הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 128, 2016-06-20 11:06

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם, היום ה-20 ביוני 2016, י"ד בסיון התשע"ו.

קארין אלהרר: נושא הדיון הבוקר – מכינות קדם אקדמיות, דו"ח מבקר המדינה 66ג.

קארין אלהרר: בוקר טוב לצוות מבקר המדינה, לגופים המבוקרים.

קארין אלהרר: תראו, זה למעשה סוג של דיון המשך לשני הדיונים הקודמים שהיו, הגם שמדובר בדו"ח מבקר מדינה חדש, ואני חושבת שאין צורך להכביר במילים, כי כבר פירטנו בדיונים הקודמים כמה חשיבות יש למכינות הקדם אקדמיות.

קארין אלהרר: אני לא מניחה לנושא הזה, בגלל, שכפי שאמרתי בעבר, אני רואה חשיבות גדולה, מכיוון שהמכינות הללו תורמות להרחבת הנגישות של ההשכלה הגבוהה לאוכלוסיות שונות שהן מודרות – המגזר הערבי, חרדים, תושבי פריפריה, יוצאי אתיופיה ועוד ועוד.

קארין אלהרר: ובנוסף, המכינות, כידוע, מקדמות צמצום פערים, ואנחנו מבינים כולם היום שצריך מינימום תואר ראשון כדי להתקדם עם מציאת עבודה ועם שכר, ואני שמחה שהמכינות האקדמיות הן איזושהי פלטפורמה להתקדם בעניין הזה.

קארין אלהרר: יש היכרות ראשונית עם מה זה אקדמיה, איך אנחנו מתנהלים שם, מקל על הכניסה הראשונית.

קארין אלהרר: ב-2010 מונתה, כאמור, ועדת אריאב, במרץ 2011 אושרו ההמלצות.

קארין אלהרר: האחריות על המכינות האקדמיות הייתה צריכה לעבור באופן בלעדי למל"ג/ות"ת.

קארין אלהרר: כמעט אחרי 5 שנים אנחנו נמצאים, והמהלך, למיטב ידיעתי, ויתקנו אותי האורחים המכובדים, טרם הושלם.

קארין אלהרר: בנוסף נדרשת הכרה הדדית בין המכינות השונות וגם מהלך זה, למיטב ידיעתי והבנתי, טרם הושלם.

קארין אלהרר: באוגוסט השנה היה דיון בוועדת חינוך והיה ניסיון לקדם את זה לקראת שנת הלימודים הקרובה.

קארין אלהרר: שוב, למיטב הבנתנו, הדבר לא צלח.

קארין אלהרר: אני חייבת לומר, שהלוואי והייתי מופתעת, אבל אני לא מאוד מופתעת.

קארין אלהרר: אני נחשפת כאן בדיונים בוועדה הרבה פעמים לכל מיני מהמורות ומכשלות, שלא היו אמורות בכלל להיות.

קארין אלהרר: אבל אני בכל זאת נשארת אופטימית ומקווה תמיד שלדיונים הבאים אנחנו נתבשר בבשורות טובות.

קארין אלהרר: יכול להיות שהגופים הרלוונטיים מל"ג, ות"ת, משרד החינוך, משרד הביטחון ישנסו מותניים עד לפעם הבאה.

קארין אלהרר: אני באמת חושבת שהנושא הזה הוא להם ולנו צריך להיות איפה שהוא ראשון במעלה, ואני מצרה על כך, שעד עכשיו לא התקדמנו עם העניין הזה.

קארין אלהרר: גברת ליאורה שמעוני, בבקשה.

<ליאורה שמעוני: כמה מילים אני רוצה להוסיף על דבריך, גבירתי.

<ליאורה שמעוני: ברור שכשאנחנו מדברים על המכינות האקדמיות, המטרה היא הנגשה של הלימודים האקדמיים גם למי שלא יכול, שאין לו את תנאי הסף הראשונים כדי להתקבל ללימודים הללו.

<ליאורה שמעוני: ברור שהצעד הראשון שצריך להיעשות הוא נמצא במקום שעוד לפני הלימודים האקדמיים בתוך מערכת החינוך, אם אנחנו מדברים במערכת בהשכלה של חטיבה עליונה, אבל עוד לפני כן, בבתי הספר היסודיים ובגני הילדים, כי שם מתחיל הצורך במתן הזדמנות שווה ושוויון לכל הילדים והנוער בישראל.

<ליאורה שמעוני: אבל משעה שאותם ילדים לא הצליחו להגיע ולהשיג את תעודת הבגרות שתאפשר להם לימודים אקדמיים, מה שנקרא תעודת בגרות איכותית, צריך לעשות את התיקון.

<ליאורה שמעוני: וזאת המטרה בעצם של המכינה, פעם אחת לעשות את התיקון כדי לאפשר נגישות להשכלה גבוהה, ופעם שנייה גם לאפשר לתלמידים שרוצים לשפר את הציונים שלהם בכדי להגיע לפקולטות יותר יוקרתיות, יש להם את ההזדמנות לעשות את זה.

<ליאורה שמעוני: אני לא רוצה לתאר כרגע את הליקויים, תיכף רני יציג אותם בקצרה, אבל כן אני רוצה לציין, שבעקבות הדיון האחרון אנחנו קיבלנו גם מסמך מטעם המל"ג בנוגע למעבר של המכללות, הרי זה יישום של הרפורמה המעבר, מעבר המכללות ממשרד החינוך לאחריות המל"ג, הדרך היא הדרך הנכונה, הכיוון הוא הכיוון הנכון, השאלה באמת עד כמה זה ייושם, ועד כמה באמת כל הגורמים, שלושת הגורמים שמעורבים בכך, זה משרד החינוך, המל"ג והקרן, ישתפו פעולה על מנת ליישם את המהלכים הללו.

<ליאורה שמעוני: אבל יחד עם זאת, חשוב לציין כמה דברים שלא נמצאים בתוך המסמך הזה ושאנחנו דיברנו עליהם, דברים שמאפשרים את אותה נגישות: זה פעם אחת העניין של גובה השכר, שכר הלימוד, שיש איתו בעיה מבחינת פעמים שקיימים בגובה שכר הלימוד; ופעם שנייה זה הפרישה הגיאוגרפית של אותן המכינות, כאשר אנחנו רואים שקיימת בעיה, יש ריכוזים של מכינות שנמצאים, למשל, באזור המרכז, ולעומת זאת בפריפריה הפרישה של המכינות היא לא מספקת, ואלה דברים שלא ניתנו להם מענה במסמך הזה.

<ליאורה שמעוני: לגבי העניין של ההכרה ההדדית, שזה נושא מאוד מאוד משמעותי, הוא נמצא בתוך המסמך, אבל מאוד חשוב לראות איך אנחנו מיישמים את זה.

<ליאורה שמעוני: אז אם, גבירתי, את רוצה שאנחנו נציג כמה דברים בקצרה, אז רן יעשה את זה.

קארין אלהרר: בבקשה.

<רן ויזל: אז אני אתחיל בהכרה הדדית.

<רן ויזל: גבירתי דיברה, אבל נובע מההכרה ההדדית זה שבעצם כל מוסד היום פותח מכינה בעצמו, כדי שהתלמידים ימשיכו באמצעותו בהשכלה גבוהה באותו מוסד.

<רן ויזל: ואז משרד החינוך קבע שכל מוסד, לפחות המכינה תהיה עם 150 תלמידים, ובפועל מוצאים הרבה מכינות שמספר של התלמידים הוא פחות מ-150, ואז בעצם בעיה כלכלית באותה מכינה.

<רן ויזל: ומעבר לזה, כמו שליאורה אמרה, זה גורם לפרישה גיאוגרפית, כל אחד פותח מכינה, והפרישה הגיאוגרפית לא נמדדת, לא נבדקת.

<רן ויזל: אני אעבור לנושא המימון.

<רן ויזל: בנושא של המימון, אלה שאינם ראויים לסיוע, שכר הלימוד שלהם בעצם לא מפוקח, וכל מכינה מחליטה על שכר לימוד שהיא קובעת.

<רן ויזל: חוץ מזה, מדובר פה בסטודנטים או בתלמידים שאמורים לפתוח צוהר להשכלה גבוהה, והנושא של המימון או שכר הלימוד, את שכר הלימוד כל אחד קובע לעצמו.

<רן ויזל: אז גם פה צריכה להיות הסדרה, שלפחות יהיה שכר לימוד שהוא הוגן וקבוע על ידי הגורמים, שהם ות"ת/מל"ג.

<רן ויזל: בנושא של הקרן והמל"ג וגם ות"ת, בשנים שהם היו מעורבים בזה לא קבעו יעדים מדידים, לקראת מה, מה ההצלחה נקראת במכינה, איזו הצלחה.

<רן ויזל: לא קבעו גם מועילות למכינות, ויש מכינות שהן מכינות בגרותיות, שבסיומן עושים באגף בחינות במשרד החינוך בגרות, ובסופו של דבר הציונים לא מגיעים ולא יודעים מה הציונים של אלו שסיימו את המכינות, כי אגף הבחינות לא נותן לאגף השכלת מבוגרים, שהוא האחראי על המכינות, את תוצאות הבחינות, ואז יש בעצם פערים.

<רן ויזל: וכבר 5 שנים מחכים לדברים האלה והם לא נעשים.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: טוב, אז נתחיל מסוף הקודם, בעצם, מר גדי פרנק, חדשות טובות, ההסכם נחתם.

מירב בן ארי: זה יותר מהסכם שלום, ההסכם הזה.

