.

<אתי בנדלר: אני מזכירה שהועמדו להצבעה כל הבקשות לדיון מחדש והתקבלו.

<אתי בנדלר: לכן אם אין עכשיו הצעה אחרת, אינני יודעת אם אדוני רוצה להצביע שוב על סעיף 2.

<אתי בנדלר: אני מבינה שאתה מעמיד להצבעה על נוסח הוועדה.

איתן כבל: מי בעד אישור נוסח הוועדה?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: אושר פה אחד.

מיקי רוזנטל: אני רוצה להגיש הסתייגות לסעיף 3.

<אתי בנדלר: בסעיף 3 להצעת החוק יש מספר הוראות.

<אתי בנדלר: ההוראה המשמעותית בקשר אליה הוגשה הבקשה לדיון מחדש היא ההוראה לגבי מועד תחילת השידורים.

איתן כבל: אני אסביר.

איתן כבל: חבר הכנסת מיקי רוזנטל ביקש ממר פילבר, מנכ"ל משרד התקשורת, לבדוק אפשרות לייצר מנגנון הפוך.

איתן כבל: מה אומר המנגנון ההפוך?

איתן כבל: אם הצעת החוק שלנו כפי שהיא מונחת כאן מדברת על המנגנון שאומר שהמועצה, שרים, ואז לדחות לאפריל, הוא אומר שנקבע את המנגנון של ה-1 בינואר - - -

מיקי רוזנטל: אם המועצה תבקש דחייה, זה יגיע.

איתן כבל: האם אדוני בדק?

<שלמה פילבר: בדקתי.

<שלמה פילבר: לא קיבלתי הסכמה.

מיקי רוזנטל: לפיכך אני מבקש להגיש הסתייגות.

<אתי בנדלר: צריך להצביע קודם כל על ההצעה של חבר הכנסת רוזנטל.

<אתי בנדלר: אם היא לא תתקבל, מצביעים על נוסח הוועדה ואז אתה מגיש הסתייגות.

איתן כבל: מי בעד ההצעה של חבר הכנסת מיקי רוזנטל?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – 3

איתן כבל: נמנעים – 1

איתן כבל: הצעתו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל לא התקבלה.

<אתי בנדלר: ההסתייגות שלך היא אישית או של הסיעה?

מיקי רוזנטל: אישית.

<אתי בנדלר: אני מבקשת להעמיד להצבעה את כל הסעיף כנוסח הוועדה.

איתן כבל: סעיף 4.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – רוב

איתן כבל: סעיף 3 נתקבל.

<אתי בנדלר: אתה מעמיד להצבעה את סעיף 3 עם כל השינויים עליהם החליטה הוועדה.

איתן כבל: מי בעד אישור סעיף 3 כנוסח הוועדה?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – 5

איתן כבל: סעיף 3 נתקבל.

איתן כבל: הסעיף אושר.

עיסאווי פריג': על מה מצביעים?

<לאה ורון: על סעיף 3.

<לאה ורון: אחרי שהצעתו של חבר הכנסת מיקי רוזנטל לא התקבלה.

דוד אמסלם: יש עכשיו הצבעות במליאה.

<אתי בנדלר: סעיף 4 אושר.

<אתי בנדלר: הגענו לסעיף שעניינו פינוי המתחמים של רשות השידור ברוממה ובשרונה.

איתן כבל: שירה, מה העליתם בחכתכם?

<שירה גרינברג: יש שני נושאים, את האחד יציג בבצ'יק לגבי רוממה, נציגו של ליצמן, והשני הוא לגבי שרונה.

<שירה גרינברג: אנחנו ביררנו.

<שירה גרינברג: רמ"י ביקשו בכל לשון של בקשה, יש להם שיווקים נוספים שם שהם אמורים להוציא והנושא של פינוי שרונה הוא זה שיעכב את הדבר הזה.

<שירה גרינברג: הם ביקשו באמצע פברואר.

<שירה גרינברג: הם שאלו האם אפשרי יהיה שהעובדים יוכלו לעבור בינתיים לרשות השידור ברוממה כדי לפנות.

<שירה גרינברג: אם ההחלטה הזאת לא אפשרית מבחינת הוועדה, אז אנחנו מעדיפים להוציא את - - -

איתן כבל: שירה, אני רוצה להוציא את הסעיף הזה.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני רוצה להוציא את הסעיף הזה.

איתן כבל: אתם תשבו ביניכם.

איתן כבל: הרי ממה נפשך, אם הכול חרבנה, אז ממילא חרבנה, אז מה זה משנה כך או כך או לפני פברואר או אחרי פברואר?

איתן כבל: מה זה משנה?

איתן כבל: זה עניין שכל המערכות צריכות לתת כתף, אתם בתוך המערכות שלכם וכל אחד בתוך המערכות שלו.

איתן כבל: לא צריך את זה.

איתן כבל: תודה רבה.

<אתי בנדלר: כל הסעיף?

איתן כבל: כן.

<שירה גרינברג: יש את החלק של רוממה.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: גם זה רוממה.

איתן כבל: תנהלו את זה מתוככם.

איתן כבל: אני אתו, אבל אני חוזר ואומר, אני לא חושב שזה צריך להיות בתוך החוק.

<מוטי בבצ'יק: אפשר להחזיר את זה לוועדת השרים.

איתן כבל: אני לא רוצה להחזיר את זה עכשיו.

איתן כבל: אני לא רוצה כאן סיפורים לוועדת שרים.

איתן כבל: עזוב אותי.

איתן כבל: כבר הגענו לכאן.

<ברי בר ציון: אני מבקש לדבר.

איתן כבל: בבקשה.

<ברי בר ציון: סעיף 107(ד) לחוק השידור הציבורי אומר שפעולות המדינה בכל הנוגע לשימוש במקרקעין שהזכויות בהן או לגביהן הוקנו למדינה לפי סעיף זה, להלן רוממה וכל מקום אחר שאתם רוצים, ייעשו בתיאום עם המפרק ובלבד שהמשך פעילותה השוטפת של הרשות לרבות קיום השידורים בידיה עד יום התחילה לא ייפגע.

<ברי בר ציון: ברגע שאתם מבקשים או שהמחוקק אומר צאו נא מרוממה או מכל מקום אחר במועד שלא מאפשר לנו פינוי זמן מספיק לאחר מכן, זאת המשמעות של מה שאתם הולכים להצביע כאן עליו, המשמעות היא שהכונס שמתעתד לעמוד בחוק יפסיק את השידורים מספיק זמן קודם.

איילת נחמיאס ורבין: זה מנוגד לחוק.

<אמנון לורך: אני בעל תפקיד ברשות היוצאת וקראתי את החוק הזה עשרים פעמים ואת התיקון שאתם רוצים לעשות לגבי רוממה.

<אמנון לורך: אני אומר לכם מה התוצאה של זה.

<אמנון לורך: התוצאה האחת היא או שברי יפסיק את השידור לגמרי או שהעובדים יעבדו ברחוב.

<אמנון לורך: בעיה שנייה, והנושא הזה לא עלה בשום שלב בוועדה הזאת אבל יש שם אנטנות AN שהן דרושות במקרה חירום במדינת ישראל ואנחנו לא נתחזק אותן, הם לא יתחזקו אותן, אין שום מעבר כי אי אפשר לבצע דבר כזה מהיום להיום.

<אמנון לורך: אנחנו אמורים לשדר עד ה-1 באפריל ולפנות ב-1 באפריל 1,200 עובדים עם כל הציוד שלהם.

<אמנון לורך: הציוד הזה, זה לא ברזלים.

<אמנון לורך: הציוד הזה הוא אוצרות תרבות של מדינת ישראל והוא ייזרק לרחוב.

<אמנון לורך: אני לא אעמוד בתור בעל תפקיד של בית משפט ואפר את החוק.

<אמנון לורך: הכול ילך למזבלה.

<אמנון לורך: אנחנו אמורים לעמוד בחוק חובת מכרזים, למכור את זה.

<אמנון לורך: רק תחשבו על כמות הנחושת והכבלים שיש שם.

<אמנון לורך: אלה מיליוני שקלים.

<אמנון לורך: אתם רוצים לזרוק את כספי המדינה?

<אמנון לורך: אין בעיה אבל אנחנו איננו מסוגלים ב-1 לאפריל להפסיק לשדר וב-1 לאפריל לצאת עם כל הציוד ולעמוד בכל חוקי מדינת ישראל האחרים.

איתן כבל: אני רוצה לבדוק את האפשרות לתת יותר זמן.

איתן כבל: אני אומר לכם עכשיו, גם לאנשי רשות השידור, גם לתאגיד וגם לאוצר.

דוד ביטן: צריך לעלות למליאה.

איתן כבל: אתה יכול ללכת.

דוד ביטן: כולם צריכים ללכת.

איתן כבל: בוא נתקזז.

איתן כבל: 45 ימים מיום התחילה פינוי ולא יאוחר מה-1 ליוני 2017.

<ברי בר ציון: לא יתכן.

<ברי בר ציון: לא יבוצע.

<קריאה: 45 ימי עבודה של הכנסת.

איתן כבל: חברים, אנחנו מחדשים את הישיבה.

