הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 69, 2016-07-28 12:00

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה לפניות הציבור בעניין עיכוב במתן תוצאות מבחני הרבנות וההסמכה לדיינות.

ישראל אייכלר: זו ישיבת מעקב בעצם אחרי שתי ישיבות שכבר התקיימו אצלנו באריכות ולכן אנחנו לא נחזור על דברים שכבר נאמרו.

ישראל אייכלר: בישיבות הקודמות העלו הנבחנים טענות לגבי אופן ביצוע המבחנים, מועדם ואופן הפרסום של התוצאות למבחנים.

ישראל אייכלר: יש שיפור גדול בעניין המועדים, הוסיפו מועדים, אבל למרות ההבטחות שניתנו בשתי הישיבות שהתקיימו, עדיין הנבחנים ממתינים כשלושה חודשים לתוצאות המבחנים.

ישראל אייכלר: מועד ניסן טרם פורסם למרות שהנבחנים היו אמורים לקבל את התוצאות תוך 90 יום, כפי החלטת הוועדה.

ישראל אייכלר: בהתאם לבקשתו של מנכ"ל הרבנות דחינו את הדיון שנקבע מיום שני ליום חמישי כדי שיוכלו להתארגן לקראת המבחן הבא ומר דגן נמצא פה, אז אני לא צריך לציין את התשובות שלו.

ישראל אייכלר: השאלות עליהן נדון ונרצה שתשיבו עליהן, היות והמבחן הבא זה כבר בחודש אב - - -

<קריאה: ב-4 באוגוסט.

ישראל אייכלר: כן, אז יוצא שמי שלא הצליח, לא יכול לבוא עוד פעם והשאלה היא מה יעשה מי שלא יקבל ציון עד סוף החודש, מה הוא יעשה?

<שלומית אבינח: נגמר מועד הרישום.

ישראל אייכלר: נגמר מועד הרישום.

<שלומית אבינח: וגם התשלום.

ישראל אייכלר: אבל יש גם בחודש תשרי.

ישראל אייכלר: גם לגבי התשלום נרצה לשמוע מה קורה עם זה.

ישראל אייכלר: הייתה העברת שירות לחברת מרמנת, כדי שהשירות יהיה טוב יותר והייתה התחייבות לפרסם תשובון שבוע לאחר קיום הבחינה ודובר על הסדרת נושא הערעורים ומחשוב המערכת.

ישראל אייכלר: הייתה התחייבות שפיתוח ייקח חודש וחצי – "בסביבות מאי נעלה כבר פיילוט ראשוני עם חברת מרמנת" – כך אמרתם, "במאי נוכל להודיע על עלייה לאוויר" והשאלה היא האם עליתם.

ישראל אייכלר: זמן ההרשמה למועד הבא היה ב-17 ביולי ומועד אחרון לתשלום הוא 21 ביולי.

<שלומית אבינח: 24.

ישראל אייכלר: 24.

ישראל אייכלר: הנבחנים לא נרשמים למבחן, הם לא יודעים אם להירשם שוב או לא להירשם – האם הם הצליחו?

ישראל אייכלר: אז אנחנו ניתן את זכות הדיבור הראשוני למנכ"ל הרבנות לישראל, ברכות למינוי, הרב משה דגן.

<משה דגן: תודה רבה.

ישראל אייכלר: בפעם הקודמת עוד לא היית פה בתור מנכ"ל.

<משה דגן: נכון.

ישראל אייכלר: אז ברכות לתפקיד.

ישראל אייכלר: אני זוכר אותך בוועדות אחרות של הכנסת, כשהופעת בנושאים אחרים ומאז חשבתי זה הקטן גדול יהיה, אבל ברוך השם אתה כבר לא קטן ושתצליח.

<משה דגן: תודה רבה.

<משה דגן: טוב, אז אני שמח על העקביות שלכם ועל זה שאתם עם יד על הדופק ואני גם שמח לבוא ולומר פה כמה נתונים שבאמת ישקפו את הפעילות של הרבנות בכל התחום הזה של הבחינות.

<משה דגן: כפי שאמרתם, אכן חברת מרמנת, שנבחרה במכרז, נכנסה לכל העניין הזה מבחינתנו בצורה טובה ביותר.

<משה דגן: אנחנו מקיימים ישיבות תכופות כדי לוודא שבאמת כל התהליכים מסודרים וכל תהליך הרישום לבחינות והתוצאות יהיו באמת בזמן אמת ושהכל ייעשה בצורה הכי טובה, וכך באמת זה נעשה.

<משה דגן: אמנם לגבי הבחינות שנעשו במועד האחרון, בניסן, זאת הייתה בעצם הפעם הראשונה שחברת מרמנת נכנסה לעניין הזה – ופה אני רוצה רק לציין לשבח שאמנם היו פה מעט תקלות כאלה ואחרות, אבל צריך להבין שחברת מרמנת נכנסה לכל הסיפור הזה בהתראה של חודש, ואני חושב שזה נעשה בצורה טובה, אבל חברת מרמנת לא מגבה את כל התהליך מתחילתו ועד סופו.