קארין אלהרר: תאמין לי.

מירב בן ארי: אין את זה ביותר מייגע.

<גדי פרנק: את רוצה לתת לי את המשימה הבאה?

מירב בן ארי: לא, אתה יודע, הכנתי לך, עשיתי לך buildup עכשיו.

<גדי פרנק: כן, כן, buildup רציני.

קארין אלהרר: לא, כי אם מצאנו את האדם שיכול לעשות את זה, אנחנו נשלח אותו לעוד דברים.

<קריאה: עוד דברים שתקועים.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, גדי.

<גדי פרנק: כן, אז באמת, אני חושב שכמו שיצאנו מפה בישיבה הקודמת, ואני חושב שאמרתי שאנחנו באופטימיות זהירה, זה היה בסדר.

<גדי פרנק: בסופו של דבר, כל הצדדים, עם כל הסתייגויותיהם, חתמו, לכל הפחות, על המינימום הנדרש בשביל לצאת לדרך, ויצאנו לדרך.

קארין אלהרר: מה הלאה?

מירב בן ארי: רגע, מה זה אומר 'יצאנו לדרך'?

<גדי פרנק: אני אסביר.

<גדי פרנק: אז אחרי הדיון האחרון ות"ת אישרה מתווה מאוד מפורט, שכל השותפים גם מכירים אותו.

<גדי פרנק: בעצם זה מתווה שמסביר, ההסכם הרי בין כל שלושת השותפים היה פרוש על פני כמה שנים, אז הוא ממש מפורט – אני יכול להשאיר לכם העתקים – שמסביר כל שנה מה קורה, איזה דברים משתנים, איך התקצוב משתנה באופן הדרגתי, איך אנחנו עושים את השינויים שנדרשים גם במהות של המכינות, לרבות הסוגיות של הכרה הדדית לאט לאט בין המכללות לבין עצמן, בין האוניברסיטאות לבין עצמן, ו-eventually, בין כל המוסדות לבין כולם; איך אנחנו מייצרים תהליך של איחוד בין מכינות קטנות מדי, שמירה עדיין על נגישות במכינות שהן פריפריאליות וכו'.

<גדי פרנק: המתווה המפורט הזה צריך יהיה להגיע גם לאישור של מל"ג.

<גדי פרנק: לצערנו, בגלל הסיטואציה שנקלענו אליה עם העובדה שהתפטרו לנו מספר לא מועט של חברי מל"ג, הנושא הזה היה נושא עקרוני מדי בשביל שנביא אותו לאישור מל"ג.

<גדי פרנק: הוא יגיע לאישור מל"ג בחודש הקרוב, אבל עדיין, לאור לוחות הזמנים, ומאחר ואנחנו לא צופים קשיים מיוחדים באישור מל"ג – ות"ת אישרה לנו כבר להוציא בעצם לכל המוסדות ולכל המכינות וליידע אותם בדיוק על המתווה.

<גדי פרנק: המכתב הזה – אני מחזיק אותו פה – יצא ב-25 במאי, זמן לא ארוך אחרי הישיבה הקודמת, חודש ומשהו, ובעצם הוא באמת מפרט בצורה מלאה ממש את כל התנאים ואת כל הצעדים שייעשו ב-3-4 שנים הקרובות, שנה בשנה, בשביל לסיים את כל הרפורמה.

<גדי פרנק: אני אומר 3-4 שנים, כי אנחנו צריכים לזכור ש-א', יש פה שינוי מאוד משמעותי, שאנחנו גם לא צריכים לכפות אותו הר כגיגית על המערכת; אנחנו צריכים איחודים בין מוסדות, הבאה של חלק מהמכינות – –שהן לא כפופות היום למוסדות אקדמיים – להיות כפופות למוסדות אקדמיים.

<גדי פרנק: אנחנו צריכים לתת זמן למערכת לעשות את התמורות האלה.

קארין אלהרר: תוך כמה שנים ניתן זמן?

<גדי פרנק: בעצם כל התהליך מתחיל וצעדים קונקרטיים קורים כבר בשנה הבאה.

<גדי פרנק: החל מאוקטובר הקרוב המכינות הן תחת האחריות של ות"ת באופן מלא, ויש ממש פרישה מפורטת של מה קורה.

<גדי פרנק: התקציב, בסיכום עם יתר השותפים, שגם להם היו מגבלות תקציביות, נפרש בעצם על פני 4 שנים, אבל מתחיל כבר בתשע"ז.

<גדי פרנק: בתשע"ז כבר מתחיל להגיע.

<גדי פרנק: ולכן כבר החל מתשע"ז מתחיל להשתנות מודל התמרוץ והתקצוב של המוסדות.

<גדי פרנק: הוא משתנה על פני שנתיים בשביל להגיע בעצם לשיא שלו, משתנה מערכת העבודה בין הצדדים, הקרן לחיילים משוחררים מתחילה לקחת על עצמה במאה אחוז את כל הטיפול בחיילים משוחררים, גם במכללות, כמו שהיא עשתה עד היום, אבל גם באוניברסיטאות.

<גדי פרנק: ות"ת ומשרד החינוך מטפלים בכל יתר האוכלוסיות , אבל גם בתכלול של כל המערכת.

<גדי פרנק: נעשים שינויים בעבודת ועדת ההיגוי של המכינות, לבנות ועדות לפי תחום.

<גדי פרנק: אגב, מה שנאמר על ידי נציגי מבקר המדינה, שיפקחו על כל אחד מתחומי הליבה בתוך המכללות.

קארין אלהרר: הוקמו כבר ועדות המשנה?

<גדי פרנק: הוועדות יוקמו בין עכשיו לבין אוקטובר.

<גדי פרנק: לזה אני צריך את מל"ג, כי זה משהו שהוא תוכני לגמרי.

<גדי פרנק: עוד פעם, בחלוקת הסמכויות בין ות"ת למל"ג, ות"ת יכולה לעסוק בכל הדברים התכנוניים והתקציביים, במינוי אנשים אקדמיים לוועדות.

<גדי פרנק: תוכניות מל"ג צריכה לעשות.

<גדי פרנק: היא תעשה את זה במהלך הקיץ ולפני אוקטובר.

קארין אלהרר: ומל"ג תפקח על העבודה של ועדות הגופים?

<גדי פרנק: כן, חד משמעית.

<גדי פרנק: תהיה ועדת היגוי משותפת שכל הגופים יהיו כפופים לה, שהיא תעסוק בכל ההיבטים היותר כלכליים והתכנוניים, ומל"ג באמצעות ועדות משנה, אחת לכל תחום ליבה, תפקח על רמת המורים, על התכנים וכו'.

<גדי פרנק: אני לא אפרט הכל, כי אני לא יודע, אני חושב שהועבר לכם המכתב, לפחות לכל השותפים יש פה, אם לא – אנחנו נעביר גם אליכם.

קארין אלהרר: אני אשמח לקבל העתק.

<גדי פרנק: אז אני משאיר לך עכשיו העתק, ובאמת, ממש מפורט ברמה של טבלה מה קורה בכל שנה, מה משתנה בכל אחד מהפרמטרים.

<גדי פרנק: זה בעצם תמצות של החלטת ות"ת יותר ארוכה, אבל עשינו את זה בצורה יותר מובנת בשביל להקל על המוסדות להבין מה קורה בכל רגע ורגע.

קארין אלהרר: שאלה נוספת, מבחינת מודל המימון יש השפעה על גודל הכיתות, איכות ההוראה, קליטת תלמידים, משרות מיוחדות?

<גדי פרנק: כן.

<גדי פרנק: מודל המימון בנוי, בסופו של דבר בשביל לתמרץ גם הגעה לגודל כיתה מסוימת וגם לתמרץ בעיקר קליטה וטיפוח של אוכלוסיות ספציפיות, שהן יותר מתקשות.

<גדי פרנק: אני לא אכנס להסבר המלא שלו, כי זה יכול לקחת גם עוד שעה, ואני לא חושב שזה מה שנדרש פה, אבל אם תרצו, אז נעביר גם פירוט כתוב בהקשר הזה.

קארין אלהרר: נשמח בבקשה לקבל פירוט.

<גדי פרנק: בסדר.

<גדי פרנק: אוקיי.

מירב בן ארי: רגע, אז יכול להיות שסאגת המכינות עומדת להסתיים?

<גדי פרנק: להערכתי, כן.

מירב בן ארי: להערכתך.

מירב בן ארי: אין מישהו אחר שיכול לענות.

<גדי פרנק: אני אגיד ככה, אלא אם יקרה משהו מאוד מפתיע במל"ג.

מירב בן ארי: מה כבר יכול להפתיע?

<גדי פרנק: הדבר היחיד שיכול להפתיע אותי, שיש לי 8 חברים חדשים, שאני לא הכרתי אותם קודם.

מירב בן ארי: אתמול, לא?

<גדי פרנק: הם עברו בממשלה, הם צריכים עוד לעבור חתימה של הנשיא וכו', אבל כן.

<גדי פרנק: אלא אם משהו מאוד יפתיע, ולמישהו מהחברים החדשים - - -

מירב בן ארי: לא, לא, אין להם שום base להפתיע.

מירב בן ארי: די, מספיק.

מירב בן ארי: די, זה לא יאומן.

קארין אלהרר: אני חושבת שהם עברו בחירה - - -

מירב בן ארי: אני אפילו לא יודעת מי הם, קארין.

<גדי פרנק: אני לא מניח שיהיה משהו מפתיע.

קארין אלהרר: כן.