איתן כבל: בבצ'יק, אני מציע ארבעה חודשים מיום התחילה.

<מוטי בבצ'יק: 30 לאפריל אנחנו סוגרים את המקום ומפסיקים את השידורים ואת העבודה במקום ושלושה חודשים לפינוי.

<מוטי בבצ'יק: במקביל לשלושת החודשים האלה, או אפילו מעכשיו, אפשר להתחיל להוציא מכרזים.

<מוטי בבצ'יק: 30 לאפריל, כמו שסוכם.

<קריאה: מתי מפסיק השידור?

<מוטי בבצ'יק: 30 לאפריל מפסיקים את השידור ושלושה חודשים לפינוי.

איתן כבל: זאת אומרת, יש לך 30 באפריל פלוס שלושה חודשים.

<קריאה: זה מסתדר להם?

<אמנון לורך: הם אומרים שהם צריכים שלושה חודשים למשוך את הארכיון הפילמי ואני צריך אחר כך להוציא מכרז על כל התחולה בהנחה שמשרד התרבות לא יחשוב שאולי יש שם נכסי תרבות נוספים שכדאי לשמר אותם.

<קריאה: מתי אתה מפנה את הכול?

<אמנון לורך: כרז כזה, צריך זמן סביר שזה בסביבות 45 ימים.

<אמנון לורך: מוטי, זה בדיוק העניין.

<אמנון לורך: מה זה משנה עוד חודש או פחות חודש?

<אמנון לורך: אני מסכים אתך שאפשר להוציא מכרזים ולא יהיה לכם היתר בנייה גם שנה אחר כך.

<אמנון לורך: סתם אתם רוצים לזרוק דברים לזבל?

יעקב פרי: מה שבבצ'יק אומר זה שתוציאו את המכרז תוך התקופה הזאת.

<אמנון לורך: לא אנחנו.

<אמנון לורך: הוא מדבר על מינהל מקרקעי ישראל.

<אמנון לורך: אנחנו נוציא, אין בעיה.

<אמנון לורך: הסכמתי.

איתן כבל: יש כאן שני קווים מקבילים.

איתן כבל: יש את העבודה של רמ"י ויש את העובדה של מי שעוסק במלאכה סביב התאגיד/רשות השידור.

איתן כבל: אומר התאגיד שהוא צריך שלושה חודשים.

<ברי בר ציון: אני חושב שזה לא ריאלי, אבל אם אודי חושב שהוא יכול להוציא את הארכיון בשלושה חודשים, אני מצדיע לו.

<ברי בר ציון: אני חושב שלא.

איתן כבל: אני יודע מה הפחד שלך, ודרך אגב, אני מסכים אתך.

איתן כבל: כאשר מדינה מודיעה, מי כמוך יודע, גם בלי ענייני שמים שמתערבים, זה עוד חודש ועוד חודש ועוד חודש.

איתן כבל: אנחנו מכירים את זה.

איתן כבל: רק מה, אני רוצה שתזכור את הדבר הבא והוא לא קשור אליך.

איתן כבל: התהליך של התאגיד הוא לצאת משם ללא שום קשר אליך.

איתן כבל: הוויכוח עכשיו הוא ויכוח מקצועי ענייני, כמה זמן באמת נדרש כדי שהתהליך הזה יתאפשר לעשות אותו בצורה סבירה.

איתן כבל: לכן אני שואל כמה זמן אתם צריכים בתאגיד כדי לפנות את כל הדברים?

<אודי הכהן: ארבעה חודשים.

<אודי הכהן: זה כולל גם את הארכיון וגם את האמצעים הטכנולוגיים.

איתן כבל: ארבעה חודשים.

איתן כבל: ממתי?

<אודי הכהן: מיום התחילה.

<קריאה: מהיום שהפסקנו לשדר.

<ברי בר ציון: אני קונה את יום התחילה פלוס ארבעה חודשים.

<ברי בר ציון: קניתי.

איתן כבל: בבצ'יק, בוא תלך אתי.

איתן כבל: תנו לי לסיים את התהליך לשמו אנחנו מתכנסים.

איתן כבל: בבצ'יק, 1 באפריל ממילא זאת התקרה הרחוקה בה השידור מרוממה אמור להיפסק.

איתן כבל: נכון.

<ברי בר ציון: יום קודם.

איתן כבל: 30.

איתן כבל: אני מתנצל.

איתן כבל: מהמועד של הסיום, במקום שלושה חודשים, יהיו ארבעה חודשים.

<אמנון לורך: הם צריכים ארבעה חודשים.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: הם.

<אמנון לורך: אז אנחנו באוגוסט.

<אמנון לורך: באוגוסט אף אחד לא יבוא לקנות כלום.

<אמנון לורך: תסתכלו על היומן.

איתן כבל: מה אתה מציע?

<אמנון לורך: מה שברי אמר בהתחלה וזה צריך לרצות את מוטי.

<אמנון לורך: אנחנו מתחייבים לצאת תוך שישה חודשים מיום התחילה כולל ארבעת החודשים.

איתן כבל: אנחנו הלכנו לחומרה.

איתן כבל: אני מודיע לך שאם החומרה יהיה באפריל, אני לא יודע בכלל אם יהיה תאגיד או לא שזה דיון בפני עצמו.

איתן כבל: הנחת העבודה שלנו היא שבכל מקרה כפי שהדברים אמורים להיות ב-1 לינואר, אתה בכלל עוד תחזיר לנו חודשים.

ניר ברקת: ברשותך, אני יכול להעיר לך הערה?

איתן כבל: בבקשה.

ניר ברקת: אני רוצה להסביר.

ניר ברקת: אנחנו עשינו בדיקה קצרה.

ניר ברקת: קודם כל, לא ברור לי למה זה לא שווק מראש.

ניר ברקת: אין שום קשר בין השיווק לבין היציאה, הזנב של היציאה.

ניר ברקת: לא דחפנו ועד היום לאור הפלונטר שהיה זה לא היה על סדר יומנו, של העירייה.

ניר ברקת: העליתם את זה אתמול.

ניר ברקת: עשינו בדיקה.

ניר ברקת: נכון שהמינהל אחראי על השיווק של המקום.

ניר ברקת: אני מוכן לקחת אחריות ולדחוף.

ניר ברקת: אני רוצה שהם יצליחו ואני רוצה לשווק את הקרקע.

ניר ברקת: אין סתירה בין השניים.

ניר ברקת: אין כאן קונפליקט.

ניר ברקת: קודם זה היה קונפליקט בין התאגיד לעיר ועכשיו זה כאילו קונפליקט בין היציאה של התאגיד לשיווקים.

ניר ברקת: אין קונפליקט.

ניר ברקת: אפשר גם וגם, בשמחה.

ניר ברקת: לכן מה שצריך לעשות זה להודיע למינהל מקרקעי ישראל שיצאו לשיווקים, להוציא שיווק רציני ל-300 ומשהו יחידות דיור, עם שטחי ציבור, וזה לפחות חצי שנה, ולזכות במכרז זה לפחות חצי שנה, ומי שיזכה במכרז – לעלות על הקרקע זה לפחות שנה וחצי.

ניר ברקת: מינימום שלוש שנים עד הטרקטור.

ניר ברקת: עד שעולה על הקרקע לחפירה, לפחות שלוש שנים.

ניר ברקת: שנתיים, בסדר.

<אמנון לורך: מול הבניין הזה - - - אתם יודעים להוציא היתר בנייה.

ניר ברקת: אין דרך אחרת.

ניר ברקת: אנחנו יכולים לעזור.

ניר ברקת: תן להם את השפיל שלהם ובמקביל הוא יצא לשיווקים.

ניר ברקת: אין סתירה בין השניים.

איתן כבל: שישה חודשים.

איתן כבל: סגרנו.

<אתי בנדלר: שישה חודשים מיום התחילה.

ניר ברקת: אני אעזור לכם.

ניר ברקת: חד משמעית.

מיקי רוזנטל: שמעתי שגם לראש הממשלה יש הסתייגות.

מיקי רוזנטל: הוא רוצה לקרוא לתאגיד השידור הציבורי על שם ז'בוטינסקי.

מיקי רוזנטל: לשנות את שם החוק.

איתן כבל: אדוני ראש העיר, אני מבקש שבמכתב למינהל תכתב גם אותנו, את ועדת הכלכלה.

<אתי בנדלר: מה סוכם לגבי מתחם שרונה?

איתן כבל: הוא ירד.

<אתי בנדלר: אם כן, הסעיף יתייחס לפינוי מתחם רוממה בירושלים.

<אתי בנדלר: רשות השידור תפנה את מתחם רשות השידור ברוממה ירושלים עד תום שישה חודשים מיום תחילת שידורי התאגיד.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: אני רוצה להעלות סעיף נוסף.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לכם שאתמול העליתי את עניין החוזה של מנכ"ל התאגיד, כשיצא מכרז הוא יזכה.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, צא החוצה בבקשה.

איתן כבל: תודה.

<קריאה: הוא צודק.

<קריאה: זה דיון אישי.

<קריאה: אבל יש שידור.

איתן כבל: העליתי את העניין שנוצר מצב שהוא אבסורד.

