ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 202, 2016-06-07 10:00

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 7 ביוני 2016, א' בסיוון תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום – מעמדם ושכרם של הקב"סים – אפשר לקרוא לזה דיון המשך, אפשר לקרוא לזה דיון שני.

יעקב מרגי: סוגית הקב"סים נדונה בוועדה הזו, לפחות בתקופה שלי, ואני מתאר לעצמי גם בתקופה שלפני, ושמענו על המצוקה, הן במחסור של הקב"סים, שפחות או יותר לא צריך לעשות מחקר או לקבל דוקטורט כדי להבין את הסיבה למחסור בקב"סים.

יעקב מרגי: צריך להיות חסר הבנה בסיסית, כדי לא להבין את הסיבה לכך, כי אני לא רואה סיבה מדוע מורה, שמשתכר בוא נאמר X 30%, שיתנדב להיות קב"ס – ולקחתי סתם בהערכה את ה-30% - להוריד את ה-30% והוא נשאר עם X בלבד.

יעקב מרגי: כי אחד התנאים הבסיסיים להיות קב"ס, לזכות במכרז של הקב"ס, זה שאתה מודיע קבל עם ועדה שאתה הולך לאבד מגובה השכר שלך.

יעקב מרגי: מה גם תקינה, בסוגית הקב"סים.

יעקב מרגי: הוצאנו סיכום מהדיון הקודם, קיבלנו גם את תשובת השר לדיון, והשר השיב לנו כך:

יעקב מרגי: בשנת הלימודים תשע"ה הכשיר האגף לחינוך לילדים ונוער בסיכון במשרד החינוך מנחי קב"סים במחוזות אשר מלווים את עבודת הקב"סים.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: בנוסף השתלמו בשנת תשע"ה קב"סים במסגרת - - - .

יעקב מרגי: השכר של הקב"סים - - - נמצא בתהליך בחינה במשרד האוצר, ארגוני המורים והשלטון המקומי.

יעקב מרגי: זה היה בדצמבר, סמוך לזה.

יעקב מרגי: אבל התשובה של השר היא תשובה מאד פרוצדוראלית, נקרא לעניין.

יעקב מרגי: זה שמגזרים או בעלי תפקידים במשרד החינוך עושים השתלמויות, כל עובד מדינה עובר השתלמות ייעודית.

יעקב מרגי: הן יזומה על ידי המשרד והן יזומה על ידי הארגון היציג שלהם.

יעקב מרגי: עכשיו, לגבי כל תביעת שכר, המסלול הוא בחינה מול האוצר וארגוני העובדים וההסתדרות.

יעקב מרגי: יש פה משהו בבסיס, ואת זה הוא לא הצליח להבין או מי שהכין לשר את התשובה התעלם מזה.

יעקב מרגי: יש פה בעיה בבסיס.

יעקב מרגי: בסיס ההגדרה של הקב"ס.

יעקב מרגי: א' חושבים ששכר של מורה צריך להיות יותר גבוה משל קב"ס?

יעקב מרגי: אין בעיה.

יעקב מרגי: תורידו את התנאי הזה.

יעקב מרגי: מה?

יעקב מרגי: למה צריך להיות שרופא יעבור להיות קודם כל חובש או אח?

יעקב מרגי: תורידו את התנאי הזה ואז יבוא האדם, יתמודד למשרה הזו.

יעקב מרגי: אחרי שעבר הכשרה, שיקבעו איזו הכשרה בהגדרת המקצוע צריך לעבור ויחליטו.

יעקב מרגי: יש פה בעיה בסיסית.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה, בואו נאמר שאני לא קשוב לבעייתם שלה קב"סים, היא לא מעניינת אותי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם ואני אומר את זה כמעט בידיעה, בגלל ההגדרה הזו, ואני חס ושלום לא רוצה לפגוע בשום עובד, ישנם קב"סים שגם יש חוקים.

יעקב מרגי: אם התקינה גם לא נכונה והשכר לא בהתאם, אז גם השחיקה בעבודה היא גדולה.

יעקב מרגי: עכשיו, שתבינו היטב, זה לא חכמה לבוא לפה לכנסת ולהציג צמצום בשיעורי הנשירה במוסדות החינוך.

יעקב מרגי: מה לעשות, בתקופה שלנו – איציק שמולי – אתה מהצעירים פה בחבורה – או שאני טועה?

איציק שמולי: נכון.

יעקב מרגי: בתקופה שלי, כשאני הייתי במערכת החינוך, אתה רק לא באת נחמד אותו יום – סולקת.

יעקב מרגי: יכול להיות שהסילוק הזה גרר בכלל הרחקה מבית הספר.

יעקב מרגי: היום יעיז מורה להרחיק מבית הספר, גם אם הילד עושה - ותאמינו לי אני הכי פתוח ואני אומר לכם, עדיין יש לי דברים שאני מתפוצץ ואני אומר איך מחזיקים ילד כזה בבית הספר.

יעקב מרגי: אז נתוני הנשירה הם לא תכלית הכל.

יעקב מרגי: אדם גם יכול לשבת בכיתה עד 12 שנות לימוד וכלום.

יעקב מרגי: ואין מי ש-.

יעקב מרגי: ואדם יכול להחסיר ימים רבים במערכת החינוך וזה לא הופך אותו ל-.

יעקב מרגי: אז יש איזה מושג מקצועי שנקרא נושר סמוי.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: אז מה עשינו עם זה?

יעקב מרגי: אני חושב שתפקיד הקב"ס הוא לא רק לבוא לוועדת ההשמה או כשיש שבר, נקודת שבר עם הורי התלמיד, או אם אתה בין התלמיד לבית הספר, תפקיד הקב"ס צריך להיות אקטיבי גם ברגיעה, מה שנקרא.

יעקב מרגי: ואני לא רואה איך אנחנו מאפשרים לקב"סים לעשות את זה.

יעקב מרגי: יש לי תשובות למה משרד החינוך לא הגיע?

<יהודית גידלי: כתוב לי שבעוד שתי דקות הוא מגיע, אבל זה נאמר לפני ארבע דקות.

<יהודית גידלי: ד"ר סער הראל.

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אתם רוצים לשמוע את האנשים המייצגים את הקב"סים?

יעקב מרגי: אבי, תציג את עצמך.

יעקב מרגי: מה שתחליטו.

יעקב מרגי: בבקשה, תציגי את עצמך.

<אורלי טרי: טוב, אורלי טרי, יושבת ראש ועד קב"סים ארצי.

<אורלי טרי: לאחר הוועדה שהיינו כאן

<אורלי טרי: ב-13 באוקטובר - - -

יוסף ג'בארין: אורלי, שדיברנו הבוקר?

<אורלי טרי: נכון.

יוסף ג'בארין: בוקר טוב.

<אורלי טרי: לאחר הוועדה שהייתה ובאמת העוול זעק והסיכומים היו ברורים לכולם, שצריך להתגייס ולעשות הכל לזרז את התהליך של תיקון העוול הזה, וזאת על מנת שלא ינשרו קב"סים ועל מנת שיוכלו להיכנס קב"סים חדשים בתנאים מכובדים, שאפשר יהיה באמת לקיים את התפקיד בכבוד מה שנקרא ובאחריות מלאה.

<אורלי טרי: לצערי כבר עברו כמעט 8 חודשים, למרות זה שיש התקדמות והיו שתי פגישות, אבל הקצב הוא מאד איטי ביחס למה שצריך להיות.

יעקב מרגי: פרטי התקדמות.

<אורלי טרי: אוקיי.

<אורלי טרי: היו שתי פגישות עם עזרא גנור שעושה את הסכמי השכר, עם הסתדרות המורים, אבי קמינסקי ומדברים, מדברים, מתכננים ומדברים על כל מה שצריך לתקן, אבל הקצב והפגישות הם אחת לכמה זמן, וזה באמת מה שקובע, שאפילו חלק מאלה שהיו צריכים להגיע, לא הגיעו לישיבה היום, כי הם כבר לא קב"סים.

<אורלי טרי: הם הספיקו לנשום מהוועדה הקודמת לוועדה הזו.

<אורלי טרי: המצב קטסטרופה והעניין דחוף ביותר.

<אורלי טרי: דחוף ביותר.

יוסף ג'בארין: אבל יש הצהרה על היעד של משרד החינוך?

יוסף ג'בארין: רק תבהירו בין סוגית היישום לבין היעד.

יוסף ג'בארין: האם יש יעד?

<אבי קמינסקי: אני ארחיב טיפה, ברשותכם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<אבי קמינסקי: שמי אבי קמינסקי, אני יושב ראש איגוד מנהלי אגפי החינוך בשלטון המקומי, ברשויות המקומיות.

<אבי קמינסקי: בעצם אני ממונה במסגרת החוק על נושא של החלת חוק חינוך חובה, שחל על כל הרשויות המקומיות מתוקף היותי רשם ראשי, ולכן בעצם אני נמצא כאן, כי בעצם אי תקנון הקב"סים בהתאם למה שאנחנו צריכים, עם כוח אדם מקצועי וטוב – כן הגיע, ד"ר סער הראל.

<אבי קמינסקי: מקצועי וטוב – פוגע בעבודה שלנו כרשם ראשי.

<אבי קמינסקי: אני רוצה טיפה להגדיל את הנושאים.

יעקב מרגי: תציג את עצמך בתפקיד.

<אבי קמינסקי: אני יושב ראש איגוד מנהלי אגפי החינוך ברשויות המקומיות.

<אבי קמינסקי: מערכת החינוך של היום היא מערכת חינוך מאד מורכבת.

<אבי קמינסקי: היא לא באה לתת כאן תשובות.