<גדי פרנק: בואו נגיד ככה, לא היינו מרשים לעצמנו להוציא לכל המוסדות את המתווה המפורט אם היינו חושבים שמל"ג - - -

קארין אלהרר: אם היה חשד שכזה.

קארין אלהרר: רגע, רק, גדי, ממש בקצרה, לא להעמיק, אבל אני מנסה להבין ממש בטלגרף כותרתי, איך משתנה בעצם מודל המימון?

קארין אלהרר: איך אנחנו מגיעים לתוצאה המבורכת, שאנחנו נעניק לאוכלוסיות מתקשות יותר ונשלב אותן יותר במכינות הקדם אקדמיות, וגם איך אנחנו בעצם מגיעים לגודל כיתות רצוי?

<גדי פרנק: אז אני אסביר.

<גדי פרנק: בעצם, עד היום התקצוב של המכינות עבר רק דרך תקצוב שכר הלימוד של הסטודנטים.

<גדי פרנק: בסופו של דבר, היה שכר לימוד נתון לסטודנט, בגינו המכינה קיבלה את אותו שכר הלימוד וכו'.

<גדי פרנק: עכשיו בעצם מודל המימון מתחלק לשניים, חלק אחד הוא בגין שכר הלימוד, שהוא נקבע לגובה נתון, גם פעם ראשונה שכר הלימוד במכינות לא היה בגובה אחיד, היה שכר לימוד שמי שהיה תחת התקצוב של הקרן לחיילים משוחררים או תחת הסיוע של מל"ג ומשרד החינוך, שזה בערך כשני שליש מהתלמידים היה להם מחיר אחיד, כל היתר זה היה מחיר שיכול לנוע בין 12 אלף שקל ל-18 אלף שקל.

<גדי פרנק: לא היה מחיר אחיד.

<גדי פרנק: יצרנו בפעם הראשונה מערכת שהולכת למחיר אחיד של שכר הלימוד.

<גדי פרנק: אז יהיה מרכיב שכר לימוד, שהוא ימשיך להינתן פר מספרי תלמידים, ויהיה מרכיב נפרד, שהוא יהיה מרכיב תמריצים, שיהיה בנוי מכמה מדדי הצלחה של המכינה, לרבות מדדים של עמידה בגודל כיתה נתון, לרבות מדדים של כמה בסופו של דבר מסיימים את המכינה, עד היום לא מדדנו ממש נשירה, כמה מתוך המכינה אחרי שהם מסיימים משתלבים בתוך האקדמיה, ועוד כמה מדדים מהסוג הזה, מדדים יותר איכותניים.

<גדי פרנק: המרכיב הזה הוא מרכיב חדש שלא היה קודם, והתוספת שלו יוצרת שני דברים, אחד מתמרצת את המוסדות לכיוון הנכון; שנית, היא מוסיפה גם איזשהו – בשביל זה היה נדרש את תוספת העלות – כי זה לא שחשבנו שבאותו כסף המערכת יכולה לעשות הרבה הרבה יותר, היא יכולה תמיד להתייעל - - -

קארין אלהרר: כמה תוספת יש בעניין הזה?

<גדי פרנק: סך הכל התוספת המלאה מגיעה לכ-31 מיליון שקלים.

קארין אלהרר: לשנה?

<גדי פרנק: לשנה, כן.

<גדי פרנק: זה על פני 4 שנים.

<גדי פרנק: זה מתחיל יותר נמוך, אבל בסופו של דבר זה מגיע ל-31 מיליון שקלים, וזו תוספת די משמעותית, זו תוספת בערך משהו כמו 25-30 אחוז מהתקציב שהיום ניתן למוסדות.

<גדי פרנק: עוד פעם, יש את התקציב גם של הקרן לחיילים למשוחררים לסיוע לסטודנטים, אבל זה משהו אחר.

קארין אלהרר: אז בעצם יש השתתפות, זאת אומרת, זה רק ממשרד החינוך, או שיש - - -

<גדי פרנק: לא, לא, כל אחד מהצדדים שם את חלקו.

קארין אלהרר: הבנתי.

<גדי פרנק: הקרן לחיילים משוחררים מבטאת חלקים דומים בגודלה, משרד החינוך חלק יותר קטן, כי מספר המכללות במשרד החינוך הוא יותר נמוך, אבל בסך הכל כל אחד מהגורמים שם את חלקו היחסי, והסך הכל מצטרף לסכום הזה.

<גדי פרנק: עוד פעם, – אמרתי את זה גם בפעמים קודמות – זו תוספת יותר נמוכה ממה שחשבו אולי מי שכתב את הדו"חות המקוריים של הרפורמה, ועדת אריאב ואחרי זה ועדת מאור ועזאיזה.

<גדי פרנק: ויחד עם זאת, אנחנו חושבים שהיא תוספת מספיק משמעותית בשביל לצאת איתה לדרך ולהשיג הישגים שהם יציבו את המערכת במקום שהוא טוב יותר.

קארין אלהרר: מצוין.

קארין אלהרר: יופי.

קארין אלהרר: אני רוצה לגבי פיקוח ובקרה, אז לדוגמה "מכללה אקדמית להנדסה על שם סמי שמעון קיבלה תלמידים ללימודים על סמך בחינה פסיכוטכנית, שלא נמנית עם המבחנים שמצוינים בנהלי משרד החינוך, האגף לחינוך מבוגרים.

קארין אלהרר: הגורם המאסדר לא נקט פעולות על מנת לאכוף את הנחייתו ולא התריע על הסטייה לפני מנהלי המכינה", אתם מכירים את זה?

<גדי פרנק: אם זה מה שמצוטט מתוך דו"ח מבקר המדינה אני מניח שמגי אולי יכולה להתייחס, ממשרד החינוך.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: אז זה תיכף, אבל אני אסיים איתך קודם.

קארין אלהרר: אני רוצה לעניין התקצוב, המימון כרגע הוא רק לפי מי שמסיים את המכללה, ויש 20 אחוז נשירה.

קארין אלהרר: זה לא קצת גורם לאי ודאות בתכנון התקצוב?

קארין אלהרר: משרד החינוך והמל"ג, אני שואלת אתכם, האם אתם צפויים לשנות את דרך המימון של הדבר?

<גדי פרנק: עוד פעם, עד היום בעצם כל דרך התקצוב הייתה אך ורק דרך תקצוב פר תלמיד.

<גדי פרנק: זאת אומרת, אם תלמיד חודש מסוים היה, חודש אחרי זה לא היה, כבר המכינה הפסיקה לקבל בגינו תקציב.

<גדי פרנק: עכשיו יש רכיב שהוא כן עדיין רכיב משמעותי, שהוא כן נשמר במספר התלמידים.

<גדי פרנק: צריך לזכור, המדינה, ובצדק, רוצה לשלם על איזושהי תפוקה, על תלמיד שבסוף יושב ולומד, ורצוי גם שמסיים.

קארין אלהרר: זה בסדר גמור.

<גדי פרנק: אבל יהיה גם איזשהו רכיב, שהוא רכיב יותר מוסדי, שהוא נותן איזשהו איזון.

<גדי פרנק: הרכיב המוסדי, הרכיב שדיברתי עליו, שהוא בעצם פר ביצועים, הוא רכיב שמגיע מטבע הדברים בדיליי של שנה.

<גדי פרנק: אם השנה אני מודד כמה בממוצע נשירה הייתה או כמה בממוצע עברו לתוך האקדמיה וכו', אני יודע בשנה הבאה כמה לתקצב את התקציב המוסדי.

<גדי פרנק: הווה אומר, בתוך שנה נתונה התקציב המוסדי ידוע למוסד, הוא מאפשר לו אפיק תכנון, אבל הוא יודע שעל פי ביצועי השנה הנוכחית הוא יתוקצב יותר או פחות בשנה הבאה, לכן עדיין כדאי לו להזיז את עצמו.

<גדי פרנק: זה נותן איזושהי ודאות לשנה שוטפת, למצב שבו מוסד מתחיל את השנה ויודע גם איך הוא מסיים אותה, אבל הוא יודע שהוא צריך לעבוד מספיק קשה בשביל שבשנה הבאה התקציב שלו לא יירד.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: ועוד שאלה לגבי הפיקוח על גובה שכר הלימוד של תלמידים במימון עצמי , המודל המימוני החדש שהצגת אמור לפתור את הבעיה?

<גדי פרנק: כן.

<גדי פרנק: זה לא יפתור את זה ממש בשנה הראשונה, כי אין לנו מספיק תקציב בשנה הראשונה בגלל התקציב ההדרגתי, להגיע כבר לשכר לימוד אחיד, אבל בסופו של דבר, אחרי שנתיים, ברגע שאנחנו מגיעים בעצם כבר ל-steady state של התקציב, אנחנו נכנסים לשכר לימוד אחיד בכל המערכת.

<גדי פרנק: הווה אומר, גם מי שהוא לא נחשב כראוי לסיוע ולא מקבל את המימון לשכר הלימוד ממשרד החינוך או ות"ת במקרה חיילים משוחררים, כבר ייכנס לשכר לימוד אחיד.

<גדי פרנק: הטווח הזה שדיברתי עליו לא יתקיים, אלא יהיה שכר לימוד אחיד בכל המערכת.

קארין אלהרר: עוד שנתיים, בעצם.

<גדי פרנק: כן.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: טוב, אני אשמח לקבל הבהרה ממי שיכול, משרד החינוך?

קארין אלהרר: לגבי המכללה האקדמית להנדסה, סמי שמעון.