איתן כבל: במידה והמנכ"ל הנוכחי ייגש למכרז ובהנחה שזכה, הוא יוכל לכהן רק תשעה חודשים בלבד, דבר שכמובן מעמיד אותו במצב אחר.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לתוך התהליך שהציגה היועצת המשפטית לוועדה.

איתן כבל: זה תיקון שנעשה על ידי הכנסת ולא על ידי הממשלה.

איתן כבל: באתי בדברים גם עם האוצר ואמרו שאין להם שום בעיה שהסעיף יתוקן והוא בעצם יחזור למתכונתו הקודמת.

איתן כבל: אני מבקש שבסעיף 95 לחוק העיקרי, בסעיף קטן (ד), הסיפא החל במילה "ואולם" תימחק, ובכך אנחנו בעצם מיישרים קו.

<קריאה: מה זה אומר?

איתן כבל: יהיה מכרז והוא מקבל תקופה.

<קריאה: תקופת הזמניות לא תיחשב לו.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: מי נמנע?

איתן כבל: בעד – פה אחד

איתן כבל: הסעיף אושר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: המנכ"ל יכול להיכנס.

איתן כבל: אני רוצה להעלות שתי נקודות.

איתן כבל: בבצ'יק, אתה רשאי ללכת להתפלל.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה קודם כל להתחיל עם העובדים ואחר כך עם הארכיון.

איתן כבל: לפני שאני נותן לאדיסו את רשות הדיבור, אני רוצה לומר לגבי העובדים.

איתן כבל: אני רוצה שיובהר - ונמצאים כאן נציגי האוצר, נציגי הממונה על השכר, סגן הממונה על השכר, נציגי התאגיד, נציגי רשות השידור וגם נציגי ההסתדרות ונציגי העובדים - ולומר לכולם שאני באופן אישי מתכוון ללוות את הטיפול בעובדים.

איתן כבל: אני אומר זאת בצורה הכי ברורה.

איתן כבל: אני מתכוון לפנות ליושב ראש ההסתדרות וכבר פניתי גם לממונה על השכר – כפי שאמרתי, סגנו כאן – אנחנו נקים צוות של שלושה שילווה באופן צמוד ופרטני את הבעיות.

איתן כבל: הרי בכל מערכת כל כך גדולה, יש כל מיני עניינים של זוגות נשואים, כן גישור, לא גישור, ולא חסרות בעיות.

איתן כבל: אני לא פותח את החוק שהוא כבר אושר אבל אני מנסה לומר לכם בשורה התחתונה - - -

אילן גילאון: אלה עניינית.

אילן גילאון: אני הגשתי הסתייגויות מהותיות ועיסאווי הציג אותן כאן הבוקר כי אני לא יכולתי לעשות זאת ואני הבנתי שאמרו שזה נושא חדש.

אילן גילאון: לא נושא חדש ולא נעליים.

אילן גילאון: זה נושא שקשור לעניין של החוק.

אילן גילאון: אחת התייחסה לעניין של ועדת החריגים והשנייה לנושא של התחולה ב-30 באפריל או המאוחר ביניהם.

איתן כבל: אילן, ברשותך, באמת ברשותך, אנחנו כבר אחרי זה.

איתן כבל: זה התקיים.

איתן כבל: היה דיון בוועדת הכנסת והתקיים כאן דיון.

איתן כבל: אנחנו כבר אחרי הדיון.

אילן גילאון: אבל מאיזו סיבה זה נושא חדש?

איתן כבל: כבר הצבענו על הדברים האלה כבר לפני ארבע-חמש שעות.

איתן כבל: אי אפשר להחזיר אותנו לתוך התהליך הזה וללכת לאחור, ברשותך.

איתן כבל: אני אומר לך בכנות.

אילן גילאון: אני שואל במהות, האם זאת הייתה הסתייגות מהותית או לא?

אילן גילאון: אם התנגדו לזה, סבבה, אבל זה לא נושא חדש.

איתן כבל: היית צריך לבוא לוועדה.

אילן גילאון: עיסאווי הציג את זה כאן הבוקר.

אילן גילאון: אני הגשתי את זה שלשום.

אילן גילאון: על מה אתם מדברים?

אילן גילאון: אני לא באתי לדבר כאן.

אילן גילאון: לי היו שני דברים ואני רוצה מינימום פצועים במצב הזה.

אילן גילאון: אני מבין לאן זה מוביל.

אילן גילאון: הבנתי את הכוונה ואני לא מוצא כלום.

אילן גילאון: אמרתי שלפחות האחרונים, הנכים, הפסחים, לא יודע מה, שתהיה להם קדימות, ויותר מזה – שלא בגלל התמנייקות של כמה ימים מישהו יוציא את העניין של הפנסיה כי הוא עוד לא הגיע לגיל חמישים.

אילן גילאון: זה הכול.

אילן גילאון: אני לא משלה את עצמי בכלום, איתן, ואני סומך עליך שתעקוב אחרי זה, אבל למה זה לא התקבל?

איתן כבל: אבל אילן, אני מדבר אתך.

איתן כבל: קיימנו את הדיון בעניין הזה.

איתן כבל: עכשיו אתה מחזיר אותי לקיים דיון.

איתן כבל: זה ירד מסדר היום.

איתן כבל: לכן אני אומר לך כאן שאתה בדיוק נכנס כשאני אומר שיוקם צוות בראשותי יחד עם יושב ראש ההסתדרות, יחד עם סגן או הממונה על השכר במשרד האוצר.

איתן כבל: את מה שאתה רוצה, אנחנו נלווה בכל העניינים הנוגעים למה שהעלית.

יגאל גואטה: מי יהיה מטעם הוועדה?

איתן כבל: אני.

איתן כבל: איתן כבל.

יגאל גואטה: זה היושב ראש.

איתן כבל: אדיסו, בבקשה.

<אדיסו וובה: אדוני היושב ראש וחברי הכנסת הנכבדים, חבר הכנסת גילאון דווקא העלה נושא שמאוד חשוב בנושא העובדים ומשום מה, איתן, אני סומך עליך שתקים ועדה שתעקוב אחר כל מה שאתה אומר אבל אני לא הבנתי למה אתם לא רוצים לכלול את כל הנושאים האלה בתוך החוק.

<אדיסו וובה: אתם מפחדים לפתוח את החוק ואני מבין שאגף התקציבים משבש להם איזשהו מהלך וסדרי עולם כאשר מדובר בעובדים שנתנו עשרים שנים מהחיים שלהם ואולי חס וחלילה לא ילכו עם איזושהי גאווה ובראש מורם הביתה כי כאשר זורקים אותם, הכוונות לקבל אותנו לעבודה, יורדות לאפס.

<אדיסו וובה: אני לא מבין למה אתם מטשטשים את כל הנושאים האלה.

<אדיסו וובה: לי אין כוונה לצעוק כאן סתם.

<אדיסו וובה: כבר שנתיים מאז הקמתם ועדה בצורה שהקמתם אותה, העברתם אותנו מדורי גיהינום עם כל מיני ועדות שהקמתם, אבל עם כל הכבוד להן בסופו של דבר אתם זורקים 1,200 עובדים הביתה.

<אדיסו וובה: אני לא מבין איך אתם מטייחים את כל האלה.

<אדיסו וובה: מה זה כל התירוצים שאתם ממציאים כאן?

<אדיסו וובה: זה נשמע לכם הגיוני?

<אדיסו וובה: 1,200 עובדים הולכים כפי שהעברתם את הדברים.

<אדיסו וובה: זה פשוטו כמשמעו של כל הדברים שאתם מציינים, איתן.

<אדיסו וובה: עם כל הכבוד, תטענו שזה על פי חוק.

<אדיסו וובה: חברים, אני כבר שומע את הניואנסים של הדברים.

<אדיסו וובה: אי אפשר לפתוח הסכמים מכיוון שמה?

<אדיסו וובה: כי עובדי רשות השידור לא טובים?

<אדיסו וובה: לא עסקו במלחמות?

<אדיסו וובה: לא כמעט נפצעתי בצפת עת נפלו קטיושות עת סיקרתי את המקום?

<אדיסו וובה: אנחנו לא נחשבים לטובים?

<אדיסו וובה: זה שהיו כאן הרבה בלגנים ברשות השידור, אני לא אשם בכך, חברים שלי לא אשמים בכך.

<אדיסו וובה: כשקיבלו את הפקודות, הם יצאו באש ובמים, בשבתות ובחגים ובכל סיטואציה שאתם רוצים.

<אדיסו וובה: אז אתם סוגרים את הכול ואחרי כן אתם נותנים לי לדבר ולומר שהוצאת קיטור ועכשיו לך הביתה?

<אדיסו וובה: כך אני מבין את הדברים, עם כל הכבוד.

<אדיסו וובה: אני באמת אומר לכם, כך אני מבין.

<אדיסו וובה: כך מרגישים חבריי ברשות השידור, לפחות אלה שאני מייצג אותם.

<אדיסו וובה: מרגישים שנזרקנו בלי כבוד.

<אדיסו וובה: חברים, זה המצב.