<אבי קמינסקי: הוועדה לא תטפל כרגע בכל המורכבויות שיש בתוך התלמידים, אבל התלמידים צריכים סעד מאד מאד גדול ואין למורים את הכלים לעניין הזה.

<אבי קמינסקי: גם הבעיות יותר מורכבות, גם דרכי העבודה יותר מורכבות, גם התחכום החברתי הוא יותר רחב, ולכן בבתי הספר אין תשובות, לא של עובדים סוציאליים, לא של יועצים.

<אבי קמינסקי: לא מספיק כל הנושא הזה.

<אבי קמינסקי: אחת ממעטפות החיזוק של מערכת החינוך של בית הספר, הם הקב"סים.

<אבי קמינסקי: הם נותנים את התשובה לאו דווקא במקום שבו צריך לבדוק למה הילד לא הגיע.

<אבי קמינסקי: כי זה לא העניין.

<אבי קמינסקי: הבעיה היא עוד יותר הנושא של המניעה, מניעת הנשירה הסמויה.

<אבי קמינסקי: שתלמידים נמצאים על התפר שבין אי הגעה לבית ספר, לבין הגעה לבית הספר והחיזוק של המרקם של העבודה שלהם בתוך בית הספר.

<אבי קמינסקי: הקב"סים מטפלים בחלקים היותר שזקוקים לסיוע באותם בתי הספר ובמערכת החינוך בכלל.

<אבי קמינסקי: זאת אומרת התפקיד שלהם הוא תפקיד מאד מאד חיוני, והוא התפקיד שבעצם נמצא בחוק, מה שכרגע אין מספיק עובדים סוציאליים, ואין מספיק מדריכי מוגנות ואין מספיק יועצים, ולכן הם נמצאים בחוק.

<אבי קמינסקי: יותר מכך, החובה של הקב"ס בתפקיד הזה, ואני אעשה את זה במשפט אחד – הוא מגיל 3 עד כיתה י"ב.

<אבי קמינסקי: ה תִקְנוּן נכון להיום הוא רק מגיל 5 עד כיתה י'.

<אבי קמינסקי: נכון?

<אבי קמינסקי: עד י"ב כבר?

<סער הראל: לא, עד י"ב.

<אבי קמינסקי: הוא הורחב, מספר התלמידים לא גדל - - -

יעקב מרגי: אני אשאל את השאלות.

<אבי קמינסקי: לא, מספר התקנים לא גדל.

<אבי קמינסקי: אני יודע מה אני אומר.

יעקב מרגי: כשהוא דיבר על תִקְנוּן, אני הבנתי אותו, עם כל הכבוד.

<אבי קמינסקי: רבותי היקרים, זה שזה - - -

יעקב מרגי: ההחלה בחוק, תודה רבה, וודאי.

<אבי קמינסקי: ההרחבה בחוק קיימת התִקְנוּן לא קיים.

<אבי קמינסקי: לא הורחבו מספר התקנים לטובת העניין הזה וקיים חוסר.

<אבי קמינסקי: אז כדאי שנאמר את הדברים האלה.

<אבי קמינסקי: זאת אומרת אנחנו מדברים על גילאי י"א, י"ב, מרכז גיל ההתבגרות, מעבר לחטיבות הביניים כמובן.

<אבי קמינסקי: יש עם זה קושי רב.

<אבי קמינסקי: זה ההיסטוריה והתוקף של התפקיד.

<אבי קמינסקי: ולכן אני נמצא כאן, כי אני נזעק, כיושב ראש האיגוד, לחברים שלי שבעצם לא יכולים לבצע את העבודה בתוקף החובה שלנו כרשם ראשי בתוך הרשויות המקומיות.

איציק שמולי: על איזה חוסר אנחנו מדברים?

<אבי קמינסקי: עוד שנייה אחת אני אענה.

<אבי קמינסקי: זה אחד.

<אבי קמינסקי: עכשיו, במהלך השנים הקב"סים היו והועסקו והייתה להם יחידה מסודרת והם עבדו בה.

<אבי קמינסקי: ההסכמים של-.

<אבי קמינסקי: שלום אדוני.

מסעוד גנאים: שלום, מה שלומך?

<אבי קמינסקי: בסדר גמור.

<אבי קמינסקי: ההסכמים של אופק חדש ועוז לתמורה חייבו, העלו את השכר של המורים ותודה לאל שהשכר עלה.

<אבי קמינסקי: כיוון שאם לא היינו מעלים את השכר, אז גם לא היו מורים במדינת ישראל.

<אבי קמינסקי: והעלאת השכר הזו גרמה לכך שקב"סים לא נמצאים בעבודה, כיוון שהיום הם נמצאים בדירוג אחר, דירוג של בסביבות בין 32% ל-40% שכר פחות.

<אבי קמינסקי: הם נמצאים באיזה שהוא הסכם שכר מלפני 40 שנה, דבר שלא מוביל את העניין.

<אבי קמינסקי: הדבר הזה הוביל לכך ש-א' אנשים פרשו.

<אבי קמינסקי: שניים, אנשים חזרו למערכת, וזה בסדר.

<אבי קמינסקי: מורים רוצים לחזור למערכת, זה בסדר גמור.

<אבי קמינסקי: והדבר השלישי, הוא גרם לחוסר מוחלט של תקנים שכרגע יש חוסר של 80 תקנים בערך, זה סדר הגדול, 80 תקנים שלא נקלטים, ואלה שנקלטים גם, לא חלקם עומדים בסטנדרטים שאנחנו רוצים לקבל בתוך זה, כי צריך לאייש.

<אבי קמינסקי: אז כשאנחנו צריכים לאייש במשהו, אז אנחנו מתפשרים והפשרה היא פשרה לא טובה.

יוסף ג'בארין: אבל מה זאת אומרת לא עומדים בסטנדרטים?

יעקב מרגי: תקשיב, אני אמרתי במילים לא אקדמאיות.

יעקב מרגי: אמרתי עובד שגם התמורה נמוכה, היחס מזלזל, ברגע שיש מחסור בתקנים, זה תפקיד שהוא שחוק.

יעקב מרגי: הוא יהיה שחוק גם אם הוא ירצה להיות הכי מסור, ואני לא רוצה לפגוע באף עובד.

יעקב מרגי: זה תהליכים שמביאים לשחיקה של עובד – שכר לא הולם, דבר שני, שתדע לך, חוסר בתקינה זה גם התייחסות של מערכת.

יוסף ג'בארין: לא, אבל הוא אומר שמאיישים אנשים שאולי לא מתאימים.

<אורלי טרי: לפעמים אין ברירה.

יעקב מרגי: אין להם ברירה.

<אבי קמינסקי: אתה בכל תפקיד רוצה לקבל את הטוב ביותר.

יעקב מרגי: שנייה, שנייה.

יוסף ג'בארין: לא, השאלה שלי חוץ מהדרישות של שלוש שנים בהוראה, אין - - -

<אבי קמינסקי: אז כשיש לך, כן, אבל כשאין לך - - -

יוסף ג'בארין: לא, זה אומר שאולי חסרה גם הכשרה.

יוסף ג'בארין: זה גם.

<אבי קמינסקי: זה משהו אחר, אבל אני אומר מעבר לזה כשאתה מגיע למכרז ויש מספר אנשים טובים, אתה בוחר בין הטובים ביותר את הטוב ביותר.

<אבי קמינסקי: זה בסדר שאתה בוחר בין הבינוניים, אבל אתה צריך לבחור, אז אתה בוחר בינוני, ואת זה אנחנו לא רוצים.

<אבי קמינסקי: אנחנו לא רוצים שקב"סים – אנחנו לא רוצים שמישהו אחד במסגרת עבודת מערכת החינוך, יהיה בינוני.

<אבי קמינסקי: אנחנו תמיד רוצים שזה יהיה הטוב ביותר.

יעקב מרגי: תודה.

איציק שמולי: בסוף לא ענית לי.

<אבי קמינסקי: אמרתי.

<אבי קמינסקי: אמרתי 80 תקנים חסרים, ומעבר לזה, זאת אומרת כרגע 80 תקנים לא מאוישים בכלל - - -

יוסף ג'בארין: לא חסרים, לא מאוישים.

<אבי קמינסקי: לא מאוישים.

<אורלי טרי: וכל יום עוזבים, אז זה כבר יותר מ-80.

<אבי קמינסקי: ומעבר לכך, או שמאיישים תפקידים בבעלי תפקידים שהם בינוניים, סליחה שאני אומר את זה, בלי לפגוע באף אחד.

<אבי קמינסקי: אין לי שם אחד בראש בקטע הזה, אבל זה מה שקורה.

<אבי קמינסקי: אני יודע את זה מניסיון אישי שלי.

<אבי קמינסקי: או לא מאישים, ובנוסף חסר לנו תקנים בנושא של י"א-י"ב, כי המדינה לא תקננה את זה.

יעקב מרגי: לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת איימן עודה, אני מתאר לעצמי בלי לשאול, גם אם אני אקח את מפת החוסרים ואמפה בארץ, אני יודע כבר איפה זה נמצא, איפה זה זועק ואיפה זה לא זועק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נתייחס לזה אחר כך.

יעקב מרגי: כן, בבקשה.

איימן עודה: אדוני יושב הראש, אני מברך אותך על קיום הישיבה החשובה הזו.

איימן עודה: חברי הכנסת, נציג משרד החינוך ד"ר סער, ועד הקב"סים, ועד איגוד אגפי חינוך ברשויות מקומיות.

איימן עודה: מי הוא קב"ס?

איימן עודה: הוא בן אדם שעובד מתוקף חוק לימוד חובה והוא זה שממונה למימוש החוק הכל כך חשוב הזה.

איימן עודה: לכן אי אפשר להפריז בחשיבות תפקיד זה.