<מגי קורן: במכינות הקדם אקדמיות ברובן, המבחנים הממיינים הם מבחני מימד והמבחנים הפסיכומטריים.

<מגי קורן: מבחן תיל זה המבחן שרק שתי מכללות פעלו, בסמי שמעון, ובמכללת הדסה שהפסיקו לפני כ-4 שנים.

<מגי קורן: בוועדת היגוי שהתקיימה לפני כשנה וחצי הנושא של מכללת סמי שמעון עלה, והות"ת היה אמור לבדוק את הנושא של הקיום של מבחני תיל, כי לטענתם זה אושר, כמו למכללת הדסה, גם להשכלה גבוהה.

<מגי קורן: זאת מכינה אחת מתוך 53 מכינות.

<מגי קורן: כל המכינות נבחנו - - -

קארין אלהרר: אז על כולם יש בקרה על המבחנים הפסיכוטכניים?

<מגי קורן: ברור.

<מגי קורן: כעת, מהרגע שהמתווה החדש, כל הנושא גם משתנה, תנאי סף, מסלולי לימוד.

קארין אלהרר: יהיה נוסח אחיד?

<מגי קורן: אני מניחה שכן.

<מגי קורן: זה חלק מהמתווה.

<מגי קורן: המתווה מתייחס לתנאי סף ל-5 מסלולים עיקריים, כל המערך משתנה, ולכן גם מודל התמרוץ שגדי תיאר מלווה את זה, וזה חלק מהפרמטרים שיילקחו בחשבון ויתמודדו גם עם הנושאים שהועלו.

<ליאורה שמעוני: אני רציתי לעמוד על השאלה איך בסופו של דבר מסתדרת הסוגיה של העברת המידע ממשרד החינוך למל"ג.

<מגי קורן: כגוף מתכלל המשרד העסיק שני זכיינים, חברת מרמנת, שהיא הייתה אחראית, אמונה על ניהול מערך הבקרה של המכינות, ומערכת המחשוב נובה שעמדה לרשות חברת מרמנת לבקרה, לרשות הגופים השותפים, והמכינות שהוחלטו.

<מגי קורן: מהרגע שהתקבלה ההחלטה ונחתם מסמך ההבנות אנחנו נערכים למעבר, וזה מה שאנחנו עסוקים בוועדות ההיגוי האחרונות, כולל הנחיות למנהלי המכינות, שאנחנו מסיימים את התפקיד שלנו כגוף מתכלל.

<מגי קורן: המידע קיים, הוא נמצא במערכת, מדי שנה אנחנו הפקנו דו"ח שנתי על כל הנתונים הנדרשים.

<מגי קורן: כעת במעבר, למעט הוות"ת ומשרד החינוך, שאנחנו נעבור לשיטת תהליכי עבודה אחרים, ללא גוף מתכלל, רק הקרן לחיילים משוחררים ימשיכו במערכת המחשוב שהמשרד העמיד לרשותם, לרכז את הנתונים, לקיים את ועדות הסיוע, מכיוון שהם מחויבים על פי החוק.

<מגי קורן: אנחנו, כלומר הוות"ת והמשרד, נערכים לתהליכי עבודה אחרונים מול המכינות והנחיות אחרות.

<מגי קורן: הנתונים שירוכזו כגוף מתכלל על ידי הוות"ת הוא באמצעות הלמ"ס, שהם מרכזים את הנתונים כבר מהשנה, אני מניחה, התחילו, לא מניחה, התחילו בתשע"ו, ובתשע"ז ימשיכו לרכז את הנתונים, ויהיה מידע על הנתונים באמצעות הלמ"ס.

קארין אלהרר: מגי, אז בעצם ועדות ההיגוי כולם שותפים בוועדה?

<מגי קורן: כן, אנחנו כבר קיימנו, במאי וביוני אנחנו קיימנו, ואנחנו עומדים לקיים גם באוגוסט.

<קריאה: מרמנת יצא מהתמונה אז?

<מגי קורן: בסוף אוגוסט.

<מגי קורן: אנחנו אישרנו בוועדה האחרונה את כל תוכניות הלימודים ומסלולי הלימוד לשנה הבאה, על מנת להקל על המכינות, כי זאת תהיה שנת מעבר.

<מגי קורן: אנחנו לא נאשר מסלולים חדשים, זאת הייתה ההחלטה, ואנחנו ממש סוגרים את כל הקצוות כדי שהמעבר יהיה הכי טוב שאפשר.

קארין אלהרר: לגבי מימון של שכר הלימוד, הרי יש כל מיני סוגים של מימונים, "משרד המבקר מצא, דגם המימון של המכינות לא מבוסס על נורמה כתובה כלשהי, מופעל על פי חלוקה היסטורית.

קארין אלהרר: תוצאתו של דבר היא עיוותים, כגון היקף הסיוע של הקרן לחיילים משוחררים.

קארין אלהרר: הקרן אמורה על פי החוק לתקצב את לימודי המכינה של כלל החיילים המשוחררים, בפועל אינה מממנת את לימודיהם במכינות שבאוניברסיטאות".

קארין אלהרר: לטענת המבקר, "על הגורמים המממנים, משרד החינוך, הוועדה לתכנון ותקצוב, הקרן לחיילים משוחררים, לפעול לפישוט מנגנון המימון ולהסדרתו על פי דו"ח אריאב".

קארין אלהרר: ואני רוצה לשאול, האם נעשתה רגולציה בעניין הזה?

<גדי פרנק: זה אני חושב השינוי שאנחנו הולכים לעבוד עליו השנה.

<גדי פרנק: השינוי באמת עושה סדר מבחינת תוכן הפרמטרים שאמרתי.

<גדי פרנק: ציינתי את העובדה שהקרן לחיילים משוחררים, כמו שאמרתי קודם, מימנה רק חלק מהחיילים המשוחררים, והחל בעצם מהיציאה לרפורמה היא תממן את כלל החיילים המשוחררים.

<גדי פרנק: שתיים, כל המנגנון בעצם מתחלק, כמו שאמרתי, למנגנון שהוא שכר לימוד אחיד ולמנגנון תמריצים שהוא יהיה מאוד מאוד מובנה ומאוד ברור למוסד.

<גדי פרנק: כל שנה המוסד יקבל את הפרמטרים לקראת סוף השנה שנמדדו לגביו, מה היו התפוקות שלו, ולפי זה ייבנה התקצוב שלו לשנת הלימודים הבאה.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: הכרה הדדית בתעודות המכינה, איפה אנחנו עומדים בעניין?

<גדי פרנק: אז כפי שאמרתי גם, אני חושב, בישיבה הקודמת, אנחנו יוצאים עם זה לדרך בשני פרקים מבחינתנו, מהסיבה שחששנו שאם נחכה ונסגור את הכל ביחד אנחנו פשוט נתעכב בעוד שנה או שנתיים או שלוש.

<גדי פרנק: אנחנו יוצאים לדרך עם פרק שאומר שהחל משנה הבאה יש לנו כבר הסכמה להכרה הדדית בין המכינות של המכללות לבין עצמן ובין האוניברסיטאות לבין עצמן.

<גדי פרנק: אני מדבר כרגע על המכינות, בעיקר במכינות של המוסדות המתוקצבים, יש לנו עוד מספר מכינות, לא רב, אבל מוסדות לא מתוקצבים, אנחנו מאמינים ושמנו לעצמנו יעדים שבשנה העוקבת גם המכינות של המוסדות הלא מתוקצבים יוכרו ביחד עם יתר המכללות.

<גדי פרנק: ובשנה שלאחר מכן, כלומר, שנתיים מהיום אנחנו מקווים להגיע למערכת הכרה הדדית.

<גדי פרנק: זה ידרוש מאיתנו עדיין החלטה בסוגיה שלא החלטנו בה עד הסוף , הוועדות, בין היתר, המליצו ללכת, בשביל להגיע להכרה ההדדית המלאה, למבחנים אחידים לגמרי בכל המערכת.

<גדי פרנק: אנחנו קצת רואים בזה את היתרונות אבל גם את החסרונות, כשאתה מגיע למבחנים אחידים לגמרי, אתה עלול להגיע לבעיות מהסוג שיש ואנחנו מתמודדים איתם היום בפסיכומטרי, בדברים אחרים וכו', ולכן אנחנו רוצים, כן אנחנו מאמינים ורוצים לנסות את זה, שאולי דרך העובדה שכבר יש מתווה הכרה הדדית בין המכללות לבין עצמן, ובין האוניברסיטאות לבין עצמן, נוכל להגיע למתווה הכרה הדדית אולי אפילו בלי מבחן אחיד.

<גדי פרנק: אם לא, אז אנחנו נצטרך להגיע למבחנים האחידים, אבל אנחנו רוצים לתת לזה שנתיים של ניסיון בשביל לנסות אולי להימנע גם מהחסרונות של מבחן אחיד.

קארין אלהרר: רגע, מבחן פסיכומטרי הוא מבחן כניסה ומבחן סינון לקבלה.

קארין אלהרר: עכשיו, once בן אדם עבר את כל התהליך ונמצא זכאי לתעודה, למה זה קשור להכרה הדדית אחר כך?

קארין אלהרר: הרי אני מניחה שהתוכנית היא תוכנית עם תכנים דומים מאוד עד זהים.

<גדי פרנק: אז עד היום קשה להגיד שהתכנים היו ממש זהים.

<גדי פרנק: היו לנו עד היום 30 מסלולים, אנחנו צריכים לעבור תהליך של לאחד אותם לכ-5 מסלולים.