<אדיסו וובה: יש כאן כל מיני קבוצות עובדים עם כל מיני סיפורים והסכמים שנחתמו לאורך ארבעים שנים.

<אדיסו וובה: אני נמצא רק 23 שנים.

<אדיסו וובה: הם יוצאים עם פנסיה עלובה.

<אדיסו וובה: אז הסקטור שלי נושק לגיל החמישים, פשוט לא מתקדם והוא לא שם ולא פה.

<אדיסו וובה: אז מה תעזור לי הוועדה?

<אדיסו וובה: בכנות אני שואל.

<אדיסו וובה: איך זה בדיוק הולך לפתור את מצוקת העבודה שהאנשים האלה נזרקים לרחוב?

<אדיסו וובה: יש לנו ילדים שאו-טו-טו מתגייסים.

<אדיסו וובה: הבת שלי שואלת אותי אם אני הולך להיות מפוטר.

<אדיסו וובה: מה אני צריך לענות לה, איתן?

<אדיסו וובה: תן לי תשובה ולכל החברים שלי.

<אדיסו וובה: יש לכם תשובה?

<אדיסו וובה: פולקמן, יש לך תשובה בשבילי?

<אדיסו וובה: אתם לא לוקחים אותנו בחשבון, חברים.

<אדיסו וובה: אז מה זה סגירת הדיל הזאת?

<אדיסו וובה: מה זה עוזר?

<אדיסו וובה: אתם סוגרים את כל הפאנל ואנחנו בצד.

<אדיסו וובה: מישהו יכול לתת לי תשובה?

<אדיסו וובה: אתה יכול להבטיח לי שאתה תקבל אותי?

<אדיסו וובה: לא.

<אדיסו וובה: אני לא נראה בשבילך כבר, אז מה העניין?

<אדיסו וובה: אני לא מבין מה הסיפור.

<אדיסו וובה: מה סגירת הדיל שאתם יוצרים כאן כאילו הכול בסדר, סגרנו, אפשר לפזר את העניינים כאן.

<אדיסו וובה: לא.

<אדיסו וובה: איתן, אני סומך עליך אבל אני חושש שהרבה עובדים ימצאו את עצמם ללא ביטחון תעסוקתי.

<אדיסו וובה: בירושלים התחום המקצועי שאנחנו עובדים בו מאוד צפוף, אין מקום עבודה כזה.

<אדיסו וובה: הניסיון שלי הוא התחום שעסקתי בו 23 שנים.

<אדיסו וובה: במה אני הולך לעבוד?

<אדיסו וובה: אני אספר לך על אנשים שפחדו מכל הגיהינום שעברו והלכו.

<אדיסו וובה: אנשים מקצועיים ברמה גבוהה הלכו להיות סדרני מחסן בכל מיני סופרמרקטים.

<אדיסו וובה: נשמע לכם הגיוני?

<אדיסו וובה: נשמע לכם הגיוני?

<אדיסו וובה: אנשים שנתנו את החיים שלהם, יצאו עם ניסיון מקצועי של מעל 25 שנים והפכו להיות אפס?

<אדיסו וובה: במה הם השקיעו את החיים שלהם בעבודה, כדי שכאן הדיל ייסגר ולאנשים לא יהיה ביטחון כלכלי?

<אדיסו וובה: אין לי מלים לכל הדברים שנעשים כאן.

<אדיסו וובה: אתם תתנו את התשובה שאתם עכשיו סגרתם את הדיל, אנחנו הוצאנו קיטור, אחרי כן סוגרים ואף אחד לא יעניין אותי כי אני רואה את מה שקורה.

<אדיסו וובה: אני בקשר עם החברים שלי, אני צריך לתת תשובה, כולם מסתכלים אלי כאילו אתם כבר לא שווים, אנחנו לא שווים בעיניהם.

<אדיסו וובה: יש לי חדשות בשבילכם.

<אדיסו וובה: אנחנו נציגי העובדים לא שווים בשבילם, לא יכולים לדאוג להם להתקבל ולא יכולים לתת להם פרנסה.

<אדיסו וובה: אז מה אנחנו?

<אדיסו וובה: אפסים?

<אדיסו וובה: איתן, באמת, אני שואל.

<אדיסו וובה: בגלל שיש איזושהי סטייה של סעיף תקציבי, כולם עובדים כדי שחס וחלילה מישהו לא יזוז, אז אנחנו צריכים לשלם את המחיר?\

איתן כבל: אדיסו, ברשותך, תקשיב.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר את הדבר הבא.

איתן כבל: בכל הכבוד, ואני מכבד אותך ואני מכבד את העובדים, אני יודע שלצערי או לא לצערי הוועדה הזאת הפכה להיות כמו ממשלה.

איתן כבל: במידה מסוימת הרבה פעמים אני מוצא את עצמי כאן בוועדה עושה עבודה של שר של ממשלה.

<קריאה: תקרא לזה קול השפיות.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך, אני לא יודע איך להגיד לך את זה.

איתן כבל: אני לא כתבתי ולא הכנתי את המשא ומתן הראשון.

איתן כבל: אני מבין, אבל תרשה גם לי לומר.

איתן כבל: אני יודע לתת לך לנסות, לתת לך פתרון שאף אחד לא נתן לך, שהממשלה הייתה צריכה לתת אותו, שהשרים שהניחו את החוק כאן היו צריכים לתת.

איתן כבל: אדיסו, אם אני קורא לממשלה, האוצר אומר שישב עם ההסתדרות, סגרנו את העניינים, עובדה היא שרק אתה כאן ויש כאן עוד גופים מגופים שונים – אני אומר בגדול, תמנע, ולא אומר את זה עכשיו ברמה הפרטנית – היה הסכם, לחצו ידיים, אי אפשר כל פעם להתקדם בעניין הזה.

איתן כבל: אני בא אליך ובאמת אומר לך, ובשום מקום אף אחד לא מוכן להקשיב לי, אבל זה יהיה, ואני אומר לך – ואני בא אליך ואני אומר לך – שאני החלטתי שיקום צוות והוא יקום.

איתן כבל: הוועדה הזאת עוד מלווה והיא תצטרך ללוות באלף ואחד נושאים את התאגיד ואני אלווה באופן אישי.

איתן כבל: לא סתם לא אמרתי שאחד החברים כאן ייקח את זה על עצמו.

איתן כבל: אני אומר לך שהצוות הזה של יושב ראש ההסתדרות, שלי, ואני גם מתחייב לדבר עם שר האוצר שידאג לתת לי את הגיבוי המלא בכל בעיה ובעיה שתידרש אל מול צורך לעובדים, אם זה הגישור.

איתן כבל: יש לי תיק מסודר עם כל העובדים שזקוקים לגישור, עם כל העובדים שחסרים להם כמה ימים, עם אותם אנשים - - -

<אדיסו וובה: יש לך רק חלק.

איתן כבל: אני אומר לך שמה שהממשלה לא עשתה, אנחנו נעשה.

איתן כבל: אני מתחייב לך.

איתן כבל: ההורים שלי הם פועלים.

איתן כבל: אני באתי מבית של פועלים, כל החיים שלי הייתי בתוך מערכות כאלה ואני לא אפקיר אתכם.

איתן כבל: זאת התחייבות שלי.

יגאל גואטה: אבל בינתיים קורה הפוך.

יגאל גואטה: בינתיים המציאות היא הפוכה.

יגאל גואטה: אנחנו כל הזמן שומעים כאן הצהרות שלא נפקיר אתכם ולא יפגעו בכם ולא כלום.

איתן כבל: אני רוצה להציע הצעה.

איתן כבל: השר שלך שהוא שר בכיר בממשלה - - -

יגאל גואטה: אם מצד אחד אתה אומר ממשלה, תעצור את הוועדה ותגיד רבותיי, אין לי כלים ואני עוצר את הכול.

יגאל גואטה: אל תגיד להם לכו לממשלה והדיונים כאן ממשיכים.

יגאל גואטה: זה לא עובד כך, סליחה.

איתן כבל: אני אגיד לך איך זה עובד.

איתן כבל: ראשית, אני אגלה לך.

איתן כבל: הוועדה היא גוף מפקח והיא גוף מחוקק.

איתן כבל: שנית, אני רוצה להזכיר לך שיש קואליציה ויש אופוזיציה.

יגאל גואטה: אין כאן קואליציה ואין אופוזיציה.

יגאל גואטה: יש כאן עובדים שלא ישנים בלילה.

איתן כבל: בכל הכבוד, התהפכו כאן היוצרות.

איתן כבל: אני לא מוכן לקבל את זה בשום פנים ואופן.

יגאל גואטה: מה זה נקרא התהפכו היוצרות?

איתן כבל: אני אסביר מה זה אומר.

איתן כבל: אני אסביר לך בדיוק.

יגאל גואטה: אז מה אם אני בקואליציה?

יגאל גואטה: אז מותר לדרוך לאנשים על הראש?

יגאל גואטה: אני מצטער שהגעתי מאוחר לכנסת.

יגאל גואטה: אני ממש מצטער.

נחמן שי: הגעת בזמן ועוד יהיו לך הרבה שנים.