איימן עודה: אני חושב שהמטרה של הדיון היום, היא לא להציג את חשיבות הנושא, כי הוא כל כך חשוב ולא להציע המלצות ולחזור הביתה, אלא לשאול איך אנחנו יכולים לקיים את ההמלצות שהיו כבר בחודש אוקטובר בשנה שעברה.

איימן עודה: כי כולנו מבינים שצריך פה לשלב בין משרד החינוך למשרד האוצר ולשלטון המקומי.

איימן עודה: גם כאשר מדברים על 80 התקנים, ברור שהבעיה העיקרית, כל מיני בעיות, אבל בין היתר זה נמצא ברשויות מקומיות מוחלשות, בגלל ההצמדה, בגלל שהם לא מצליחים לספק את ה-25% הנוספים.

איימן עודה: אבל לא רק.

איימן עודה: הבעיה העיקרית פה, שבן אדם שהוא בעל תפקיד כל כך חשוב, הוא צריך להיות מוכשר.

איימן עודה: לכן כולם מבינים למה הוא צריך להיות בעל תעודת הוראה.

איימן עודה: כולם מבינים למה הוא צריך להיות עם ניסיון של שלוש שנים.

איימן עודה: כולם מבינים למה צריך גם מכרז, בגלל שהעבודה הזו היא עבודה חשובה.

איימן עודה: לכן בן אדם שצריך לעבור את כל השלבים הללו, למה שהוא לא יהיה מורה, למה שיהיה קב"ס?

איימן עודה: למה שיקבל פחות 40% ממורה?

איימן עודה: במיוחד אחרי עוז לתמורה ואחרי אופק חדש.

איימן עודה: לכן אני חושב שהבעיה מאד מובנת ואני רוצה להגיד לכם למה יש כל כך הרבה נציגים מטעם האוכלוסייה הערבית, פשוט מאד כי שם הרשויות המוחלשות בעיקר ואנשים שיש להם זיקה חברתית, כמו החברים שלנו, אז הם גם נכחו בישיבה הזו, אבל ברור שיש פה שלושה נציגים מהרשימה המשותפת, כי זה נושא כל כך כואב.

איימן עודה: לכן אני מסכם כך: העניין הוא לא עניין של המלצות אלא איך לקדם.

איימן עודה: לכן, אדוני יושב הראש, אני פונה אליך ואני בטוח שאתה ממש בכיוון הזה, לקיים ישיבה של כל הגורמים ולהתחיל ליישם את ההמלצות של ועדת החינוך.

איימן עודה: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: טוב, שוב תודה על הדיון ואני גם מעריך את המאבק שהקב"סים מנהלים בנושא הזה, כי פשוט זה מאבק צודק.

יוסף ג'בארין: כשנחשפתי לראשונה לנתונים, אי אפשר לא להזדהות עם המאבק.

יוסף ג'בארין: והאמת היא שאני יודע עד כמה כבוד יושב הראש רגיש לפגישה באוכלוסיות מוחלשות, ולדעתי יש לנו פשוט סיפור קלאסי, של תקן או של תקנים או של תפקיד שהוא כל כך חשוב, דווקא באוכלוסיות המוחלשות: בחברה הערבית, בחברה החרדית, בפריפריה.

יוסף ג'בארין: כי אנחנו מודעים לאחוזי נשירה מאד גבוהים יחסית.

יוסף ג'בארין: באזור הנגב למשל, שיעור הנשירה בקרב האוכלוסייה הערבית כמעט כפול משיעור הנשירה בקרב האוכלוסייה היהודית.

יוסף ג'בארין: אלה נתונים של משרד החינוך עצמו.

יוסף ג'בארין: ולכן דווקא האוכלוסיות האלה הן האוכלוסיות שזקוקות לקב"ס שיהיה מרוצה, שיוכל לתרום במלוא הלב לעשייה שלו, ואנחנו צריכים גם קב"סים טובים, לא אנשים שמגיעים לעבודה בעל כורחכם.

יוסף ג'בארין: ולכן זה מאד חיוני, כבוד יושב הראש, אם אנחנו באמת רוצים לקדם את האוכלוסיות הללו, ואני רוצה לקוות שכולנו שותפים למשימה הזו, שנושא הקב"ס יקבל חשיבות בעבודה שלנו.

יוסף ג'בארין: האמת היא שאני בהחלט מתפלא על משרד החינוך בעניין הזה.

יוסף ג'בארין: כי זה באמת אחת הבעיות העיקריות של החינוך, וזו אחת הדרכים הכי מובטחות כדי לטפל בבעיות החינוך.

יוסף ג'בארין: הנשירה זה אולי מה שמדאיג את כולנו.

יוסף ג'בארין: אנחנו עם נתונים מאד קשים לגבי החברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני לא יודע אם אתה מודע לנתון הזה, כבוד יושב הראש, אבל אם אתה לוקח את השכבה של גילאי 17-18, שזה גילאי י"ב, הגילאים, לא התלמידים, רק 23% בחברה הערבית זכאים לבגרות שיכולה להכניס אותם להשכלה גבוהה בישראל.

יוסף ג'בארין: 23%.

יוסף ג'בארין: זה אומר שאנחנו נשארים עם יותר מ-75% שלא יכולים בכלל להיכנס למוסדות ההשכלה הגבוהה.

יוסף ג'בארין: מי יטפל בזה אם לא הקב"סים?

יוסף ג'בארין: ואם לא נהיה עם קב"סים מוכשרים שיכולים לעשות את העבודה, אבל זה מתחיל מכאן.

יוסף ג'בארין: ולכן, האמת היא שבישיבה הראשונה לא היו לנו כל כך המלצות נחרצות.

יוסף ג'בארין: כבוד יושב הראש נתן זמן למשרד החינוך ולגורמים האחראים לטפל ולקדם את הנושא.

יוסף ג'בארין: אנחנו שומעים שהקידום לא כל כך מתקדם, אז יכול להיות שאנחנו צריכים אולי לפעול יותר בנחרצות בכיוון הזה.

יוסף ג'בארין: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: אני אדבר אחרי נציג משרד החינוך.

יעקב מרגי: אז לפני כן, נציג מועצת התלמידים ואני אמשיך עם מסעוד.

יעקב מרגי: משרד החינוך ידבר לקראת הסוף.

איציק שמולי: אין בעיה, אני רוצה לשמוע.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<יהל קירשנר: קודם כל תודה רבה.

<יהל קירשנר: יהל קירשנר, מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<יהל קירשנר: אני אתייחס קצת בקצרה לדברים שנאמרו פה כבר.

<יהל קירשנר: איכות בעיני ובעיני המועצה, איכות העובד, איכות הצוות, ללא ספק מושפעים מהתנאים ומהשכר ואני כתלמיד רוצה צוות חינוכי, רוצה צוות של בית ספר, צוות שמלווה אותי, ובעיקר קב"סים שיש צורך, ואני דווקא אקח את זה לתלמידים שבאמת אולי באיזה שהוא מקום לא נמצאים בבית הספר, שצריכים את הליווי הזה מחוץ אליו.

<יהל קירשנר: זו מטרת הקב"ס בסופו של דבר, לבוא ולהבין מאיפה נובעת הבעיה.

<יהל קירשנר: מעבר לייעוץ ומעבר להמון המון גורמים שנמצאים בתוך המערכת, הקב"ס בא ומייצג ובא ותומך ובא ומלווה מעבר למסגרת הייעוצית.

<יהל קירשנר: אפילו אפשר לתפוס אותו כדמות שמחוץ לבית הספר, לא מורה, לא איזה דמות שבאה ומעבירה לך חומר לימודי שבא ומכריח אותך בוא תלמד כי אתה צריך את הבגרות.

<יהל קירשנר: הוא בא ומעביר את המסר – בוא תלמד כי אתה צריך את הבגרות בשביל העתיד שלך.

<יהל קירשנר: אני באמת חושב שעלו פה המון נקודות על מצב התנאים, על מצב השכר של הקב"סים, אבל באמת חשוב לומר שהקב"ס, כמו כל צוות חינוכי, נדרש בתוך מערכת החינוך ונדרש בתוך הרשות המקומית ובתוך תחושת התלמיד ותחושת בן הנוער.

<יהל קירשנר: אני לא כל כך מודע לכמות אחוזי הנשירה במדינה, אבל אני כן יכול להגיד שלפחות אצלי ברשות – אני בא מאריאל – יש את הצורך הזה ורואים את העבודה ואת העשייה שקיימת גם לגבי הקב"סים שקיימים וגם את שיתוף הפעולה מול הצוות החינוכי, מול היועצת ומחנכי הכיתות.

<יהל קירשנר: זה הכל.

<יהל קירשנר: תודה רבה על קיום הוועדה.

יעקב מרגי: בהתייחסות למה שאמרת, ותיקח בית ספר שאני לא מכיר אותו, אתה יכול לבד לומר כמה תלמידים נעדרים באחוז יותר מהממוצע משאר התלמידים.

יעקב מרגי: כמה תלמידים הלימודים שלהם – למרות שהם נוכחים בבית הספר – לא משמעותית בכלל.

יעקב מרגי: ולכן שיתוף הפעולה של היועצת החינוכית, צוות ההוראה, עם הקב"ס, יכולים להביא לשיפור המצב, לטיפול בבעיה עוד לפני כן.

יעקב מרגי: ברגע שהמשולש הזה הוא לא מתפקד, אנחנו נמצאים במצב של נשירה סמויה ונשירה אפילו מעשית בפועל.

יעקב מרגי: עכשיו, תכפיל את זה ברמות ותרד לאוכלוסיות במצוקה או לרשויות שהן יותר, ואז תבין באיזה סדרי גודל אנחנו מדברים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, שיש לו איזה מילה או שתיים לומר בחינוך, נכון?