<גדי פרנק: אנחנו צריכים בדיוק את אותן 5 ועדות היגוי שייצרו לנו האחדה בין התכנים.

<גדי פרנק: לא רצינו לצאת לדרך רק עם האמירה שהוועדות שלנו עוד שנה או עוד שנתיים ייצרו אחידות, ולכן כן יצאנו לדרך עם תנאי שהמוסדות קיבלו, שבו כל המכללות היו צריכות להציג - - -

<ליאורה שמעוני: גם המכללות קיבלו את זה?

<גדי פרנק: כן, כן, שהמכללות היו צריכות להציג מתווה, במירכאות כפולות, וולונטארי, אבל שהוא היה תנאי מבחינת היציאה לדרך, של הכרה הדדית בינם לבין עצמם וכנ"ל האוניברסיטאות בינן לבין עצמן.

<גדי פרנק: זה לא פותר מאה אחוז מהבעיה, זה פותר, נאמר, 75, 80 אחוז מהבעיה.

<גדי פרנק: יש לנו עדיין שני גושים מאוד מאוד גדולים, שבעצם כן יוצרים הכרה הדדית בינם לבין עצמם.

<גדי פרנק: בשביל ליצור בין שני הגושים האלה גם הכרה הדדית מלאה, יכול להיות שנצטרך לעבור דרך, או שהוועדות שלנו בעצם ייצרו מספיק אחידות ברמת התכנים מראש, או לחלופין, למצער, ואני מסכים איתך, לא בטוח שאנחנו צריכים להגיע לשם, למצב של מבחנים אחידים.

<גדי פרנק: את זה אנחנו שמנו לעצמנו בעצם כתנאי להגיע אליו תוך שנתיים, אבל בשביל לבחור במזלג הזה אם אנחנו הולכים למבחנים אחידים או להאחדה מלאה של התכנים, אנחנו נצטרך לראות איך אנחנו עושים את זה בשנתיים הקרובות.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: ולעניין ההנגשה הגיאוגרפית, תראו, בשנת 2014-2015 היו 48 מכינות, 17 באזור המרכז, 10 בירושלים, 13 בצפון, 4 מהם בחיפה, 8 באזור הדרום, 4 מהם בבאר שבע.

קארין אלהרר: יש איזה תכנון גיאוגרפי של המכינות?

קארין אלהרר: יש כוונה להתחיל אחד כזה?

קארין אלהרר: צפי לפתוח מכינות נוספות בצפון, בדרום?

<גדי פרנק: אז בואו נתחיל ככה, אחת, בייחוד מהנתונים שאת ציינת כרגע, הדבר העיקרי שעולה, וצריך להבין את זה, שבעצם במובן מסוים יש לנו יותר מדי מכינות, לא בגלל שהן מספיק פרושות, אלא בגלל שחלק ניכר מהמכינות הן מכינות מאוד מאוד קטנות.

<גדי פרנק: התהליך הזה, בין היתר, ואחד התנאים שלו הוא לייצר האחדה לגושי מכינות מעט יותר גדולים בפיזור גיאוגרפי עדיין מספק.

<גדי פרנק: חריג לעולם של האיחודים ולגודל מכינה מינימאלי שהוכנס זה בעצם פרישה גיאוגרפית.

<גדי פרנק: הווה אומר, אם בצפון הרחוק או באזור מסוים בדרום אני לא יכול לייצר מכינה שהמינימום שהוא נקבע פה, לא משנה, הוא X סטודנטים, אנחנו עדיין נמשיך להחזיק מכינה, גם אם היא תהיה חצי או שלושת רבעי מהגודל הנדרש.

<גדי פרנק: ולכן אנחנו כן נתייחס גם לפיזור גיאוגרפי וגם לתכנון גיאוגרפי, אבל בשלב מסוים אנחנו נרצה דווקא לייצר את התהליך של בעצם האחדה או איחודים ויצירה של אשכולות יותר גדולים של מכינות, שיהיו במספרי סטודנטים יותר גדולים.

<גדי פרנק: אני פשוט יכול לתת לך, יש לי פה פירוט של כל אותם 48 מכינות שאמרת.

<גדי פרנק: יש כמה מכינות גדולות של מאות רבות של סטודנטים, אבל יש גם הרבה מכינות של בין עשרות למאה פלוס סטודנטים, וזה מכינות קטנות, יחסית.

קארין אלהרר: אוקיי.

<ליאורה שמעוני: וזה מקובל עליהם שהם הולכים להתאחד?

<גדי פרנק: הם יודעים את זה.

<גדי פרנק: בכל התהליך שעברנו, שהוא היה, כאמור, תהליך ארוך ומייגע, הם שמעו את זה מספר פעמים, והיו להם הסתייגויות כאלה ואחרות.

<גדי פרנק: חלק מהמכללות, צריך להבין, יש לפעמים תחת אותו גוף אקדמי, תחת אותה אוניברסיטה, תחת אותה מכללה, כמה מכינות.

קארין אלהרר: באמת?

<גדי פרנק: כן.

<גדי פרנק: לאוניברסיטה העברית יש 5 מכינות.

<גדי פרנק: אז בסדר, אני מבין שמכינה, אולי למכינה לבעלי מוגבלויות וכו' הם רוצים להחזיק אותה, כי יש משהו נפרד וסגור, אבל אני לא בטוח ש - - -

קארין אלהרר: אני, דרך אגב, לא חושבת שזה רעיון טוב.

<גדי פרנק: יכול להיות.

<גדי פרנק: יכול להיות.

<גדי פרנק: אני רק אומר מה הם עושים.

<גדי פרנק: אפשר להתווכח אם זה לטוב או לרע.

<גדי פרנק: אבל יש להם מכינה לבוגרים, ומכינה לעולים.

<מגי קורן: ומכינה לעברית.

<קריאה: למה צריך מכינה לעברית?

קארין אלהרר: אפשר להנגיש להם, והם יהיו אחלה.

<גדי פרנק: אני אומר, צריך לייצר פה, לפחות בחלק האדמיניסטרטיבי והניהולי בוודאי צריכים ליצור איזושהי אחידות.

<גדי פרנק: אני יכול לתת עוד דוגמאות, לבר אילן היו, עכשיו עשינו איזשהו איחוד בין בר אילן לבין אוניברסיטת תל אביב, אבל היו בעבר גם 5 מכינות.

<גדי פרנק: אז עשינו איזשהו איחוד בין המכינה של בר אילן לבין המכינה של תל אביב.

<גדי פרנק: חוזר חלילה, אני לא אפרט את הכל, הרשימה ארוכה.

<גדי פרנק: אנחנו כן חושבים שאנחנו נגיע, עם עבודה, לא בלי עבודה, אבל בלי לשבור ידיים, למצב שבו תהיינה לנו פחות מכינות עם ניהול קצת יותר מרוכז, ואנחנו מקווים שגם ניהול ברמה יותר גבוהה.

<גדי פרנק: בסוף, כשאתה מנהל גוף של 500, 600, 700 סטודנטים, זה אחרת מאשר שאתה מנהל 5 גופים, שכל אחד יש בו 80, 70, 120 סטודנטים.

קארין אלהרר: מסכימה.

<מגי קורן: בנוסף, בשנה האחרונה החלטנו בוועדת היגוי, מיפינו את כל המכינות שבאמת הן מתחת ל-100 וכולן קיבלו מכתבים עם תוכנית שהם נדרשו איך הם מתמודדים ועם הציון של המעבר.

<מגי קורן: זאת אומרת, שזה תהליך שאנחנו גם עברנו בו למכינות, שהן היו מכינות קטנות.

<מעין חג'ג': מעין חג'ג', אגודת הסטודנטים.

<מעין חג'ג': תודה רבה, כמובן, לוועדה על הקיום של הדיון.

<מעין חג'ג': אנחנו רוצים אם אפשר לקבל התייחסות, במכתב שפרסמתם למוסדות הזכרתם את תנאי הקבלה ואת הצורך במבחן ממיין לשיבוץ למסלולים ייעודיים, שזה פסיכומטרי, מימד או תיל.

<מעין חג'ג': נשמח לקבל את ההתייחסות בעצם, למה יש את המבחן הזה, שהוא בעצם מהווה בעצמו חסם לאנשים שמחפשים הזדמנות שנייה ורוצים וצריכים להשתמש במכינות, ובטח גם סטודנטים שהם עם ציונים טובים ויש להם את היכולת לעמוד במבחן הזה, מתקשים ולוקחים קורסים ומשלמים כסף.

<אייל דולב: אפשר מהקרן להתייחס?

קארין אלהרר: מי אדוני?

<אייל דולב: מהקרן לחיילים משוחררים.

קארין אלהרר: בבקשה.

<אייל דולב: שמי אייל דולב, אני התקציבן של הקרן לחיילים משוחררים.

<אייל דולב: אנחנו צד אחד במשולש הזה, של הקרן, ות"ת ומשרד החינוך.

<אייל דולב: אז ככה, קודם כל, הקרן עומדת מאחורי הרפורמה, חתמה על הרפורמה, מאמינה ברפורמה, יוצאת לדרך.

<אייל דולב: מה זה אומרת יוצאת לדרך?

<אייל דולב: גם נקטנו צעדים תפעוליים.

<אייל דולב: כמו שמגי אמרה, התפעול שהיה עד עכשיו בידי משרד החינוך, שבסוגריים הוציא על זה כ-3 מיליון שקל, עובר לאחריותנו, ואחריותנו זה אומר גם מבחינה תקציבית אנחנו נצטרך להוציא לזה כספים, שלא קיבלנו תוספת, אבל זה מעל מיליון שקל מול חברת אלדור, אנחנו כבר התחלנו לעשות.