יגאל גואטה: אם ימשיכו לדרך כך על אזרחים, אני מבטיח לך שאני לא נשאר כאן.

יגאל גואטה: לא רוצה להיות שותף לזה.

נחמן שי: אני אסביר לך.

נחמן שי: מה שאיתן התכוון זה שאנחנו בתוך הוועדה הזאת הפכנו להיות לגורם הדוחף והמדרבן להקמת התאגיד הציבורי.

נחמן שי: אצלנו רואים את המכלול, רואים את היוצרים, רואים את הרשות שמתפרקת, רואים את התאגיד שקם ודואגים לעובדים.

נחמן שי: יצא שזה המקום הזה.

נחמן שי: אנחנו מגדילים ראש לצורך העניין.

איתן כבל: וגם הארכיון.

נחמן שי: וגם הארכיון שלא נעזוב אותו.

נחמן שי: אנחנו צריכים גם אותך ואת כל אחד מהחברים כאן שידבר עם השרים הממונים כדי שייפתח הלב ויבינו שעם כל ההסכמים שהיו יש בעיות אישיות שהם לא ידעו עליהן.

נחמן שי: עכשיו אנחנו יודעים עד הנקודה.

יגאל גואטה: יתכבד ויודיע היושב ראש שהוא לא ממשיך דיונים בוועדה הזאת עד שהדברים האלה ייפתרו.

יגאל גואטה: בבקשה, בואו תעשו את זה.

נחמן שי: הוא עושה את זה.

יגאל גואטה: איך הוא עושה את זה?

יגאל גואטה: תעצור את כל דיוני הוועדה הזאת עד שנושא העובדים האלה ייפתר.

<קריאה: זה רק למשוך עוד ועוד זמן.

יגאל גואטה: לא.

יגאל גואטה: התאגיד ימשיך לעבוד.

<תמנה עורב: אני רוצה להגיד עוד דבר.

<תמנה עורב: בעוד אנחנו מדברים, מתקבלים אנשים נוספים לתאגיד וזה כמובן מונע מאנשי רשות השידור ברשות השידור להתקבל לתאגיד ואני באופן אישי לא מבינה מדוע לוקחים נערה בת 17 שנה לפני שהיא מתגייסת לצבא במקום אישה בת 45 שזורקים אותה לרחוב.

<תמנה עורב: אני לא מבינה את זה.

איתן כבל: גם אני לא מבין אבל אני אגיד לך מה אני רוצה לומר בעניין הזה.

איתן כבל: אנחנו כאן בין היתר כי פוליטיקאים בחשו וקבעו אם ילדה בת 17 תהיה או ילדה בת 17 לא תהיה.

איתן כבל: הגענו למצב שבו אנחנו יושבים כאן.

איתן כבל: אי אפשר להחזיק את החבל בשני קצותיו ומצד אחד להגיד אנחנו הפוליטיקאים הרסנו – לא אנחנו אלה שיושבים סביב השולחן אלא הפוליטיקה, המעורבות הפוליטית במפלגות – שנכנסו והרסו כל חלקה טובה, כל אחד בזמנו, ועכשיו - - -

<תמנה עורב: כל מעשה במחשבה תחילה.

<תמנה עורב: חברת הכנסת קארין אלהרר הייתה גיבורה גדולה כשהיא אמרה למה לא התייעצו עם אנשי מקצוע.

<תמנה עורב: אנשי מקצוע אמרו לוועדה ב-2014 שלא ייתכן להקים דבר כזה תוך שמונה חודשים.

איתן כבל: אני יודע.

<תמנה עורב: והלכנו לתיקון החמישי לחוק בתוך שנתיים.

איתן כבל: אני רוצה להעלות נקודה נוספת וזה עניין הארכיון.

איתן כבל: זה כבר עניין של האוצר ואני רוצה שתקשיבו, שירה ואסף.

איתן כבל: נושא הארכיון הוא בנפשנו.

איתן כבל: זה לא עניין עכשיו למשחק של מי מהיושבים כאן או אלה שלא נמצאים כאן.

איתן כבל: לא לחינם אני מלווה את זה באופן אישי יחד עם היועצת המשפטית ויחד עם מנהלת הוועדה, ממש באופן אישי, בישיבות שאנחנו קובעים מעת לעת.

איתן כבל: העוזר שלי מחרה אחריכם כל שלושה חודשים כמדומני או כל חודשיים ומנסה לקבל ממכם היכן העניין עומד.

<קריאה: העלינו את זה.

איתן כבל: בוודאי.

איתן כבל: קיימנו כאן דיון ויש מעקב צמוד.

איתן כבל: אני רק אומר לכם שזו משימה שהיא כבר שלכם.

איתן כבל: כאן זה לא משחק.

איתן כבל: יש כאן אחריות גדולה.

איתן כבל: אני כבר לא יודע מה יותר גדול, שמירת הארכיון על כל המשמעויות הגלומות והגנוזות בו, או הקמת התאגיד החדש.

איתן כבל: באמת שאני לא יודע.

איתן כבל: לא שאני עושה השוואה.

יעקב פרי: איתן, אבל למה אי אפשר בכל זאת – אני יודע שזה קצת מעצבן אותך, אז תירגע ותשמע – להכניס סעיף שאומר שתחילת שידורי התאגיד מותנים - כמו שיכולתם לעשות סנקציות, מה שנקרא סנקציות - עד שלא ייגמרו כל הנושאים של העובדים?

יעקב פרי: למה אנחנו לא יכולים לעשות את זה?

יעקב פרי: זה ייתן דחיפה להסתדרות וייתן דחיפה לאוצר, אם יש להם עניין שהתאגיד יקום.

איתן כבל: אני מודה לך אבל זה כבר עלה כאן.

יעקב פרי: אני יודע שזה עלה.

יעקב פרי: אני בכל זאת שואל.

איתן כבל: אני לא חוזר לאחור, יקירי.

איתן כבל: אנחנו כבר בתוך הסיום.

איתן כבל: אני לא נותן כלים לאף אחד.

יגאל גואטה: איתן, אולי תעלה נושאים שעוד לא נגעו בהם.

איתן כבל: כבר דנו.

איתן כבל: זה תיקון חמישי.

יגאל גואטה: שיהיה תיקון עשירי.

יגאל גואטה: עד שלאנשים לא יהיה ברור לאיפה הם הולכים, יהיו תיקונים.

נורית קורן: אדוני היושב ראש, אני חושבת שההצהרה שלך עכשיו שאנחנו לוקחים את הנושא הזה ומטפלים בו, גם בפגרה – ואני מוכנה להירתם לזה – זה מאוד חשוב וחשוב גם לי.

נורית קורן: אני אמרתי לך אתמול עת הצבענו שצריך לדאוג לעובדים.

נורית קורן: אני חושבת שצריך לבדוק באיזה קריטריונים התאגיד החדש קולט אנשים ואת זה אפשר לעשות ואת זה אנחנו צריכים לעשות.

יגאל גואטה: אדוני היושב ראש, אם אתה צריך מישהו שישב וישמע את העובדים, אני מוכן להתנדב לכך.

איתן כבל: הבעיה היא לא בשמיעת העובדים.

יגאל גואטה: זאת בוודאי בעיה.

נורית קורן: זה לפעול.

יגאל גואטה: בוודאי שצריך לשמוע אותם.

נורית קורן: אנחנו נשמע ונלמד.

יגאל גואטה: אתה יודע למה צריך לשמוע אותם?

יגאל גואטה: צריך לשמוע אותם כי במסדרונות כאן חיכו לי הרבה עובדים וגם אני חשבתי בהתחלה שבסדר, רצים אחרי כל אחד בכלל שאותו אדם חושב שיפטרו אותו והחלטתי שאני כן רוצה לשמוע אותם.

יגאל גואטה: זימנתי אותם ואני רוצה לומר לך שזה לא דומה, כמו שמדברים כאן במסדרון לזה שאתה מזמין אותם.

יגאל גואטה: כשהזמנתי עובד מסוים, ואני אומר כאן שוב שאין לי טענות לאיש, אבל בגלל המרוץ המטורף הזה, הבהלה לזהב של תאגיד השידור הציבורי, כנראה שנופלים דברים בדרך.

יגאל גואטה: פנה אלי עובד שהגיש מועמדות למכרז ואמרו לו, אדוני, איחרת את המועד.

יגאל גואטה: שאל למה הוא איחר את המועד, יש מועד והוא עדיין מועד?

יגאל גואטה: לא, יש כבר פיינליסטים.

יגאל גואטה: אמר להם, מה זה פיינליסטים?

יגאל גואטה: הוא רוצה להגיש מועמדות.

יגאל גואטה: הגיש את המועמדות, אמרו לי, סליחה, אתה לא עומד בתנאי הסף.

יגאל גואטה: אמר להם, מה זאת אומרת אני לא עומד בתנאי הסף?

יגאל גואטה: אני עושה את התפקיד הה 15 שנים, איך אני פתאום לא עומד בתנאי הסף?

יגאל גואטה: אמרו לו, רגע, בודקים.

יגאל גואטה: לא, אתה עומד בתנאי הסף, אבל הגשת באיחור.