יעקב מרגי: יש לך איזה ניסיון.

מסעוד גנאים: תודה אדוני יושב הראש.

מסעוד גנאים: אני מברך את כולם.

מסעוד גנאים: אין ספק שהדיון הוא חשוב מאד.

מסעוד גנאים: אני התייחסתי ונדרשתי לנושא לפני כשלוש שנים, בקשר לתנאי עובדם ושכרם של הקב"סים.

מסעוד גנאים: אבי יודע את זה וכולם, אבל לצערי הרב לא התקדם דבר.

מסעוד גנאים: הנושא של הקב"סים זו דוגמא של עוד דברים במדינה שהולכים הפוך, לצערי הרב.

מסעוד גנאים: ככל שהתפקיד שלך יהיה חשוב יותר, או חברתי יותר, וככל האחריות שלך תגדל וגך העומס יגדל, השכר שלך יהיה ירוד ונמוך ואתה לא תתקדם.

מסעוד גנאים: זה עניין של הפסיכולוגים החינוכיים, זה עניין של המזכירות בבתי הספר, שדנו בהן גם פה בוועדה, אבל העניין של הקב"סים – הם עושים את הכל למען המטרה החינוכית שכל ילד במדינת ישראל תהיה לו מסגרת חינוכית בסוף.

מסעוד גנאים: לכן לפי דעתי צריך מפה, שהמסקנות של הוועדה יהיו נחרצות בנושא הזה בקשר לשיפור תנאי עבודתם ושכר של הקב"סים, משום שגם אם אנחנו רוצים להגיד שצריך להגדיל או להשלים את החסר, וצריך את זה, יש משרות שהן חסרות בעניין של הקב"סים וצריך להשלים אותן.

מסעוד גנאים: אבל גם הנושא צריך להיות אטרקטיבי, צריך להיות מכובד.

מסעוד גנאים: שבן אדם שיהיה בתפקיד קב"ס, שתהיה לו משכורת שהוא יוכל לחיות ממנה באופן שהוא מכובד.

מסעוד גנאים: לכן, לפי דעתי, אחד – צריך לעשות הכל כדי לשפר את תנאי העבודה ואת שכרם של הקב"סים.

מסעוד גנאים: ושנית, צריך להשלים את החסר במשרות הקב"סים וגם צריך דבר יסודי שהוא הגדרה מחדש של המשרה ושל התפקיד, ולפי דעתי זה הבסיס ואנחנו צריכים לפעול למען זה.

יעקב מרגי: נמצאים איתנו גם ממשרד האוצר.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע אם יש כיוון.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: טוב, מה שאני יכולה לומר, אדוני יושב הראש, בהמשך למה שחברי אמרו כאן, שבעצם עולה למדינה הרבה יותר לטפל בעבריינים צעירים, מאשר לשלם שכר הולם לקציני ביקור סדיר, נקודה.

ענת ברקו: אנחנו קודם כל צריכים לפתוח את העניין הזה של הקב"סים לעוד מגוון של מקצועות, שהיום חסומים.

ענת ברקו: אנחנו רואים שעובדים סוציאליים שמשתכרים מאד מעט, וגם הפסיכולוגים – כפי שחברי אמר – אבל הם לא רוצים, אין להם שום אינסנטיב להגיע למקצוע הזה.

ענת ברקו: מעבר לזה, בהגדרת התפקיד לקרב את הקב"סים לצוות, להיות חלק אינטגראלי מצוות בית הספר.

<אורלי טרי: הוא כבר צוות.

ענת ברקו: כן, אבל היום רואים בקב"סים כאיזה שהוא גוף שהוא מבקר, הוא לא ממש חלק מובנה וחי את ההוויה של בית הספר.

ענת ברקו: הדברים האלה לדעתי חייבים להיות.

ענת ברקו: הגיל הרגיש הוא אכן 15-16-17 וזה גיל שאנחנו רואים צעירים, שהם גולשים לעבריינות ושתייה, שוטטות, נוער מנותק, זנות, דברים כאלה שאנחנו לא רוצים לראות בחברה שלנו, והמסגרת הזאת שומרת עליהם מכל משמר.

ענת ברקו: לצערי הרב, הנוער המנותק הזה יוצר תת תרבות עבריינית, שהיא מעסיקה את כל המערכת וזה מתחיל משם וזו כבר הופכת להיות לפעמים קריירת חיים.

ענת ברקו: ולכן אין מה לדבר על זה.

ענת ברקו: כאילו זה מאסט.

ענת ברקו: ולפתוח את זה לקרימינולוגים ולסוציולוגים.

ענת ברקו: קרימינולוגים אני יודעת שיש לכם, אבל גם לסוציולוגים.

ענת ברקו: לאנשים שיש להם השכלה לפחות של תואר ראשון, שיכולים להשתלב, לעשות השתלמויות מיוחדות.

ענת ברקו: זה לא חייבים היות עובדים סוציאליים.

ענת ברקו: אנשים עם איזו שהיא זיקה לחינוך ובאמת להגדיר מחדש את התפקיד, גם במובן הזה שבית ספר יבין שאין לו יכולת לוותר על האנשים הללו.

ענת ברקו: יש לדרוש לדעת נתונים אמיתיים, אדוני יושב הראש.

ענת ברקו: הם משקרים.

ענת ברקו: הם לא נותנים את הנתונים האמיתיים כדי שהדברים ייראו טוב ויפה.

יעקב מרגי: הנתונים של מה?

יעקב מרגי: של הנשירה?

ענת ברקו: של הנשירה, של היעדרות תלמידים.

ענת ברקו: יש תלמידים שנעדרים באופן קבוע ולא מדווחים.

ענת ברקו: לא אומרים את זה.

יעקב מרגי: ענת, יכול להיות.

יעקב מרגי: בואי תקשיבי, גם אם תקבלי את הנתונים אחד לאחד, מאה אחוז – המושג של נשירה, מה שאת מסתכלת בקיצון לעומת מה שקיים היום, בטוב, אני לא אומר.

יעקב מרגי: הסבלנות של מערכת החינוך היא ברוכה בקטע הזה.

יעקב מרגי: זה לא כמו שהיה בתקופה שאמרתי, את לא היית.

יעקב מרגי: בתקופה שעל כל דבר העיפו ילד הביתה.

יעקב מרגי: טוב שאנחנו לא שם, אבל זו עדיין לא תכלית הכל.

ענת ברקו: אבל המנהלים והצוות החינוכי, שייבדק גם ביכולת להחזיק את האנשים.

יעקב מרגי: יפה, אז זהו.

ענת ברקו: מעבר לקב"ס.

ענת ברקו: אני רוצה לראות את המורה ואת המורה הולכים ועושים ביקורי בית ויודעים מי התלמידים שלהם ולמה הם לא הגיעו.

<אבי קמינסקי: הם עושים.

<אבי קמינסקי: חברת הכנסת ברקו לא הייתה בתחילת דבריי.

יעקב מרגי: בסדר, אוקיי, תודה.

ענת ברקו: הם עושים, אבל צריך - - -

יעקב מרגי: סער הראל.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

יעקב מרגי: תראה, אני אגיד לך, אנחנו היינו בדיון הקודם ואנחנו כבר בדיון שני.

יעקב מרגי: יש מחלה שאנחנו יודעים מה הסימפטומים שלה.

יעקב מרגי: א', לית מאן דה פליג שהמקצוע הזה הוא נדרש והוא חשוב.

יעקב מרגי: צריך להגדיר אותו נכון.

יעקב מרגי: נכון שהוא לא המורה, נכון שהוא גם לא היועץ, שלא נתבלבל.

יעקב מרגי: הוא לא היועצת ולא היועץ החינוכי, אבל יש פה איזה מערך של שילוב של הכוחות האלה, גם כוחות ההוראה, גם הייעוץ וגם הקב"סים, שצריכים להביא את התוצאה.

יעקב מרגי: יש סימפטום שאנחנו יודעים, ברגע שאתה מבקש בתנאי הסף – מורה עם ותק של לפחות שלוש שנים בהוראה, כל מורה כזה שהולך להתמודד על קב"ס מצהיר שהוא מוותר על 30 פלוס מהשכר שלו.

יעקב מרגי: אלא אם כן אתה רוצה מורים שנפלטו ויושבים בבית.

יעקב מרגי: אולי.

יעקב מרגי: אמרנו את זה בהתחלה, אני לא יודע אם הספקתי לשמוע אותי.

יעקב מרגי: אולי צריך לבחון מחדש את תנאי הסף.

יעקב מרגי: אולי בשביל להיות קב"ס צריך עוד תכונות אחרות מעבר לניסיון בהוראה.

יעקב מרגי: ואז, אתה יודע מה, אם האוצר לא חפץ בהגדרת הסף, לפחות נתאים את זה.

יעקב מרגי: אי אפשר להמשיך ככה.

יעקב מרגי: אי אפשר.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על זה זמן רב, יש שחיקה, יש נטישה של קב"סים ואי גיוס של קב"סים.

יעקב מרגי: אז קודם כל תתחיל עם הנתונים ותן לנו.

<סער הראל: טוב, מאה אחוז.

<סער הראל: בוקר טוב לכולם.

<סער הראל: ד"ר סער הראל, מנהל האגף לחינוך ילדים ונוער בסיכון.

<סער הראל: הקב"סים זה חלק מהמחלקות של האגף.

<סער הראל: אני רוצה להגיד כמה דברים אולי בסיסיים.

<סער הראל: אחד, אין ספק ולא נחזור על זה, חשיבות התפקיד הזה היא דרמטית, התפקיד הזה הוא מהותי מאד במניעת הנשירה.