<אייל דולב: לגבי הנושא של תקציב הקרן, אמרנו את זה בדיונים הקודמים, חשוב לי להגיד את זה, גם אני מאוד מקווה שחברת הכנסת מירב בן ארי תעמוד בהבטחה שלה לעזור לנו, הרפורמה דורשת מאיתנו 14 מיליון שקל תוספת בתקציב מוגבל.

<אייל דולב: אם לא נקבל תוספת, אמרנו, ואני אומר את זה שוב, אנחנו נוריד בזכאויות של חיילים משוחררים, נקצץ בזכאויות של חיילים משוחררים, על מנת לעמוד בחלקנו בהסכם ולתת את ה-14 מיליון שקל.

קארין אלהרר: לא הבנתי.

קארין אלהרר: יצאתם לדרך על סמך ההבטחה של חברת הכנסת בן ארי?

<אייל דולב: לא, אנחנו יש לנו תקציב כ-100 מיליון, אני נדרש להוסיף כ-14 ברב שנתי לדבר הזה.

<אייל דולב: אם אני אקבל תוספת אני אהיה מאושר ואנחנו רק נוסיף; אם אני לא אקבל תוספת, אני אעמוד בחוק, מתוך ה-100 מיליון אני אתן את ה-14, ואני אוריד בדברים אחרים.

<אייל דולב: אני רק בא ואומר, במה אני אוריד?

<אייל דולב: למשל, אני אוריד את דמי הקיום, אני אוריד בהנדסאים, טכנאים, אני אוריד בהכשרה מקצועית.

קארין אלהרר: חברת הכנסת בן ארי היא חברת כנסת באמת פעלתנית, ואני בטוחה שהיא תעמוד בהבטחתה, אבל אני גם קוראת לכם - - -

<אייל דולב: לא, אנחנו כבר מכינים תוכניות מגירה.

קארין אלהרר: משרד הביטחון הוא משרד עתיר תקציבים.

<אייל דולב: לא, אז אני לא מייצג את משרד הביטחון, אני מייצג את הקרן לחיילים משוחררים שהיא סעיף תקציבי נפרד ממשרד הביטחון, סעיף 46.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: שמעתי שיש דבר כזה בוועדת כספים, קוראים לו העברות תקציביות.

<אייל דולב: אין העברות בין משרד הביטחון לקרן, לא מהצד הזה ולא מהצד השני.

<אייל דולב: יש לנו 100 מיליון תקציב מוגבל.

<אייל דולב: נקבל תוספת?

<אייל דולב: ניתן; לא נקבל?

<אייל דולב: נוריד.

<אייל דולב: זה הדבר.

<אייל דולב: הדבר האחרון, אולי צר לי קצת לקלקל את השמחה, אבל כבר יש איזשהו קורבן אחד ראשון של הרפורמה, וזאת מכינה של ליקויי למידה בשם רום פרט, שהיא מוסד פרטי.

<אייל דולב: אנחנו ניסינו להגן עליהם, ניסינו לתת להם גרייס של שנתיים במסגרת ההסכם, אבל כתוצאה מהמעבר, מה שגדי ציין, שהוא כבר נכנס לתוקף משנה הבאה, הם הודיעו שהם סוגרים.

<אייל דולב: המשמעות, מקום שטיפל אך ורק באנשים בעלי לקויות למידה, מקום פרטי שעשה עבודה נהדרת, נסגר.

<מגי קורן: מתי הם הודיעו?

<אייל דולב: הם הודיעו שהם סוגרים, אז אנחנו מצרים על כך.

קארין אלהרר: לא הבנתי – בגלל הגודל או בגלל מה?

<מגי קורן: לא, מכיוון שהם לא בקמפוס אקדמי.

<נועה חלד: לא, הם לא סוגרים, סליחה.

<נועה חלד: אני נועה, ואני אחראית על נושא המכינות במשרד הביטחון.

<נועה חלד: רום פרט זו מכינה פרטית אמנם לאוכלוסייה של לקויות למידה קשות, בעיות קשב וריכוז.

<נועה חלד: היות ו-ות"ת ומשרד החינוך במסגרת הרפורמה אמרו שהם לא יתקצבו מוסדות פרטיים, המשמעות שמבחינת רום פרט, מעבר לתקצוב הקרן - - -

<אייל דולב: שתמשיך לתקצב.

<נועה חלד: שתמשיך לתקצב, יהיו שם כאלה שלא שירתו את מדינת ישראל, והם לא יקבלו תקצוב.

<נועה חלד: ולכן הם נכנסים למצוקה כלכלית, כי נתח מהאוכלוסייה שהיא לא חיילים משוחררים, לא יגיעו אליהם.

<נועה חלד: ולכן רום פרט החליטו, למרות שבמסמך שיצא נתנו להם טווח של שנתיים, רום פרט לא יכולים בתנאים הכלכליים כרגע להמשיך לתפעל את המכינה, הם סוגרים את המכינה, הם הודיעו לתלמידים, הם הודיעו למורים.

<נועה חלד: אנחנו במשרד הביטחון כבר מקבלים פניות של חיילים משוחררים שהתחילו ללמוד שם בפברואר, ובעצם אין להם כרגע מענה, כי זו באמת אוכלוסייה מאוד ייחודית שצריכה את הקבוצות הקטנות, ואת התמיכה ואת ההכלה.

קארין אלהרר: גדי, איזה מענה אתם נותנים לאנשים?

<גדי פרנק: אחד, אני לא יכול להחליט בשביל גוף פרטי מה הוא רוצה לעשות.

<גדי פרנק: אם הוא רוצה לסגור את עצמו, זה בסדר.

קארין אלהרר: לא, לא לגוף הפרטי, לסטודנטים.

<גדי פרנק: א', יש.

<גדי פרנק: יש לא מעט מכינות שעוסקות בנושא של לקויות למידה.

<גדי פרנק: הם היו גוף שהתרכז רק בזה, וזה בסדר.

<גדי פרנק: הצענו, א', מעבר לעובדה שנתנו להם שנתיים המשך של עבודה במצב הקיים, הצענו להם גם לעזור להם להתכנס תחת אחד מהמוסדות האקדמיים הקיימים.

<גדי פרנק: הם רוצים לשמור את עצמם כגוף פרטי, אני לא נכנס לשיקולים שלהם, הם חברה בעלת מטרת רווח.

קארין אלהרר: לא, אין לי בעיה עם גוף כזה או אחר, יש לי בעיה עם סטודנטים שלא יקבלו מענה.

<גדי פרנק: הסטודנטים, כמו שאמרה גם נועה כאן לא סתם, זה לא שלסטודנטים אין פיתרון, הסטודנטים פשוט שלא קיבלו את המימון אצלם, הלכו לקבל את המימון במכינות אחרות.

<גדי פרנק: יש לא מעט מכינות שעוסקות בנושא של לקויות למידה, לא באופן בלבדי, אבל כנושא מרכזי אצלם.

<גדי פרנק: אין לנו שום דבר רע להגיד על רום פרט, למעט העובדה שאם כל המערכת היא מערכת שהיא לא למטרות רווח, אם חל"צים ואם עמותות שתחת מוסדות אקדמיים, גם הם יכלו לבחור להיות כאלה, והם רוצים לא לבחור להיות כאלה, זו החלטתם.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: ולגבי האמירה הראשונה, שזה יפגע בחיילים משוחררים לעניין התוספת, אתה אומר שבעצם - - -

<אייל דולב: חד משמעית.

<אייל דולב: אני אומר, תראי, 100 מיליון שקל זה קרן לסיוע נוסף, מה יוסף?

קארין אלהרר: אתם, מבחינת המחויבות שלכם עם המל"ג ומשרד החינוך, ההסכם המשותף - - -

<אייל דולב: נעמוד במילתנו, נעמוד בהסכם.

<אייל דולב: רק מה?

<אייל דולב: אני אומר, שלא תהיה לנו תוספת, ניאלץ לפגוע במשהו אחר בתוך ה-100 מיליון, וזה כואב לנו.

קארין אלהרר: אני כמובן קוראת לשר האוצר לתת את התוספת, אבל אני אומרת לכם באותה הנשימה, שאני מציעה לכם, זה לא המקום לפגוע באנשים.

קארין אלהרר: בסדר?

קארין אלהרר: חיילים משוחררים, שתרמו למדינה, ואנחנו רוצים לקדם אותם.

קארין אלהרר: זה לא המקום.

קארין אלהרר: מעין, קיבלת?

<מעין חג'ג': לא, לא קיבלתי תשובה.

קארין אלהרר: אפשר לתת למעין תשובה, בבקשה?

<אורנן פודם: תנאי הקבלה כולם מפורטים מדו"ח ועדת מאור, שהוא מדבר בכלל במסלולים הייעודיים, שזה מסלולים שהם בעצם לא בגרותיים, הם בעצם כבר מכינים אותם לאקדמיה.

<אורנן פודם: הם בעצם לוקחים את כל החומר, ובמקום לעשות בגרות הם עושים איזשהו מבחן, אבל הם בעצם מכינים כבר לאקדמיה, ולכן צריך שם איזשהם תנאי סף בסיסיים, כדי באמת שהסטודנטים לא יחוו תסכול וכדי שהמערכת לא תבזבז סתם את המשאבים, לכן יש איזשהם תנאי סף מינימאליים, ונתנו אפשרויות של או מימד, או פסיכומטרי או תיל, כדי באמת לתת למכינות לבחור עם איזה כלי למיין.