יגאל גואטה: אמר להם, רבותיי, היום ברוך השם יש מיילים, הנה התאריך של ההגשה והנה התאריך האחרון, הגשתי בזמן.

יגאל גואטה: אמרו, סליחה, ונגמרו להם התירוצים.

יגאל גואטה: זה נראה לכם נורמלי?

יגאל גואטה: בן אדם בגיל חמישים-שישים, מספרים לו סיפורים כאלה.

יגאל גואטה: אני לא בא בטענות לאף אחד, אבל כשאתה שומע את זה ואתה רואה את המסמכים ואתה רואה את הדברים, אתה אומר, ריבון העולמים, הבן אדם הזה יכול היה לפספס בשנייה והוא עם משפחה, עם חמישה ילדים, ולעוף לרחוב בגיל חמישים-שישים וחוץ מלהיות חבר כנסת, הוא לא יכול להיות כלום.

יגאל גואטה: לכן אני חושב שחשוב קודם כל לשמוע את העובדים.

יגאל גואטה: לראות את הדמעות שלהם.

יגאל גואטה: לי עכשיו בא לבכות אחרי שראיתי את הדמעות של אותו עובד אצלי במשרד.

יגאל גואטה: שלושה חודשים יש פגרה, בוא נזמן את כולם ונשמע אותם.

איתן כבל: חברים, אני סיימתי, אני יכול לנעול את הישיבה.

איתן כבל: תנו לי לסיים.

איתן כבל: קודם כל, אני אומר וחוזר ואומר שיש כאן עניינים תקציביים.

איתן כבל: זה לא עניין פרטי שלי.

איתן כבל: אני מתנצל אני מדבר בשפה כזאת כאילו אני שר האוצר.

איתן כבל: לכן אמרתי שבמקום שאנחנו נבלבל את המוח, ועכשיו הרי מה העניין?

איתן כבל: כבר יצאנו לדרך.

איתן כבל: אנחנו רוצים, אני בטוח שגם אלה שלא אוהבים כמו עיסאווי את כל הדברים, שבסוף העסק יתחיל לרוץ.

איתן כבל: אני יודע, אני לא בא לפגוע בציבור עובדים.

איתן כבל: הרי את כל זה הבנו מהתחלה, ידענו – אתי, את זוכרת שרשמנו כל דבר – ואמרנו כמה הולכים לרחוב.

איתן כבל: זה לא משהו שעכשיו לצערי אנחנו מתחילים אותו.

איתן כבל: לכן אמרתי שאנחנו מקימים את הצוות הזה ואם נידרש, אני אפנה יחד עם הצוות, יחד עם אנשי האוצר, לשר האוצר.

איתן כבל: לכן לקחתי את זה שזה לא יהיה איזה סיפורים באוויר אלא לטפל בזה באופן אישי.

יגאל גואטה: אני יכול להיות העוזר שלך בצוות הזה?

יגאל גואטה: אני אחזיק לך את התיק.

איתן כבל: אתה עומד בקריטריונים?

איתן כבל: אם תעמוד בקריטריונים.

יגאל גואטה: את הקריטריונים אתה קובע.

איתן כבל: נכון

יגאל גואטה: אתה יודע שאנחנו חושבים אותו הדבר.

איתן כבל: נכון.

יגאל גואטה: אבל ההרגשה שלי, וסליחה שאני מתפרץ, אני אומר לך שלפני חמש דקות כמעט התחלתי לדמוע.

יגאל גואטה: ההרגשה שלי שכולם רוצים ואנחנו מייצרים כאן איזשהו מצב כאילו עכשיו ההנהלה היא האויבת של העובדים כשבעצם מי עשה את זה, זה אנחנו, הממשלה.

יגאל גואטה: אני לא הייתי כאן, אז מה?

יגאל גואטה: אבל אני מרגיש אחריות בדיוק כמו שהייתי כאן.

איתן כבל: תודה.

יגאל גואטה: אני רוצה לסיים את דבריי בבדיחה קטנה, רק לשם האווירה הטובה והיא קצת תמחיש לנו מה קורה כאן.

יגאל גואטה: אדם נכנס למסעדה, ישב לאכול.

יגאל גואטה: קורא למלצר ואומר לו, תעשה לי טובה, חם כאן במסעדה, אתם יכולים להדליק את המזגן?

יגאל גואטה: אמר לו, בוודאי.

יגאל גואטה: אחרי חצי שעה הוא אומר למלצר, עדיין חם, אתה יכול להגביר את המזגן?

יגאל גואטה: אומר לו, כן, בבקשה.

יגאל גואטה: אחרי שעה אומר לו, שמע, קר מדי, אתה יכול להנמיך את המזגן?

יגאל גואטה: אומר לו, בוודאי.

יגאל גואטה: מסתכל עליהם בן אדם מהצד, קורא למלצר ואומר לו שנראה לו שהבן אדם ההוא הולך לשגע אותו.

יגאל גואטה: אומר לו המלצר, אל תדאג, אני משגע אותו, אין לנו בכלל מזגן.

יגאל גואטה: אנחנו מדברים ואיתן כבל אומר רבותיי, אני מודיע לכם שאם העובדים ייפגעו אני לא אוותר על כך וכולי וכולי וכולי, וכולם כאן מצהירים וזה יפה ונחמד, אבל אין לנו בכלל מזגן.

יגאל גואטה: אתה בעצמך אומר שאין לך יכולות, אז בוא נראה מה עושים.

איתן כבל: אני אתייעץ עם יושב ראש הסיעה.

יגאל גואטה: עם יושב ראש הסיעה שלי?

יגאל גואטה: חשבתי שאתה רוצה להתייעץ עם מנכ"ל אלקטרה בקשר למזגן.

יגאל גואטה: אתה אומר שאין לנו כלים ומצד שני אתה אומר שאתה מודיע לנו שאתה לא תיתן וכולי.

איתן כבל: הסמנכ"ל, אנחנו יכולים לקבל לוח זמנים לגבי הדיגיטציה של הארכיון?

איתן כבל: מכרז, מתי יוצאים, מתי עוברים ולאן עוברים?

<אודי הכהן: לגבי הארכיון, כרגע זה מתנהל במכרז דו שלבי.

<אודי הכהן: אנחנו כרגע נמצאים בשלב האיכות.

איתן כבל: מה יסתיים לפני, חץ 7 או ההכנה לארכיון?

<אודי הכהן: הארכיון.

<קריאה: מה נעשה עד עכשיו?

<אודי הכהן: בסוף נובמבר התקיים דיון אצל מנכ"ל משרד התקשורת ובו נתבקשנו להתחיל את הטיפול בארכיון.

<אודי הכהן: פרסמנו מכרז אחרי שניתחנו את המצב באמצע פברואר ומאמצע פברואר עד עכשיו היינו צריכים לדחות את מועד ההגשה שלוש פעמים – פעמיים בגלל שנעתרנו לבקשות המציעים ופעם נוספת בעקבות חוק הארכיונים שקובע שלא ניתן להוציא ארכיונים מחוץ לארץ.

איתן כבל: אחת הפעמים היא בגללי כי פנו אלי כשלא ניתנה אפשרות.

<אודי הכהן: זה במסגרת הפניות של המציעים.

איתן כבל: אני יודע.

איתן כבל: כשהם הציעו, אתם לא נעניתם.

איתן כבל: אבל לא חשוב.

איתן כבל: הלאה.

<אודי הכהן: מה שעשינו, המכרז התייחס לכל אחד מהפורמטים והמדיות באופן פרטני ומה שאנחנו עושים עכשיו, אנחנו מגבשים את ציוני האיכות לכל אחד מהמציעים במכרז, לכל אחד מהפורמטים.

<אודי הכהן: אנחנו נסיים את שלב האיכות, אנחנו נמצאים בחלק של הפרזנטציות באיכות.

<אודי הכהן: אתמול הייתה לנו את הפרזנטציה הראשונה וכמו שאמרתי, אנחנו מעריכים שעד סוף אוגוסט אנחנו נסיים גם את התמחור ואת כל הנושאים של התמחור ואת התוספות וכל מה שקשור בעלויות הכספיות של הארכיון, אנחנו נציג כמו שמסוכם עם אגף התקציבים באוצר, נעלה ונציג לאוצר.

איתן כבל: לאן זה אמור לעבור?

<אודי הכהן: לאן אמור הארכיון לעבור?

<אתי בנדלר: מתי יהיה זוכה?

איתן כבל: מתי אתם מתכוונים שיהיה זוכה?

<אודי הכהן: עד סוף חודש אוגוסט.

<אודי הכהן: ככל הנראה לא יהיה זוכה אחד אלא יהיה זוכה לכל אחד מהפורמטים.

נחמן שי: לאן זה עובר?

<אודי הכהן: אנחנו אמורים לפנות את הארכיון לחברות שההתמחות שלהן היא בטיפול בארכיונים במדיות שהן מדיות אופטיות, חברות כמו הארכיברים או כמו חברות כאלה כאשר הטיפול הארכיוני מנוהל באופן מקוטלג.

<אודי הכהן: זאת אומרת, במסגרת איסוף הארכיון אנחנו מסמנים מה יש בכל אחת מהתיבות, מהקרטונים, וזה יורד לאחסון ומשם זה יצא לדיגיטציה.