<סער הראל: הוא חוליה בחלקים ניכרים לאורך השרשרת של מניעת נשירה, שקשורים גם במניעת או בטיפול בנשירה סמויה, שזה מושג מאד מורכב - פרוגדי 2014, למי שרוצה לקרוא ולהעמיק – ועד הנשירה הגלויה והניתוק – הקב"ס הוא חוליה משמעותית במניעה ובטיפול, ועל זה אנחנו לא חלוקים וגם אין טעם לחזור, אמרתי את הדברים כאן.

<סער הראל: אני חושב ש - - -

יעקב מרגי: רגע, לטובת הלמידה של הנושא, אני רוצה לשאול.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי שהקב"ס או הקב"סית לצורך העניין, זה חוליה משמעותית במניעת הנשירה הסמויה - - -

<סער הראל: גם בטיפול בגלויה.

<סער הראל: בכל הרצף.

יעקב מרגי: בקבוצות.

יעקב מרגי: אז אני לא רוצה לחשוב בגלויה שהם לא קיימים, בסדר.

יעקב מרגי: במקרה הקיצון, שפתאום נורה מהבהבת שהורה לא שלח את הבן שלו חודשיים שלושה לבית הספר, תודה רבה, זה כבר, איך אומרים – במוות קליני.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: כשאתה מדבר איתי, אני אומר איפה?

יעקב מרגי: אתה יודע מה, ואני לא רוצה - - -

<סער הראל: בוא אני אגיד כמה פעולות שנעשו.

יעקב מרגי: סער, אני רוצה לחדד את התהייה שלי כדי שתיתן לי את זה בסקירה.

יעקב מרגי: אתה יודע מה?

יעקב מרגי: ואני אומר לך את זה ויכול להיות שאני עושה את זה בקלות, שטחית, אבל אני אומר את זה, הם לא קיימים.

יעקב מרגי: בנשירה סמויה הם לא קיימים.

יעקב מרגי: אם ילד יושב, בוא אני אגיד לך - - -

<סער הראל: אני יכול להגיד?

יעקב מרגי: מיד אני אתן לך.

יעקב מרגי: אם ילד יושב בכיתה, לא נעדר, אבל הוא לא עושה כלום מעבר לשבת בכיתה - - -

ענת ברקו: אז הוא לא במקום אחר.

יעקב מרגי: הם לא שם.

יעקב מרגי: הם לא שם.

<סער הראל: אני רוצה לחדד את הדברים.

<סער הראל: א', תראו, בנשירה סמויה האחריות הראשונית היא של בית הספר.

<סער הראל: קודם כל אנחנו לא צריכים לבלבל את המושגים.

יעקב מרגי: ברור.

<סער הראל: האחריות הראשונית של מערכת החינוך הקרובה, על המורים, על המחנכים, והאגף ביחד עם בתי הספר עושה הרבה מאד פעולות בהקשר הזה של מניעת נשירה, של פעולות פנים בית ספריות.

<סער הראל: לגבי הקב"ס, לפחות בשנתיים האחרונות, אנחנו עושים כמו שאתם אמרתם פה בעצמכם, חידוד ודיוק והגדרה מאד עמוקה של התפקיד, כולל הכשרות מותאמות.

<סער הראל: ניתן דוגמאות פשוטות סביב ועדת ההתמדה הבית ספרית, סביב החובה שקב"ס יחתום פיזית על התלמידים שנמצאים בכיתות של האגף, כמו כיתור אתגר, מב"ר וחדש, על מנת ליישם את האינטגרטיביות של הקב"ס בתוך המערכת, ועוד הרבה פעולות שאנחנו מפעילים ורוצים שהקב"ס יהיה חלק מהן.

<סער הראל: לדוגמא, מערכת מידע חדשה מלפני חצי שנה, שבה הקב"ס יודע לראות את המצבות של התלמידים בתוך בתי הספר, והוא יושב גם על המערכת של קידום נוער בתוך המידע.

<סער הראל: דרך אגב, אנחנו שקופים מאד במידע.

<סער הראל: כל מי שרוצה לקבל מידע יכול לקבל ממני מידע מדויק על הנשירה הגלויה, מידע מורכב על נשירה סמויה – על המורכבות שלה בשלושת הפרמטרים שלה.

<סער הראל: עוד פעם, אם תרצו, אני יכול להתעמק בזה, ומידע מורכב על הפעולות שאנחנו עושים בתוך בתי הספר ומדויק ככל שאנחנו יכולים לתת.

<סער הראל: אבל אנחנו שקופים מאד במידע שלנו ורוצים להיות מאד גלויים איתו, כי זה עוזר לנו לעשות עבודה מאד ממוקדת.

<סער הראל: צריך גם לעשות הבחנה מגזרית פה.

<סער הראל: יש לנו, כמו שאתם אמרתם, מצוקות גדולות במגזרים היותר חלשים.

<סער הראל: זה לאו דווקא ערבים, זה גם, אבל זה בהחלט יכול להיות בדואים בדרום וזה יכול להיות מזרח ירושלים וזה יכול להיות חרדים, אבל זה גם יכול להיות אפיונים ייחודיים של ציונות דתית, שהנשירה שם היא נשירה עם היבטים אחרים ומוצאים אותם בקצוות האחרים.

<סער הראל: יש לנו מגוון רחב של פעולות.

<סער הראל: דרך אגב, במגזר הכללי רואים ירידה - - -

ענת ברקו: יש גם - - -

<סער הראל: גם, נכון, במגזר הכללי, אני רק בסקירה כללית, אבל יש הרבה מאד קבוצות ייחודיות שצריכות לקבל מענה ייחודי ומותאם, ולאו דווקא איזו שהיא חליפה גנרית, שהמשרד מכיר.

<סער הראל: ואנחנו יושבים עמוק על הדבר הזה כאסטרטגיה, כתפיסה, כדי לנסות ולתת מענים מותאמים אוכלוסיות והקב"ס הוא חלק אינטגרטיבי מתוך הנושא הזה.

<סער הראל: אני רוצה להגיד משהו עקרוני.

<סער הראל: אני חושב שהדבר הכי גרוע שיכול להיות, זה שאנחנו ננמיך את ציפיות התפקיד.

<סער הראל: אני חושב שצריך להגדיל את ציפיות התפקיד.

<סער הראל: לבוא ולהגיד מה אנחנו דורשים.

<סער הראל: זאת מבחינתי צריכה להיות סיירת מובחרת.

<סער הראל: זאת אומרת אם אנחנו מדברים היום על 700 ואנחנו מצליחים לאייש 630, אני יכול להגיד תיכף גם איפה נקודות החולשה שלנו, ואולי צריך גם לחשוב על הגדלה בהתאם להתאמה.

<סער הראל: לא תמיד הזה העניין של ההגדלה, לפעמים זה העניין של המיקוד והאיכות.

<סער הראל: אבל במובן הזה, הדבר הזה מחייב אותנו בעיני קודם כל לאנשים שבאים מתוך מערכת החינוך ומכירים אותה על בוריה.

<סער הראל: קשה מאד להיות קב"ס שלא מכיר היטב את המערכת הבית ספרית.

<סער הראל: מאד מאד קשה.

<סער הראל: ולכן, מי שבא מבחוץ ולא מכיר ולא יודע מה המשמעויות של ההתמודדות הפנימית, בסוף המערכת לא מצליחה לא להבין את השפה שהוא מביא והוא לא מצליח להשתלב בתוכו ולהיות משמעותי.

<סער הראל: ולכן אנחנו כן בעד שהקב"ס יהיה בעל תעודת הוראה מתוך המערכת, בעל ניסיון מתוך המערכת, שהוא יהיה דמות שיכולה להשפיע על המערכת פנימה.

<סער הראל: זה בעניין הזה.

<סער הראל: אני חושב שהסוגיה המרכזית שיושבת פה על השולחן - - -

יעקב מרגי: סער, לא - - -

<סער הראל: אני אגיד מילה על הסוגיה המרכזית אולי.

יעקב מרגי: בוא, אני לא איש מקצוע ואני נתלה באילנות גבוהים, אחד מהם זה אתה, שאתה בא ואומר שאתם בעד שהוא יהיה אחד מתוך המערכת, שמכיר את המערכת, מכיר את השפה.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד, תתכבדו, אתם מכירים את האגף ההוא שנמצא באזור?

<סער הראל: מכירים היטב, כן.

יעקב מרגי: לא, לא, תחתכו את זה.

יעקב מרגי: תגמרו.

יעקב מרגי: אתה לא יכול לצפות ממורה, שיבוא, יתנדב, אלא אם כן אתה רוצה את המורים שנפלטו מהמערכת.

<סער הראל: אני רוצה לחדד.

יעקב מרגי: אתה מדבר גבוהה גבוהה בחשיבות - - -

<סער הראל: אני אדבר גם בפרקטיקה.

יעקב מרגי: רגע, הפרט החשוב הזה שאמרת, שאתה רוצה אותו איכותי, להעצים אותו ואסור לצמצם את התפקיד, והצד הזה שאתה אומר לי חייב להיות עם אותה שפה, עם הניסיון – היא אבן ריחיים על צווארה.

יעקב מרגי: אלא אם כן תלך, תעצור את המערכת, תמשוך אנד-ברקס ותלך תגיד רבותי, חייבים לתקן את הלקונה הזאת.

<סער הראל: טוב, אז אני אגיד ככה, אתה יודע - - -

<אבי קמינסקי: או אפילו הסדר ביניים.

יעקב מרגי: אבי, שנייה.

יעקב מרגי: תנו לו.

<סער הראל: תנו לי, אני אגיד ככה: הדבר הזה, ובגלל זה אמרתי, הנושא המרכזי פה על השולחן בסוף הוא התנאים של הקב"סים.