קארין אלהרר: למוסדות נתנו את הכלי לבחור?

<אורנן פודם: אנחנו נתנו להם, או מימד, או פסיכומטרי, או תיל.

<אורנן פודם: אחד מהמבחנים הקיימים.

קארין אלהרר: תראה, אני חייבת להגיד, דעתי על הפסיכומטרי נאמרה במספר הזדמנויות, אבל ידוע שפסיכומטרי זה כלי שיש בו המון המון חסמים, במיוחד לאוכלוסיות שמתקשות בלאו הכי.

קארין אלהרר: אז אתם נותנים למוסדות את האפשרות להחליט איזה, ופסיכומטרי הוא כאילו איזה כלל ידוע כזה, ולכן בלי שבדקתי את הנתונים, אני יכולה לדמיין לי ולדעת שהם ברובם העדיפו את הפסיכומטרי, ואז מה עשינו?

קארין אלהרר: רצינו לברך, יצאנו מקללים.

<אורנן פודם: אני לא בטוח.

<אורנן פודם: נתנו פה אפשרות, וגם באמת דיברנו על הדעה התרבותית, גם במכתב למוסדות וגם בכל הוועדות, ונתנו להם אפשרות גם לתת על פי ראיון אישי שהם יקיימו.

קארין אלהרר: ראיון אישי זה נשמע לי fine, למה צריך ללכת ל - - -

<גדי פרנק: בסופו של דבר, מה שצריך להבין זה את הדבר הבא, צריך, כאשר אתה בונה מסלול שהוא מסלול ייעודי, הווה אומר, מוביל אותך ישירות, לדוגמה, לתוך הנדסה, או מוביל אותך ישירות, כלומר, הוא לא מסלול שהוא כללי ואתה רק מסיים עם תעודת בגרות בו, צריך איזשהו מיון, אבל המיון הוא, יחסית, מינורי.

<גדי פרנק: כך או כך, המטרה של המיון הזה היא לא בהכרח להוות חסם, אבל היא להחליט לאיזה מכינה אתה הולך.

<גדי פרנק: יש מכינות יותר קצרות, ויש מכינות יותר ארוכות, המכינות זזות בין 3 ללמעלה מ-12 חודש; ולהחליט גם לאיזו מכינה להכווין את התלמיד, זה דורש איזשהו מיון מינימאלי.

<גדי פרנק: יש תלמיד שיוכל אולי להיכנס להנדסה, אבל זה ייקח לו מכינה של 12 או אפילו 18 חודשים, ויש תלמיד שב-3-4 חודשים יוכל להשלים את זה ולהיכנס כבר לתוך הלימודים.

<גדי פרנק: ולכן המבחן הזה לא נודע לחסום, הוא נועד גם בעצם לאפשר את המיון של התלמידים לאיזו מכינה הוא צריך ללכת בשביל להגיע לאותו יעד שהוא רוצה להגיע.

<מעין חג'ג': בעצם סטודנט, בוא נאמר, יצטרך לעשות בחינה פסיכומטרית, יעשה אותה על חשבונו, בעצמו, עם קורס חיצוני נוסף, ורק אחר כך יוכל לגשת למכינה?

<מעין חג'ג': זה מה שאתם אומרים?

<גדי פרנק: עוד פעם, אם אותה מכינה בחרה להשתמש בפסיכומטרי כממיין, רוב המכללות בוחרות לא להשתמש רק, דרך אגב, במבחן אחד, הן בדרך כלל הולכות על מספר מבחנים.

<גדי פרנק: אתם צריכים גם להסתכל על זה, אני חושב, אתם ככלל מסתכלים על המוסדות להשכלה גבוהה וחושבים שהמטרה שלהם היא רק לסנן בהתחלה בשביל לקבל רק את הטובים, רק את מי שנוח להם וללמד אותם.

<גדי פרנק: המכינות בבסיס שלהן, הגם שהן תחת מוסדות להשכלה גבוהה, מסתכלות על זה מאוד אחרת.

<גדי פרנק: אני לא יודע כמה את מכירה - - -

קארין אלהרר: ולכן הדיסוננס, גדי.

קארין אלהרר: בדיוק משם.

<גדי פרנק: אבל לכן, כשאתם חושבים שאם אנחנו מאפשרים מגוון, כולם ילכו רק לפסיכומטרי, אתם טועים.

<גדי פרנק: הרוב הגדול לא מחזיק רק בפסיכומטרי - - -

<מעין חג'ג': אבל הרעיון הוא בעצם לבדוק בנקודת היציאה, כשאתה מסיים את המכינה, או אתה יודע, לראות באמת את ציוני הבגרות, לעשות ראיון אישי, וזה - - -

<גדי פרנק: נכון, אבל אתה צריך לקחת בן אדם אישית, ולהחליט אם הוא צריך 3 חודשים מכינה או 12 חודשים מכינה.

קארין אלהרר: אבל למה ראיון אישי לא עושה את העבודה?

<גדי פרנק: עוד פעם, אני נותן לכל מכינה מספר כלים, והיא תחליט.

<גדי פרנק: רובם לוקחים יותר מכלי אחד.

<גדי פרנק: אבל אם חלק מהאנשים נגיד עשו כבר קודם בפסיכומטרי, אם הם לא ישתמשו בפסיכומטרי, זה אומר שבן אדם שעשה כבר פסיכומטרי, צריך לזרוק אותו לפח.

קארין אלהרר: גדי, במה הרוב בחרו?

<גדי פרנק: לא בחרו עוד.

<מגי קורן: זה עוד לא יצא.

<גדי פרנק: אני לא חושב, עוד פעם, אתם רוצים?

<גדי פרנק: בואו נחכה מספר חודשים ונראה, אני לא סבור שהרוב יבחרו רק בפסיכומטרי.

קארין אלהרר: אז אני מבקשת לדעת במה הרוב בחרו.

<גדי פרנק: להערכתי רק, הרוב יבחרו ביותר ממבחן אחר.

קארין אלהרר: בסדר, אבל העניין הוא, גדי, גם אם הרוב יבחרו ביותר ממבחן אחד, ובסופו של דבר, חיילים משוחררים שנותנים להם הטבות כדי שילכו לכיוון הזה, אז אנחנו מעמיסים עליהם עוד נטל כלכלי בללכת להכין את עצמם למבחן הפסיכומטרי, כדי להגיע לשם.

קארין אלהרר: כאילו, מה עשינו?

<גדי פרנק: לא, אבל אם הם בוחרים ביותר ממבחן אחד, לדוגמה, בואי נגיד ככה, אם הם בוחרים ביותר ממבחן אחד, זה אומר שהם יכולים גם בלי מבחן פסיכומטרי.

<גדי פרנק: אני שואל שאלה אחרת, נניח בן אדם עשה כבר פסיכומטרי, לא אחרי הצבא, אלא בכיתה י"ב, למה אני חייב להכריח אותו לזרוק אותו לפח?

קארין אלהרר: אם הוא עשה ב-י"ב, בסדר גמור.

<גדי פרנק: לכן אני אומר, אם הם יבחרו בפסיכומטרי - - -

קארין אלהרר: אבל אני מניחה שאם הוא עשה ב-י"ב, והמצב שלו מעולה בפסיכומטרי, למה שהוא ילך למכינה?

<מגי קורן: ציון נמוך.

<אורנן פודם: לרוב התהליך שהם קודם עושים פסיכומטרי, ואם הם לא מתקדמים, הם באים למכינה.

<מעין חג'ג': לפעמים זה עובד גם הפוך, לפעמים הם באים למכינה בגלל שהם יודעים שקשה להם.

קארין אלהרר: תראו, אין טעם לקיים על זה דיון, כי אנחנו לא יודעים כרגע מי בחר מה.

<גדי פרנק: נכון.

קארין אלהרר: אני אומרת שהוועדה תעקוב אחרי העניין הזה של בחינת קבלה למכינות, כי אני באמת חושבת, בסוף זה שער הכניסה, אם אנחנו שמים לו גדרות ותיל למעלה, אז אנחנו לא באמת פתחנו את השער.

קארין אלהרר: המטרה היא לפתוח את השער לרווחה.

קארין אלהרר: זה אמור להיות לא מסננת, להיפך, זה אמור להביא עוד ועוד אנשים שנכנסים בשער.

קארין אלהרר: ולכן בעניין הזה אני כן ארצה לעקוב אחרי הבחינות שנבחרו.

קארין אלהרר: רצית, בבקשה, להוסיף?

<ליאת מייברג: כן, שמי ליאת ואני מהאוניברסיטה העברית, ו-15 שנים ניהלתי את המכינה האוניברסיטאית, ובמענה לשאלתך, במכינות הייעודיות, לפחות באוניברסיטאות, לומדים ברמות כל אחד לפי יכולותיו.

<ליאת מייברג: הרי ברור שלא כל אחד יכול ללמוד 5 פיזיקה, 5 מתמטיקה.

קארין אלהרר: למרות ששר החינוך חושב - - -

<ליאת מייברג: אנחנו נכשיל תלמידים אם נכניס אותם רק לכיתה של 5.

<ליאת מייברג: הראיון האישי לא יכול לקבוע את הרמה ההתחלתית של התלמיד.

קארין אלהרר: אין בעיה.

קארין אלהרר: לא חייב להיות פסיכומטרי.

קארין אלהרר: יש עוד כלים.