נחמן שי: איפה יהיה הארכיון?

עיסאווי פריג': אין כתובת.

<אתי בנדלר: האם משמעות העברת הארכיונים לחברות שיטפלו בהם אומר שבאותה תקופה לא ניתן יהיה להשתמש בחומרי הארכיון?

<אודי הכהן: במסגרת המנגנון של קיפול הארכיון, כל עוד החומרים לא יצאו מהארכיון, ניתן יהיה לגשת אליהם.

<אודי הכהן: ברגע שהם יצאו מהארכיון, יש מנגנון של העברת חומרים וקיבועם.

<אודי הכהן: עשיתי מנגנון דומה בחברה הקודמת בה עבדתי וזה עבד.

<אודי הכהן: יש מנגנון של שליפה גם בתוך ארבע שעות אם צריך.

נחמן שי: האם בסוף הארכיון יהיה בירושלים, במקום בו נמצאת ההנהלה, המועצה ומרכז הפעילות החדשנית?

<אודי הכהן: הארכיון הדיגיטלי יהיה היכן שנמצא כל הדאתה סנטר של התאגיד, שזה בירושלים.

<אודי הכהן: הארכיון הדיגיטלי הוא יותר קטן.

<אודי הכהן: הוא צריך ארבעה מטרים מרובעים.

נחמן שי: אגב, איפה יישמרו כל חומרי הגלם?

<אודי הכהן: איזה חומרי גלם?

נחמן שי: מה שמעבירים עכשיו לדיגיטציה.

נחמן שי: הם מושמדים?

<אודי הכהן: לא.

<קריאה: זה הולך לאיבוד.

<אודי הכהן: מהמדיות הדיגיטליות אנחנו כרגע מוציאים את המיטב.

<אודי הכהן: מהמדיות הדיגיטליות אנחנו מוציאים את המיטב ואנחנו מייצרים קבצים.

איתן כבל: אני הבנתי.

איתן כבל: צילמת אותי בסרט לפני אלף שנים, לאיפה לוקחים את הסרט הזה?

<אודי הכהן: את הסרט הזה שומרים באותו מקום בו נמצאות הקלטות שמובאות מהארכיונים.

<אודי הכהן: הן הועברו לדיגיטציה.

<אודי הכהן: אצל החברות הפרטיות.

נחמן שי: שם הן יישארו אחרי ההעברה?

<אודי הכהן: אחרי ההעברה הקבצים הדיגיטליים נמצאים בתאגיד.

נחמן שי: אחרי ההעברה הן חוזרות אליכם.

<אודי הכהן: כן.

<אודי הכהן: אחרי ההעברה הקבצים הדיגיטליים נמצאים בתאגיד.

<קריאה: אני אומר לך שזה הולך לאיבוד.

איתן כבל: עשו דיגיטציה, הכול נגמר, את הצילום של הסרט שלי סיימו לעשות לו את הדיגיטציה, נשאר חומר הגלם הבסיסי.

איתן כבל: לאן לוקחים את הסרט, את הפילם הישן?

<אודי הכהן: הפילם הישן כרגע אין לו פתרון יותר טוב ממה שאנחנו אמרנו שזה עובר לאחסון בחברות.

יגאל גואטה: זה נכס ששווה עשרות מיליונים.

<אודי הכהן: חומרי הגלם נמצאים.

<אודי הכהן: אני לא אשתמש במילה קבצים.

<אודי הכהן: הווידאו שהיה פעם פילם, עכשיו הוא קובץ והוא נמצא בארכיון של התאגיד.

<אודי הכהן: הפילמים עצמם חוזרים ויהיו מאוחסנים בתהליך הדיגיטציה בתנאים יותר טובים מכפי שהם מאוחסנים היום ברשות.

<אודי הכהן: הם יהיו בטמפרטורה מבוקרת.

<אודי הכהן: גם הארכיון של ביטוח לאומי נמצא בארכיברים.

<אודי הכהן: כל הגיבוי של מדינת ישראל נמצא בארכיברים.

<אודי הכהן: אנחנו ניהלנו את הדיון הזה עם גנזך המדינה.

<אודי הכהן: גנזך המדינה לא לגמרי מעוניין לקבל את החומרים האלה אליו.

<קריאה: בקיצור, אתה אומר לנו שהוא יהיה באחסון במקום שמור, בארכיברים או בחברה אחרת שתזכה במכרז, שם יהיה כל חומר הגלם.

<אודי הכהן: כן.

נורית קורן: אני מבקשת דבר אחד מאוד מאוד חשוב.

נורית קורן: החומרים צריכים להיות במקום אחד ולא אצל החברות הפרטיות שמקבלות את המכרזים כי אחר כך לא נמצא אותם ואפילו שגנזך המדינה לא רוצה לקבל אותם כי הוא כנראה צריך להפעיל יותר מדי דברים או חדרים מקוררים וכולי – אני לא מומחית לזה – אני רוצה לומר לכם שרשות השידור הייתה ממלכתית, ציבורית, וזה חייב להיות בגנזך, גם אם הם לא רוצים.

נורית קורן: אני לא חושבת שאני מפקידה בחברה פרטית ומחר החברה עוברת דירה והכול ילך לפה.

נורית קורן: אני רוצה להגיד לך שעכשיו אני נתקלת בסיפור הזה של פרשת ילדי תימן.

נורית קורן: אני רוצה מקום ציבורי ממלכתי ובשום פנים ואופן לא חברה.

איתן כבל: אני חושב שנורית אומרת דברי טעם.

איתן כבל: אני תמיד אומר שכאשר אנחנו כותבים חקיקה וכל אחד אומר אל תדאג, אני אומר שאם אנחנו כולנו מבטיחים לחיות לעולמים וכל אחד יישאר באותו תפקיד לעולם – זה בסדר, אבל אנחנו לא.

<אודי הכהן: אני רוצה שיהיה ברור.

<אודי הכהן: כל המידע יהיה זמין.

<אודי הכהן: החומרים יהיו נגישים.

<אודי הכהן: אנחנו גם מייצרים מנגנונים שיאפשרו נגישות לחומרים האלה בצורה הרבה יותר טובה, מודלית ומתקדמת שתאפשר גם לנו וגם לציבור לדעת מה צולם כאן במדינת ישראל מ-1969 ועד 1991 עת רשות השידור הייתה היחידה שתיעדה את הדברים כאן.

מיקי רוזנטל: אין שום הגיון עם כל הכבוד והנוסטלגיה לשמור את חומרי הגלם עצמם.

מיקי רוזנטל: אני אסביר.

מיקי רוזנטל: גם אם אנחנו נשמור את הפילמים ואת התמונות, הדברים האלה בסופו של דבר מתכלים.

מיקי רוזנטל: מה שחשוב זה שנעשה דיגיטציה לכל החומרים האלה והם יישמר לדורות ולהיסטוריה של מדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: הפילם עצמו בסוף מתכלה.

מיקי רוזנטל: מה שחשוב זה התהליך של הדיגיטציה ושמירתו של החומר ההיסטורי.

מיקי רוזנטל: הפילם עצמו, אם אנחנו עכשיו נבקש לשמור את חומרי הגלם עצמם, המשמעות היא שאנחנו נשקיע מיליונים בבניין שנשים בו את החומרים האלה במיזוג אוויר ובסוף הם יתכלו בכל מקרה.

מיקי רוזנטל: מה שמשנה לכן זה לא הפורמט שבו זה נשמר אלא עצם השמירה על ערכי האודיו-ויזואליה של מדינת ישראל ולא הפילם עצמו.

מיקי רוזנטל: מה שחשוב זה שכאשר ירצו את זה, אפשר יהיה להשתמש בזה.

מיקי רוזנטל: היום אי אפשר גם להשתמש בחלקים גדולים מהחומר הזה כי הוא הרוס.

איתן כבל: למרות הכול, אודי, בדיון הבא שאני אקיים אצלנו למעקב דיגיטציה, אני רוצה שנרחיב בשאלה הזאת.

<אודי הכהן: אני רוצה להדגיש דבר אחד.

<אודי הכהן: הדיגיטציה של הארכיון היא אחת המשימות גם מבחינת הזמן והאנרגיה שאנחנו משקיעים בו, השימור וכל התהליכים שאנחנו עושים.

איתן כבל: יש לי בקשה.

איתן כבל: כל לוח הזמנים שאתה הצגת, נא להעביר לוועדה בצורה מסודרת.

איתן כבל: עמית, רצית להגיד כמה מלים.

רועי פולקמן: לפני כן, תרשום הסתייגות דיבור.

<אתי בנדלר: הסתייגות דיבור לחבר הכנסת פולקמן.

<אתי בנדלר: עוד מישהו מבקש הסתייגות דיבור?

נחמן שי: כן.

עיסאווי פריג': ל-מרצ יש הסתייגויות רגילות.

עיסאווי פריג': היא לא צריכה דיבור.

<אתי בנדלר: אם יש לכם הסתייגויות רגילות, אתם לא יכולים לבקש רשות דיבור.

עיסאווי פריג': ההסתייגויות שלנו רשומות?