<סער הראל: זה הנושא המרכזי, אין לנו ספק.

<סער הראל: אנחנו גם חושבים ואני חושב שאתם מכירים היטב, ועושים פעולות משמעותיות בהקשר של איכות כוח האדם, ההכשרה, העבודה העמוקה, הגדרת התפקיד.

<סער הראל: אנחנו לפני חוזר מנכ"ל מחודש בעניין הזה.

<סער הראל: אנחנו עושים עבודה כל הזמן בהיבט האיכותי.

יעקב מרגי: בצד הזה לא באנו ב - - - לא בדיון הקודם ולא בדיון הזה.

<סער הראל: עכשיו אנחנו בהיבט של השכר.

<סער הראל: תראו, צריך להגיד, נעשה מהלך גדול לפני שנה - המעבר של הקב"סים לגוף היציג של הסתדרות המורים.

<סער הראל: זה מהלך משמעותי מבחינתנו.

<סער הראל: הנושא הזה מאפשר להסתדרות המורים לנהל משא ומתן גם על ההיבטים של הקב"סים.

<סער הראל: הדבר הזה נמצא, אני מבין, בתוך הרשימה של הסתדרות המורים, בתוך המשא ומתן שמתנהל אל מול החינוך והאוצר - - -

<אבי קמינסקי: זה ייקח ארבע שנים.

יעקב מרגי: לא להפריע.

<סער הראל: ואנחנו שם.

<סער הראל: זה מה שאני יכול להגיד על העניין הזה.

<סער הראל: אני יכול להגיד שאני, כאגף מקצועי, מבין את זה מאד.

יעקב מרגי: תקשיב, סער, בתוך עמנו אנחנו יושבים ומיד אני אתן לחבר הכנסת איציק שמולי, אחריך.

יעקב מרגי: אני לא רואה בעשור הקרוב איזה פתחון פה לא לרן ארז ולא לווסרמן, אלא אם כן ארדואן ופוטין ילכו, גם הם ילכו, כמו שתבין – אני לא רואה פתחון פה גם ציבורי לאיזה מאבק, שיביא את מה שהבאנו, את המורים בעשור הקודם.

יעקב מרגי: אתה אומר לי, ברוך השם, טוב שנכנסתם לצינור, מה שנקרא.

יעקב מרגי: אבל אני אומר לך, הגולה הזאת תגיע לקצה הצינור הבא בעשור הבא.

<אורלי טרי: נכון, בשביל זה אנחנו פה, לקבל את העזרה.

יעקב מרגי: הבנת מה אני מתכוון?

<סער הראל: אני מבין.

יעקב מרגי: הדלתא הזו חייבת להיות מטופלת לא במסגרת איזה מאבק כולל עכשיו, של המורים או של הסתדרות המורים על איזו השבתה, בסדר?

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: זה לא הפתרון.

יעקב מרגי: הפתרון צריך להיות נקודתי, מאבק נקודתי, לשבת עם האוצר.

יעקב מרגי: ואתה יודע מה, גם אתם, גם הסתדרות המורים – שהם לא כאן, נכון?

<יהודית גידלי: יש כאן נציגה.

יעקב מרגי: הולך עכשיו להרים את זה.

<אבי קמינסקי: מחשב מסלול מחדש.

יעקב מרגי: אני לא יכול לחשוב על זה.

יעקב מרגי: קשה לי עם הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: קשה לי.

יעקב מרגי: וזה לא אישי.

יעקב מרגי: זה לא אישי.

יעקב מרגי: זה ענייני ומהותי.

יעקב מרגי: אני לא רואה את זה.

יעקב מרגי: זה חייב להיות, אלא אם כן עכשיו תבוא ותאמר לי בשם שולחיה, שזה הולך להיות ברבעון הבא או במחצית הזו, הולך להיות שזה ה-Issue שלהם.

יעקב מרגי: לא יודע.

<סער הראל: אני אומר עוד פעם, הדבר הזה חייב והוא נמצא על השולחן.

<סער הראל: הוא נמצא תחת גוף גם שמקל ומקדם את זה - - -

יעקב מרגי: סער, הוא נמצא בפגישה אחת לחצי שנה, בסדר.

יעקב מרגי: זה מרגיע קצת, זה כמו אקמול.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת איציק שמולי.

איציק שמולי: תודה רבה אדוני יושב הראש.

איציק שמולי: אני אגיד לכם מה הבעיה של קציני הביקור הסדיר.

איציק שמולי: הבעיה היא שאתם זה לא 5 יחידות במתמטיקה.

איציק שמולי: בזמן שאנחנו יושבים פה ומדברים על ערכים ועל חברתיות ועל החוליה החלשה בשרשרת, אז גוזרים את הסרטים במשרד החינוך במקום אחר.

איציק שמולי: עכשיו זה בסדר - - -

<אבי קמינסקי: עכשיו גוזרים את זה בלוד, בזה הרגע.

איציק שמולי: אתה יודע, אני לא הוזמנתי, אגב.

<אבי קמינסקי: אל תדאג, גם אני לא.

איציק שמולי: בסדר.

איציק שמולי: אני לא נפגעתי גם.

איציק שמולי: זה בסדר.

<אבי קמינסקי: גם אני לא.

איציק שמולי: וזה בסדר שיש הישגים ומתפארים בהם, אבל בסוף, אדוני יושב הראש, יש משהו אחד שעובר כחוט השני, כמעט בכל הדיונים שאתה מנהל וזו העובדה שהמערכת לא יכולה להרשות לעצמה להשאיר את החלשים ביותר מאחור.

איציק שמולי: זה התפקיד של מערכת החינוך.

איציק שמולי: זה לא רק להקנות מיומנויות וציונים וכל הדברים האלה, שזה חשוב.

איציק שמולי: אבל בסוף, אם בסופו של דבר זו ההתייחסות לחוליה החלשה בשרשרת, אני חושב שמערכת החינוך חוטאת ביג טיים לתפקידה.

איציק שמולי: עכשיו, אני מעריך את המקצועיות שלך ואני לא מפקפק בה, אבל עצם המחשבה שאתה משפר את ההכשרות ומכניס מערכת מידע למערכת החינוך – זה מה שיגרום לאנשים לבוא – מי ירצה להשתתף בהכשרות שלך?

איציק שמולי: אתה משלם כזאת משכורת עלובה לעבודה כזאת קשה.

איציק שמולי: מי ירצה לבוא?

איציק שמולי: זה בדיוק אותו דבר עם המעונות.

איציק שמולי: זה עדיין לא אצלכם.

איציק שמולי: למה אתם מבקשים את מעונות היום?

איציק שמולי: תראו איך אתם מתנהגים לקציני הביקור הסדיר.

איציק שמולי: עדיף שיישאר כבר במשרד הכלכלה, אני אומר לך, אם ככה אתם מתייחסים.

איציק שמולי: מה אתה חושב, שאם תכניסו מערכת ממוחשבת כולם ישתחוו?

איציק שמולי: על הכיפאק, אז בצד המקצועי אתם על הכיפאק.

איציק שמולי: אבל מי יבוא?

איציק שמולי: ואם זה חשוב לכם, כמו שאתה אומר, אז התפקיד שלך זה לא לבוא ולהגיד זה על השולחן.

איציק שמולי: התפקיד שלך זה כמו שאמר יושב הראש, להרים אנד-ברקס ולהגיד למי שצריך להגיד במשרד החינוך, למנכ"לית או אני לא יודע למי, שאם אנחנו לא פותרים את הסוגיה הזאת, ואני מזכיר לכולם שאנחנו ערב תקציב, אדוני יושב הראש, אז אי אפשר להמשיך והדבר הזה יקרוס לתוך עצמו.

איציק שמולי: וזה מה שצריך להתקבל פה.

איציק שמולי: אני רוצה גם לאתגר את הוועדה.

איציק שמולי: היו מקרים גם בוועדת החינוך וגם בוועדת העבודה והרווחה, שהכנסת בסופו של דבר נאלצה להתערב בחקיקה.

איציק שמולי: אז אני לא חושב שאנחנו עדיין שם, אבל אני מקווה שאתם תבינו את האיתות, כי זה באמת לא יכול להימשך.

איציק שמולי: זה לא יכול להימשך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: השלטון המקומי איתנו?

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: הם עובדים שלכם, נכון?

<חגית מגן: כן, הם עובדים שלנו.

<חגית מגן: חגית מגן, ראש מינהל שכר והסכמי עבודה במרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: חבל שאין את הפונקציה הזאת במשרד החינוך בדיון כאן.

יעקב מרגי: כי סער, עם כל הכבוד, הוא יכול לבוא לתת את ההיבט, את החשיבות ואנחנו לא אוהבים את זה.

יעקב מרגי: גם מתאגרף הכי טוב חייב פרטנר מולו.

יעקב מרגי: אין לי פה פרטנר, מה אני יכול לעשות?

יעקב מרגי: הוא התחום המקצועי.

<חגית מגן: אתה אמרת מאד יפה בוועדה הקודמת שהייתי בה – מה אתם רוצים מהרשויות המקומיות?

<חגית מגן: יש לנו הסכמים קיבוציים, עובדים תחת שיפוי תקציבי בכל מה שקשור למערכת החינוך.

<חגית מגן: יתנו – נוכל לנהל משא ומתן חדש.

<חגית מגן: אני רק יכולה לבוא ולבשר שמרכז השלטון המקומי, מעבר להסכם הקיבוצי שנחתם במשק על 7.5%, נותן עוד 2% לבעלי השכר הנמוך.

<חגית מגן: יו"ר המרכז התעקש שזה גם יהיה לעובדי חינוך, נוער, חברה וקהילה, ביניהם גם הקב"סים.