<ליאת מייברג: ועל כן חייבים איזשהם מבחני מיון, כל מוסד בהתאם למה שהוחלט בו, כדי לאפשר לכל תלמיד למקסם את יכולותיו ברמה שמתאימה לו, ועל כן יש את מבחני המיון.

קארין אלהרר: אוקיי.

קארין אלהרר: חבר הכנסת איל בן ראובן, בבקשה.

איל בן ראובן: טוב, אני לצערי לא הייתי בכל הדיון, אבל שמעתי פה הרבה דברים טובים וכיוונים מאוד מאוד חיוביים.

איל בן ראובן: אני יוצא מוטרד משני דברים, שאני מציע לנו להסתכל, האחד, למה שנאמר מהקרן לחיילים, שאם יהיה חסר קצת תקציב, כי נורא נורא אהבתי את המשפט שלך, בהתחלה אמרת שבשינוי כל החיילים המשוחררים יקבלו אפשרות להיכנס, אני חושב שאנחנו צריכים לעשות מאמץ גדול שהדבר הזה יקרה, שבאמת כל החיילים יוכלו להיכנס לעניין, ולא חוסר של 14 מיליון, או משהו כזה, יפגע בדבר הכי חשוב בעיניי, שהוא באמת לתת לחיילים להיכנס לתוך הדבר הזה.

איל בן ראובן: אני מציע גם, אם אנחנו מגיעים פה לאיזשהו crush, אז אני מציע אולי שזה יעלה אלינו עוד פעם.

קארין אלהרר: לעדכן את הוועדה.

איל בן ראובן: שזה יעלה אלינו עוד פעם, ואנחנו ננסה בדרכנו לעשות את זה.

איל בן ראובן: זה לא כסף גדול.

איל בן ראובן: אני חושב שלמען חיילי צה"ל, אני חושב שאנחנו נמצא את האפשרות לפתור את הדבר.

איל בן ראובן: הדבר השני באמת זה לגבי מבחני המיון, אני מאוד מסכים עם מה שנאמר פה, אם מבחני המיון הם מבחנים שתפקידם מיון, לאיזה מקום להכניס את החייל, נראה לי שהם נכונים מאוד.

<גדי פרנק: בדיוק.

איל בן ראובן: זו גם גישה אחרת מבחינת החייל לקראת השחרור, שהוא יודע שהוא בא לבחינה, שבעצם אומרת לו , 'תשמע, אתה נכנס לפה, כי פה זה יותר נכון שתהיה'; לעומת מבחן שאומר לו, 'אתה מורחק מפה, או אתה לא שם'.

איל בן ראובן: ולכן אני חושב שהפסיכומטרי בהגדרתו, כפי שאני מכיר אותו מהילדים שלי, זה נורא נורא מפחיד, וזה נורא נורא מאיים, אני חושב שגם לזה יש משמעות.

איל בן ראובן: אני חושב שחייל שמשרת 3 שנים ביחידה טובה וכל זה, אני חושב שאנחנו צריכים לתת לו לגמור את השירות בלי יותר מדי פחדים על הדבר הזה.

איל בן ראובן: אני חושב שפסיכומטרי הוא מאיים.

איל בן ראובן: מה שאני מציע, פשוט תציעו שבאמת הבחינות תהיינה כפי שנאמר פה, בחינות ממיינות ולא בחינות חותכות.

<מגי קורן: זה צוין.

<מגי קורן: במסמך זה מצוין.

<מגי קורן: אני רוצה להוסיף, שרוב המכינות נבחנות במבחני מימד.

<מגי קורן: כגוף מתכלל אנחנו נתנו את האפשרות דרך המרכז הארצי להערכה את ההתקשרות, את קיום המבחנים בכל המכינות.

<מגי קורן: נכון להיום, מה-1 בספטמבר ההתקשרות תהיה ישירה, וחלק גדול כבר יתקשר עם המרכז הארצי לקיום מבחני מימד, שזה כנראה המבחן של רוב המכינות.

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: ליאורה שמעוני, בבקשה.

<ליאורה שמעוני: טוב, אני חושבת שדווקא ראוי לציין שיש כאן צעד באמת מבורך לקראת סיום הסאגה של המכללות והמעבר שלהן למל"ג, אמור לשדרג את המעמד שלהן ומנגד לאפשר לאותם בני נוער והאחרים, סטודנטים לעתיד, שיוכלו גם הם להגיע ולקבל השכלה אקדמית.

<ליאורה שמעוני: אני חושבת שזו משימה לאומית לפתור את בעיית הפערים החברתיים והשכלה אקדמית היא אחד הכלים המשמעותיים באמת כצעד ראשון לחיים בוגרים, עצמאיים ובאיכות חיים נאותה, וראוי לברך על כך.

<ליאורה שמעוני: אני חושבת שצריך להמשיך.

<ליאורה שמעוני: אני מקווה שבאמת ההסכם המשולש הזה בסופו של דבר ייושם, וועדות ההיגוי יפעלו, והתקציב של הקרן יגיע במלואו, ללא קיצוצים ופגיעה בכל מיני פרמטרים שיכולים לאפשר לחיילים משוחררים גם ללמוד וגם להתקיים.

<ליאורה שמעוני: צריך לברך על כך, אני חושבת.

קארין אלהרר: בהחלט.

קארין אלהרר: אני רוצה באמת לסכם, קודם כל, להודות לכל המשתתפים.

קארין אלהרר: תראו, המכינות הן באמת א'-ב' של שוויון הזדמנויות לכולם להגיע אל ההשכלה הגבוהה ומאוחר יותר לשוק התעסוקה.

קארין אלהרר: אנחנו רוצים לראות שזה יוצא לפועל.

קארין אלהרר: הרפורמה כפי שהציגו אותה, כפי שהיא התחילה כבר היא מבורכת, והיא יותר מזה, היא בגדר מהפכה.

קארין אלהרר: אני באמת מברכת את כל השותפים להסכם.

קארין אלהרר: אני יודעת שהיה קשה.

קארין אלהרר: הייתה התחלה פחות טובה מבחינתכם, אבל אני רואה נקודה מאוד משמעותית בחתימה וביציאה לדרך.

קארין אלהרר: ויהיו קשיים, ויהיו מהמורות, וזה בסדר, רק תשתדלו לעשות אותן כמה שיותר נמוכות, קטנות ולא משמעותיות, בשביל שהאזרחים שמבקשים לקבל את השירות הזה יקבלו אותו בצורה הכי טובה שיש.

קארין אלהרר: בסוף כולנו עובדים בשבילם.

קארין אלהרר: הנקודות, שככה, אני חושבת שצריך לתת עליהן כמובן את הדגש, זה עניין של הכרה הדדית בין כלל המוסדות.

קארין אלהרר: בסוף אנחנו רוצים שגם המכינות הקדם אקדמיות יהיו מקפצה להלאה, ולכן חשובה מאוד ההכרה ההדדית, התכנון הגיאוגרפי הנכון.

קארין אלהרר: אני מקבלת את הדברים שלך, גדי, שיש הרבה, אבל הן קטנות, אבל צריך עדיין לפזר אותן בצורה שתהיה טובה.

קארין אלהרר: יציבות תקציבית למכינות, בסוף, אין מה לעשות, השורה התחתונה היא תמיד כסף, ולכן חשוב שהדבר הזה יעמוד.

קארין אלהרר: התקצוב על פי השגיות הוא מדהים.

קארין אלהרר: זה דבר שאני באמת חושבת שיש בו גם ערך שהוא מאוד משמעותי למכינות, שזה לא סתם באנו להעביר את הזמן, כן שתהיה מצוינות, כמובן שצריך גם לדעת איפה וכמה.

קארין אלהרר: אני רוצה לקרוא שוב לקרן וליחידה לחיילים משוחררים, תראו, אני באמת מבקשת שתעדכנו את הוועדה אם התוספת לא מגיעה.

קארין אלהרר: הדבר האחרון שאני רוצה שיקרה זה שביד אחת אנחנו נותנים, ביד שנייה אנחנו לוקחים.

קארין אלהרר: זו אותה אוכלוסייה.

קארין אלהרר: אין שקל מיותר שהיא מקבלת.

קארין אלהרר: ולכן, אם לא תקבלו את התוספת של ה-14 מיליון, שזה באמת, אתם יודעים, זה תקציב השתייה של משרד ממשלתי.

קארין אלהרר: זה באמת שום דבר ולא כלום.

קארין אלהרר: תעדכנו אותנו, אנחנו נפעיל את משקלנו בעניין הזה.

קארין אלהרר: אני רוצה לבקש את הדברים הבאים, העתק המתווה של הוות"ת לשנים הקרובות, כולל ההכרה ההדדית, איחוד בין מכינות קטנות וכו', את מודל המימון לשנים הקרובות, ועד ה-15 ביולי, שזה עוד הרבה זמן, אני מניחה שעד אז כל חברי המל"ג יהיו שוב, אז להבין איך זה יוצא לדרך, שלא יהיו לנו הפתעות, ואם יהיו הפתעות שנדע לטפל בהן.

קארין אלהרר: אני מבקשת תוך 5 חודשים לקבל את מבחני הכניסה של המכינות, ומה הרוב קבע.

קארין אלהרר: אני חושבת שיש פה איזושהי אמירה שיכולה להיות.

קארין אלהרר: שוב, באמת ברכות לכל העוסקים במלאכה.

קארין אלהרר: זה דיון שאני יוצאת ממנו מעודדת, אבל אני ממשיכה לעקוב, אז תמשיכו בעבודה.

קארין אלהרר: תודה רבה, הישיבה נעולה.