<אתי בנדלר: כן.

<עמית ליאור: אני רוצה להתחיל מהסוף ואני רוצה להודות.

<עמית ליאור: באופן פרדוכסלי הולך לקרות כאן משהו שהוא בגדר נס ובאופן מאוד מוזר הולך להירשם לראש הממשלה הישג מטורף שאחרי 14 ועדות ועשר שנים לפחות שאנחנו כאן אתך, איתן, השידור הולך לעבור לציבור וזאת ממשלת נתניהו.

<עמית ליאור: בסופו של יום בהיסטוריה יזכרו שזאת הממשלה שפעם ראשונה הסכימה לנתק את היד שלה מתוך הדבר הזה.

<עמית ליאור: כמובן זה במידה ואכן זה מה שיקרה ולא יקרו כאן כל מיני תרגילים והליכה אחורה.

<עמית ליאור: אני רוצה להודות לפולקמן, למיקי, לפרי, לראש העיר ניר ברקת שברגע האחרון גם היה ממלכתי ואמר שזאת לא מלחמה של ירושלים נגד תאגיד.

<עמית ליאור: הוא לא קרא לנו ברנז'ה.

<עמית ליאור: הוא אמר שזה למען ירושלים ולא נגדכם.

<עמית ליאור: אני רוצה להודות לשלמה פילבר ולכל צוות המשרד שלו שאנחנו יודעים כמה הם עובדים קשה כדי לגרום לדבר הזה לקרות.

<עמית ליאור: תודה לשר כחלון.

איתן כבל: תעביר את הרולר מהר.

<עמית ליאור: לשר כחלון ולאנשי משרדו.

<עמית ליאור: גם לך כבל שאתה מגלה גמישות שלא רואים בקרקס של נערת גומי באזרביז'אן, בניסיון שלך לגרום לדבר הזה לקרות ואמן שהנס הזה קורה כי בסופו של דבר אחרי עשור שנגרע מהמסך וגם מהציבור מיליארד וחצי שקלים, תבוא יצירה ובעשור הזה שזה לא קרה הייתה כאן יצירה מפוארת.

<עמית ליאור: דבר אחרון.

<עמית ליאור: אני רוצה לדבר כמחזאי וכתסריטאי.

<עמית ליאור: המילה ציבור היא משורש צבר.

<עמית ליאור: תרימו את השמים בלילה ותראו צברי כוכבים.

<עמית ליאור: הם בצורה גיאומטרית מטורפת וכל אחד מנצנץ.

<עמית ליאור: קחו את המילה מפלגה ותראו כמה פלגנות יש פה בזמן האחרון בניסיון להגיע לדבר הנכון.

<עמית ליאור: לא למשהו שהוא לא נכון אלא לדבר הנכון ובמקום לאחד, זה הולך ומתפלג.

<עמית ליאור: כמחזאי אני רוצה להגיד לכם שיש את המושג היבריס שזה חטא הגאווה וסוף ההיבריס תמיד הוא טראגי כי זה הרוצה לשלוט יותר מדי, יאבד שליטה והוא יאבד את שליטתו.

<עמית ליאור: מה שקרה כאן בשבוע האחרון, זה אובדן שליטה כי בניסיון לגרור אותנו אחורה, השתמשו לשווא בשמה של ירושלים שעברה לפני אלפיים שנים את הרומאים ואף אחד לא הכחיד אותה.

<עמית ליאור: השתמשו בה לשווא.

<עמית ליאור: כאשר חוק לא מתאים כאן ליושב ראש הקואליציה, הוא אומר לך בשנייה שהוא ישנה את החוק.

<עמית ליאור: זאת סוג של עבריינות, סליחה, ברשות החוק.

<עמית ליאור: הגדילה לעשות, סליחה, השרה מירי רגב שאמרה - - -

איתן כבל: די.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: עזוב.

נחמן שי: היא לא כאן.

נחמן שי: זה לא הוגן.

איתן כבל: אתה עדיין לא חבר כנסת.

איתן כבל: תעשה על זה סרט.

<עמית ליאור: אני מבקש להגיד רק משפט אחד אחרון.

<עמית ליאור: תקשיבו, אין תסריטאי בעולם שיכול להמציא את התסריט שראיתי כאן בשנה האחרונה.

<עמית ליאור: תודה לכל העושים במלאכה ואמן שתראו כאן יצירות מפוארות כי יש כאן יוצרים מפוארים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברים, אני נותן לכל אחד לומר כמה מילות ברכה.

איתן כבל: נחמן, בבקשה.

נחמן שי: אנחנו אמנם מסיימים את החוק אבל אנחנו לא נסיים את המעורבות שלנו בפיקוח ובבקרה על התהליכים, לא בהתערבות בתכנים ולא בגיוס העובדים אלא בכללים ובעקרונות ובדרך שהתהליך הזה יתנהל.

נחמן שי: זה התפקיד שלנו וכך נעשה.

נחמן שי: בסופו של דבר יצא שאיתן, אתה וקבוצה שיושבת כאן הפכה להיות לגורם המוביל בנושא הזה כדי להציל את השידור הציבורי בישראל שהיה בסכנה בימים האחרונים.

נחמן שי: אני חושב שהמוצר שיצא מתחת ידיה של הוועדה הוא מוצר טוב, הוא תמיד יהיה נתון לשיפור ולשיקול.

נחמן שי: הדבר העיקרי שמעסיק אותנו עכשיו, אחרי שאתם מקבלים את המפתחות – אני מדבר על התאגיד – זאת הרשות המתפרקת שצריך באמת לדאוג לעובדים שלה.

נחמן שי: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ולהודות לברי שיושב כאן.

נחמן שי: אתם לא יודעים מה זה אומר להפעיל ארגון שנמצא בסכנת הכחדה עם עובדים שכל יום באים לעבודה עם דמעות בעיניים ויודעים שהם צריכים למשוך ולמשוך ואחדים מהם יודעים שכל יום הוא יום אחד פחות בשבילם בתוך הארגון וזה לא היום הראשון אלא זה היום האחרון שלהם.

נחמן שי: על זה צריך להודות לברי ולעובדים היום ברשות עם כל הכבוד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: עיסאווי.

עיסאווי פריג': אני מצטרף לכל האיחולים אבל יש לי תקווה ובקשה ושדוד ביטן ישמע אותי.

עיסאווי פריג': כאשר ראש הממשלה רוצה לומר משהו, הוא דוחף את דוד.

דוד ביטן: עוד הפעם הוא מדבר שטויות.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה וכולי תקווה שאכן מה שעבר כאן לא יחכו לנו עוד עזים, מכשולים וחסמים.

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: אתה יודע שהליכוד - - - אנחנו עובדים אצלו שהוא יכול להגיד את זה?

דוד ביטן: אנחנו עובדים יפה מאוד.

עיסאווי פריג': אני מאוד מקווה שאחרי עבודה של שנתיים ומשהו לא נצטרך לבוא לכאן ולדון שוב ושהעזים שמחכות לנו בדרך מצד שר התקשורת אכן לא יהיו.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לומר תודה בראש ובראשונה לצוות כאן שעמל ונתן מעצמו.

איתן כבל: לאה, תודה.

איתן כבל: אתי והצוות שלך, תודה.

איתן כבל: בלעדיכן לא הייתי מצליח לעשות דבר וחצי דבר בכל התהליך הזה.

איתן כבל: זאת התחלה.

איתן כבל: תודה לצוות של הממשלה.

איתן כבל: דנה, את ואני מלווים את החוק הזה יותר מכל אחד אחר.

איתן כבל: תודה לחגית ברוק.

איתן כבל: תודה לכן מעומק הלב.

איתן כבל: תודה לרן על השכל והחכמה, תודה למנכ"ל שלך שידע גם מתי לשתוק כי לפעמים השתיקה שלו באמת שווה זהב.

איתן כבל: אני באמת מודה לחברי הכנסת, החברים שלי.

איתן כבל: גם אחרי הוויכוחים, בסוף הוצאנו תחת ידינו עבודה נפלאה וטובה, עם בעיות ואני לא מתכחש לזה.

איתן כבל: תודה לחבר'ה של התאגיד שאני באמת מחזיק לכם אצבעות.

איתן כבל: אני מרגיש שהתאגיד הזה הוא בשבילו כמו רך נולד.

איתן כבל: כל דבר שנאמר עליו, כל דבר שקשור אליו, אני מרגיש את זה באופן אישי בבטן יום יום ושעה שעה.

איתן כבל: באמת כך אני מרגיש והאחריות המונחת לפתחכם היא עצומה.

איתן כבל: אסור לכם לאכזב אותנו.

איתן כבל: זה מונח לפתחכם ואני אומר את זה לך אדוני המנכ"ל.

איתן כבל: יחד עם זאת אני גם רוצה לומר תודה לכל משרדי הממשלה ובסוף תודה לעובדים.

איתן כבל: אני אומר את זה מכל הלב.

איתן כבל: אני התחייבתי ואני אעמוד בהתחייבות שלי כלפיהם.

איתן כבל: בסוף אני רוצה להודות לעצמי על השעות שהשקעתי.

איתן כבל: יצא לא רע.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.