<חגית מגן: ואנחנו הולכים לנהל משא ומתן על 2% נוספים שביניהם גם הקב"סים יקבלו את התוספת הזו.

<חגית מגן: וסרמן, שאמור לנהל איתנו את המשא ומתן, ויתר לארנון בר דוד, יו"ר הסתדרות המעוף, שהוא ינהל את המשא ומתן.

<חגית מגן: אז אנחנו עם הסתדרות המורים בכלל לא בשיח בעניינם.

<חגית מגן: זה רק ככה כדי לסבר את האוזן למה שאמר כאן ד"ר סער, לעניין זה שהם נכנסו למסלול של הסתדרות המורים.

איציק שמולי: אתם יכולים לתת לנו רק כדי לסבר את האוזן, שנבין מה זה משכורת ממוצעת?

יעקב מרגי: אחריה.

יעקב מרגי: אחרי השלטון המקומי נשמע גם את ההסתדרות.

<חגית מגן: אין לי מעבר לזה מה להוסיף.

<חגית מגן: אנחנו חושבים בהחלט שהשכר שלהם ראוי וצריך לעלות.

<חגית מגן: מה שהשלטון המקומי נותן לכל בעלי השכר הנמוך, מעבר למה שהוא מקבל במסגרת השיפויים, זה 2% שאין לי שיפוי ממשרד החינוך עליהם.

<חגית מגן: אין לי כלום.

<חגית מגן: זה הרשויות פותחות את הארנק, כי הן מבינות את המצוקה ואת הצורך.

איציק שמולי: ועכשיו כשעוד לוקחים לכם על מכונות המזל, בכלל מאיפה תביאו כסף?

<חגית מגן: כן, נכון.

יעקב מרגי: התפלאתי על זה.

יעקב מרגי: אתמול מרכז השלטון המקומי התחרט כל כך, שהרי קיימנו פה דיון על כל נושא ההימורים של מפעל הפיס.

יעקב מרגי: הכל היה מצועצע יפה.

יעקב מרגי: לחשוב שמשרד ממשלתי משתף פעולה.

יעקב מרגי: אתם יודעים, בשבילי – יסלחו לי כל בעלי הפיצוציות – פיצוציה במרחב הציבורי היא שטח - - -

איציק שמולי: הפקר.

יעקב מרגי: לא, לא שטח הפקר.

יעקב מרגי: אם אני אכנס לפיצוציה זה כמו שאני נכנס לאיזה מקום של עבריינים.

יעקב מרגי: יש שם דברים, בחסות החוק, מאפשרים את כל התהליך הבקטריאלי של החברה הישראלית.

יעקב מרגי: ואנחנו כמדינה מכניסים לשם מכונות.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה, לא רוצה את היכלי הספורט שלכם, לא רוצה את כל מה שאתם תורמים על ה-20%-25% ואל תשחיתו לנו את הנוער שלנו.

יעקב מרגי: זו האמירה שצריכה להיות.

יעקב מרגי: לא רציתי להתייחס בדיון הזה, אבל אל תשחיתו לנו.

יעקב מרגי: מי הולך לשם?

יעקב מרגי: עם כל הכבוד.

יעקב מרגי: יוצא שמי שממן את כל ההתפארות של היכל פיס, היכל פיס, זה העשירונים התחתונים.

יעקב מרגי: הדלקת אותי, מה אני אעשה?

יעקב מרגי: אני עוד עם ג'ט לג.

איציק שמולי: אחרי שנה בוועדה, אדוני יושב הראש, אני יודע על איזה פתיל ללחוץ אצלך.

יעקב מרגי: בבקשה, הסתדרות המורים.

<נאוה קרניאל: רציתי להוסיף ואחרי זה אני אתייחס.

<נאוה קרניאל: רק רציתי להגיד שהתפקיד של הקב"ס יש בו גם איזו שהיא סכנה, כשאנחנו לא פעם מגיעים – ואני גם קב"סית, אני גם ממונה מטעם משרות הורים ואני גם קב"סית – ולא פעם אנחנו הולכים לביקור בבתים ואני לא אגיד לכם באיזה תופעות אנחנו נתקלים וכמה שזה מסוכן.

<נאוה קרניאל: לא יודעים לפעמים אם אנחנו יוצאים כמו שנכנסנו.

<נאוה קרניאל: כמו שד"ר הראל סער אמר ואורלי גם כן הזכירה, אנחנו נפגשנו עם תלושי שכר מכל הרשויות המקומיות, שזה בערך למשרה מלאה בסביבות 6,000 שקלים ברוטו.

<אורלי טרי: פחות אפילו.

<נאוה קרניאל: את אומרת שפחות אפילו.

<אורלי טרי: פחות, פחות, בוודאי.

<אורלי טרי: 5,000 שקלים.

<נאוה קרניאל: תלוי בתואר.

<אורלי טרי: 4,000 נקי יוצא.

איציק שמולי: כמה מוגדרת משרה מלאה?

<נאוה קרניאל: 42.5.

<אורלי טרי: מקסימום שעות, מינימום שכר.

<נאוה קרניאל: כן.

<נאוה קרניאל: טוב, אני אם דוקטור, אז אני מקבלת קצת יותר ממה שהיא הזכירה.

יעקב מרגי: אני אף פעם לא הבנתי.

יעקב מרגי: אתה יודע, פעם הייתי בתפקיד שכל חודש הייתי עובר על החוברת הזו של מרכז השלטון המקומי, של המכרזים.

יעקב מרגי: לא הבנתי למה כל חודש יש מכרזים לקב"סים.

יעקב מרגי: מרכזים לקב"סים.

יעקב מרגי: כי אף אחד לא יבוא.

יעקב מרגי: בטח שיהיה כל חודש.

<אורלי טרי: נכון, נכון.

<אבי קמינסקי: גם עכשיו.

<אבי קמינסקי: אני יכול להעביר לך את זה עכשיו גם.

<אורלי טרי: נורא ואיום.

<נאוה קרניאל: יש, וכשהם שומעים מה הסכום, מה המשכורת, אז הם מיד יורדים מזה.

<נאוה קרניאל: זה לא שווה להם בכלל להתחיל אפילו להיכנס לעניין.

<נאוה קרניאל: בכל אופן, כפי שהתחלתי לומר, אז אורלי הביאה תלושי שכר מכל מיני רשויות מקומיות, כי גם צריך לדעת שרשויות מקומיות שונות משלמות באופן שונה ונותנות תנאים שונים לקב"סים.

<נאוה קרניאל: אני מדייקת?

<נאוה קרניאל: יש שם גם איזו שהיא בעיה גם עם הנושא הזה.

<אורלי טרי: כן, כן.

<נאוה קרניאל: יש אחד שמקבל כך ויש אחד שגם את זה לא מקבל.

<אורלי טרי: אבל רובם מקבלים את המינימום.

יעקב מרגי: טוב, זו כבר בעיה של המשרד.

יעקב מרגי: זו אכיפה של המשרד.

<אורלי טרי: כן, אבל - - -

יעקב מרגי: טוב, בבקשה.

<נאוה קרניאל: בכל אופן, עזרא גנור תרגם את המספרים לנושאים שיעלו על שולחן המשא ומתן.

<נאוה קרניאל: הבנתי אתמול מרינה, שהם אמורים לקבוע – רינה מהלשכה של וסרמן – את הפגישה הראשונה מול מיכל, המנכ"לית ורפי בטיט.

<נאוה קרניאל: זה יהיה המפגש הראשון ולהמשיך הלאה לכיוון של השלטון המקומי.

<נאוה קרניאל: אבל אני מסכימה איך שזה לא מספיק זריז.

<נאוה קרניאל: עם זה אני מסכימה.

יעקב מרגי: משרד האוצר.

יעקב מרגי: זה אגף הממונה על האוצר בשכר באוצר נכון?

יעקב מרגי: לפני כן, יש לי שאלה.

יעקב מרגי: אני לא יכול לבוא בטענות על מה שהתשובה ידועה, אני גם לא אשאל שאלה שאני אקבל תשובה שאני יודע עליה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת - יש משהו בקנה?

יעקב מרגי: מישהו יצר איתכם קשר?

יעקב מרגי: אתם הולכים לטפל בסוגיה הזו?

<צהלה עבודי: גם מהדברים שעולים כאן, אני מבינה שבכלל אין פנייה לאוצר.

<צהלה עבודי: מה שעשיתם, אם אני מבינה נכון, ותקני אותי אם אני טועה, נאוה – זה בעצם גיבשתם בתוך ההסתדרות ובכוונתכם לפנות למשרד החינוך.

<צהלה עבודי: לאחר מזה אתם צריכים לשבת עם האוצר.

<נאוה קרניאל: הפגישה הראשונה.

<צהלה עבודי: דיברנו בדיון קודם שתעשה פנייה מטעם ההסתדרות לאוצר.

<צהלה עבודי: היא לא התקבלה.

<צהלה עבודי: לידיעתי ולהבנתי לא התקבלה פנייה כזו.

יעקב מרגי: ואין משהו בקנה.

<צהלה עבודי: וכמו שאמרתי בדיון קודם, זו הפרוצדורה.

<צהלה עבודי: אי אפשר לתת בלי שמבקשים, מה לעשות?

<צהלה עבודי: בתוך 2% - - -

איציק שמולי: חברה, אם זו בעיה דחופה - - -

<צהלה עבודי: אני רוצה גם לומר שאנחנו התקדמנו במובן הזה שנחתמו הסכמי המסגרת.

<צהלה עבודי: לשלטון המקומי ניתנו 2% נוספים מעבר להסכמי המסגרת.

<צהלה עבודי: מה שחגית הזכירה כאן זה שיש משא ומתן על 2% נוספים ובתוך זה גם ההסתדרות יודעת לתעדף אוכלוסיות, כמו שעשו לגבי הסייעות.

<צהלה עבודי: אז בבקשה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מאיר נח, בבקשה.

<מאיר נח: כן, תודה אדוני יושב הראש.

<מאיר נח: אני רק רציתי להוסיף דווקא כאחד שבא מהמקום, אני תלמיד בכיתת אתגר, לומד ברעננה בתיכון אוסטרובסקי.

<מאיר נח: כיתת אתגר זו כיתה מיוחדת שנותנים בה כל מיני.

<מאיר נח: גם שעות נוספות וגם תגבורים יותר וגם רוב הלמידה נעשית בבית ספר, כי לי קשה, לי ולעוד ילדים בכיתה, קשה ללמוד בבית.

<מאיר נח: ואני רק רציתי להגיד, יש לי גם המון חברים גם בכיתת אייל בתיכון אביב ובעוד מקומות, שגם חברים שלי היום אומרים שאם לא היו מלווים אותם בתהליך, הם לא היו נשארים בבית ספר ודווקא בגלל זה, העבודה של הקב"סים פה מאד מאד חשובה.

<מאיר נח: אפשר לראות שאם לא עובדים, אז נושרים תלמידים כי הם מתייאשים, דווקא גם בכיתות האלו.

<מאיר נח: ולכן אני חושב שהם אלה שבאים, עובדים, נותנים את הנשמה.

<מאיר נח: הם צריכים לעבוד בכבוד וגם לקבל משכורת בכבוד וזהו.

<מאיר נח: תודה.

יעקב מרגי: תודה, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: הוא שאמרנו.

יעקב מרגי: הבעיה שלי זה לא עם מה שסיפר לנו מאיר נח.

יעקב מרגי: פה זה מקרה שזה עבד.

יעקב מרגי: כמה תלמידים כמו מאיר וחבריו לא זכו לזה בגלל תקינה נמוכה, בגלל מחסור, בגלל שחיקה.

<סער הראל: 21,853 – זה מספר הנושרים.

יעקב מרגי: זה לא אומר שזה תכלית הכל, אבל אין ספק שאנחנו יכולים לצמצם ושצריך ללוות.

יעקב מרגי: אבל שוב, אני אומר לכם, אני יוצא מהדיון הזה יותר מתוסכל מאשר בדיון הראשון.

<אורלי טרי: גם אנחנו.

יעקב מרגי: ואני מסכם את הדיון.

<סער הראל: המספר שציינתי זה המספר המצטבר של הנשירה בגילאים 5 עד 17.

<סער הראל: מספר מצטבר, זה אם היינו עושים עכשיו פריזינג של המערכת וסופרים כמה ילדים יש לנו מחוץ למערכות המפוקחות של משרד החינוך – אז היינו מוצאים.

<סער הראל: תראו, זה לא מספר גם ביחס ל-OECD.

<סער הראל: זה כמובן מספר רע מאד, אנחנו רוצים כל הזמן לשפר אותו ואנחנו בתהליך שיפור מתמיד בעניין הזה והוא קשור בין היתר או מחדד עוד פעם את הנושא של חשיבות עבודת הקב"ס.

<יהודית גידלי: זה משהו כמו 5% משנתון.

<סער הראל: לא, מה פתאום.

<יהודית גידלי: למה?

<יהודית גידלי: כמה ילדים בשנתון?

<סער הראל: זה 1.22.

יעקב מרגי: אבל הוא מדבר איתך גילאי 5 עד 217.

<סער הראל: זה מגיל 5 עד גיל 17 אני מדבר.

<סער הראל: זה במגזר הכלכלי פחות או יותר פחות מ-1%.

<סער הראל: זה בהחלט בקנה מידה - - - אמנם ביחס ל-OECD, אבל כמובן בערכים המוחלטים אנחנו עושים על זה עבודה כל הזמן.

יעקב מרגי: תקשיבו, הפנייה שלי פה כרגע היא להסתדרות המורים.

יעקב מרגי: אין לי משהו אחר.

יעקב מרגי: אם לא תשימו את זה בקדמת הבמה, תשימו את זה בקדמה תרתי משמע, שאתם על זה נזעקים מחר, לא יהיה.

יעקב מרגי: לא יהיה.

יעקב מרגי: בואי תקשיבי.

יעקב מרגי: יושב פה משרד האוצר ואפילו לא הגשתם בקשה.

יעקב מרגי: וגם, זה לא שמחר אילו הגשתם בקשה יש מענה.

יעקב מרגי: צריך להיאבק.

יעקב מרגי: כדי לשנות, להוציא את הקב"סים מהמסלול שהם נמצאים בגלקסיה שלהם, צריך מאבק.

יעקב מרגי: דחיפה בכוח מול כל הכוחות.

יעקב מרגי: מול אגף התקציבים.

יעקב מרגי: כי יש עוד בעלי תפקידים במשרד החינוך שצריכים ובשלטון המקומי.

יעקב מרגי: אם זה לא יהיה במאבק, לא יהיה.

יעקב מרגי: מה אני יכול, לבוא לשר החינוך?

יעקב מרגי: יש לו ברשימת הפונקציות כמה רשימת בעלי תפקידים וסוגים?

יעקב מרגי: יש לו עשרות.

יעקב מרגי: הוא מצידו יש מאבק מול האוצר.

יעקב מרגי: צריך להגדיר.

יעקב מרגי: צריך להגיע.

יעקב מרגי: סער, אני אומר לך, מאחר שאצלך זה מתבטא בצורך, ואמרת פה שזה חיוני, אני קורא – זה הסיכום שיהיה.

יעקב מרגי: אין לי משהו אחר.

יעקב מרגי: אני לא יכול לנזוף ואני לא יודע בלי לנזוף.

יעקב מרגי: לא יכול לנזוף.

יעקב מרגי: הדרך היחידה לנזוף זה בהסתדרות המורים.

יעקב מרגי: אי אפשר לומר לי שנפגשים פעם ב-.

יעקב מרגי: אני מבקש, ואני מבקש את זה בהיררכיה הגבוה של הסתדרות המורים – לקבוע פגישת עבודה מיידית של הסתדרות המורים, יחד עם האגף, איך זה נקרא?

<סער הראל: אגף א', חינוך ילדים ונוער בסיכון.

<סער הראל: משרד החינוך.

יעקב מרגי: לפני האוצר, בסדר?

יעקב מרגי: יחד עם הארגון היציג של הקב"סים – ישיבת עבודה לתיאום ציפיות.

יעקב מרגי: אני רוצה שייצא מסמך של משרד החינוך, על הצורך, על הכרה, על ההגדרה לקראת מה, איתו אנחנו נוכל לפעול.

יעקב מרגי: על תיאום ציפיות בשטח ולדווח לוועדה תוך 30 יום.

יעקב מרגי: זה הסיכום.

יעקב מרגי: אני מבקש תיאום ציפיות, את המסמך הזה.

יעקב מרגי: אני יודע שהמסמך הזה הולך להיות מסמך עבודה מול משרד האוצר, אבל אני רוצה לראות את זה.

<אבי קמינסקי: יש מסמך ראשון כבר שהוצאתי לכם.

<אורלי טרי: יש.

<אורלי טרי: אני שמתי להם.

<אורלי טרי: יש.

<אורלי טרי: הבוקר שמתי.

<סער הראל: יש כמה מסמכים שהוצאנו כבר.

יעקב מרגי: לא, לא, אדוני, אם לא הובנתי, בוא תקשיב לי.

יעקב מרגי: עוד מסמך ועוד מסמך ועוד מסמך, אנחנו ננסח את אמנת הלסינקי לניסויים בבני אדם.

יעקב מרגי: אני לא רוצה.

יעקב מרגי: אני לא שם.

יעקב מרגי: אני רוצה את המסמך המתמצת איך משרד החינוך רואה את הקב"ס ואיך האוצר מתקצב את הקב"ס.

יעקב מרגי: זה מסמך מתמצת של תיאום ציפיות, לקראת המאבק שלכם, שלכם - לשיפור תנאי הקב"סים.

יעקב מרגי: תודה.

<אבי קמינסקי: תעביר את זה ואנחנו נדאג לזה.

<אבי קמינסקי: אני יכול עוד משפט אחד, לפני שאתה סוגר?

יעקב מרגי: כן, לפני שאני סוגר.

<אבי קמינסקי: על משהו אחר לגמרי, לגמרי אחר.

<אבי קמינסקי: תקשיב, אנחנו עושים במהלך כל שנה – כל איגוד מנהלי אגפי החינוך עושים סיור במערכת סיור מסוימת.

<אבי קמינסקי: כל שנה למקום אחר.

<אבי קמינסקי: השנה נסענו, היינו בשבוע שעבר במערכת החינוך של חורה.

יעקב מרגי: בדרום.

מסעוד גנאים: שם זו דוגמא.

<אבי קמינסקי: תשמעו, מערכת חינוך כל כך יציבה, מערכת חינוך עם עושר.

<אבי קמינסקי: לא עושר של מבנים ודברים אחרים, עושר חברתי עם עושר ערכי ומחויבות של אנשים.

<אבי קמינסקי: זה מה שרוצים לעשות בדבר הזה.

<אבי קמינסקי: פשוט מדהים לראות איך מערכת חינוך פועלת כפי שהיא פועלת.

<אבי קמינסקי: ראש רשות ואגף חינוך, פשוט מדהים.

<אבי קמינסקי: אפשר להתפעל גם מדבר כזה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אבל שזה לא יקהה לנו.

<אבי קמינסקי: לא, לא, זה לא מקהה כלום.

יעקב מרגי: טוב, תודה.