<משה דגן: חברת מרמנת בעצם אחראית על הרישום, על קיום הבחינה, על התשלום, על הגבייה, על קיום הבחינה בימי הבחינה ומהשלב הזה, שהבחינות בעצם מועברות אלינו, אנחנו אמורים להעביר את זה הלאה לבודקים ואז פרסום הציונים נעשה באמצעות חברת מרמנת, כפי שאני אפרט בהמשך.

<משה דגן: אני אתחיל דווקא מהציונים, שזו בעצם הייתה התלונה הראשונה.

<משה דגן: צריך להבין שכמערכת ממשלתית אנחנו מחויבים לכמה וכמה היבטים מבחינת הקשרים ומבחינת חוק חובת המכרזים, ומשכך הנושא הזה של הבודקים אמנם קצת התעכב, אבל אנחנו עדיין עומדים בזמנים ואני אגיד למה אני קורא לזה שאנחנו עומדים בזמנים.

<משה דגן: מאחר ושוב, זו בעצם הפעם הראשונה שאנחנו עובדים בצורה הזו, הבחינות אמנם הגיעו אלינו, אבל אז הסתבר שיש בעיה מבחינת הסכמי ההתקשרויות מול הבודקים שצריכים בעצם לעבור על הבחינות.

<משה דגן: מדובר בערך על 2,500 בחינות שהיינו אמורים לפזר אותן לכ-40 בודקים.

<משה דגן: התגברנו על זה.

<משה דגן: העברנו להם.

<משה דגן: הציונים התחילו בעצם להתפרסם לפני שבוע.

<משה דגן: אנחנו נמצאים היום במצב שיש כבר 2,000 ציונים של 2,000 נבחנים שנמצאים במערכות.

<משה דגן: סליחה, 2,000 ציונים שקיימים, מתוכם 1,900 ציונים שנמצאים כבר באזורים האישיים של כל נבחן ונבחן.

<משה דגן: 1,700 מכתבים שיצאו כדי לתת מענה גם לאלה שאין להם מערכת אינטרנטית והם לא יוכלו להיכנס לאזורים האישיים.

<שלומית אבינח: כמה נבחנו?

<משה דגן: נבחנו 2,500, מתוכם, כמו שאמרתי, 1,900 ציונים כבר נמצאים במערכת.

<משה דגן: תוך כדי תנועה אני מאמין ש- - -

ישראל אייכלר: נמצאים במערכת זה אומר שהנבחן כבר יכול לראות?

<משה דגן: כן, הנבחן יכול לראות את התוצאה באזור האישי שלו.

<משה דגן: יש לו קוד סודי, הוא מקבל אותו.

<שלומית אבינח: איפה הוא מקבל קוד סודי?

<משה דגן: יפה, שאלה יפה.

<משה דגן: בעיקרון כל נרשם מקבל את הקוד הסודי שלו בעת הרישום.

<משה דגן: מי שפספס את זה ולא זכר, כן זכר, הנחנו את מרמנת שבפניות טלפוניות אליהם הם יעשו איזה שהוא מבדק אימות מול הנבחן, שאכן מדובר בבן אדם שמנסה לברר את הציון עבור עצמו והוא קיבל שם במענה הטלפוני את הציון ואת הקוד האישי, כדי שזה ישמש אותו בפעם הבאה.

<שלומית אבינח: איך הוא יודע להתקשר למרמנת?

<משה דגן: מה שעשינו זה ככה, דבר ראשון הוצאנו פרסום גם באתר שלנו וגם במענה הממוחשב בטלפון.

<משה דגן: ציינו את זה בצורה מאד ברורה, שאנחנו לא מתכוונים לתת ציונים בטלפון.

<משה דגן: קיימים בזה הרבה מאד מכשלות.

<משה דגן: אני רק רוצה לסבר את אוזניכם, שבעבר היה מצב שהשכן מברר עבור חברו את הציון ולא בהכרח תמיד מתוך מניעים חיוביים, לפעמים בגלל - - -

ישראל אייכלר: רגע, אם אני רוצה לדעת את היתרה שלי בבנק, אני לא יכול לעשות את זה היום בטלפון?

ישראל אייכלר: אני צריך קוד.

<משה דגן: כן, צריך קוד, נכון.

<משה דגן: אבל לצורך העניין אנחנו ייעלנו את זה קצת יותר.

ישראל אייכלר: אבל למה לא עונים לו אם יש לו קוד?

<משה דגן: אז עוד פעם, אני מסביר.

<משה דגן: במחלקת הבחינות ברבנות הראשית אנחנו לא נותנים ציונים, כי אי אפשר לעמוד בזה.

<משה דגן: בשביל זה יש את חברת מרמנת שהיא אמונה על הנושא.

<משה דגן: חברת מרמנת, כדי שלא יהיה מצב ש-2,500 נבחנים פונים בטלפון לקבל ציונים, שזה לא מעשי, במיוחד בעת רישום, כשאנחנו במקביל צריכים לרשום למועד הבא, אז מה שעשינו דבר ראשון, כמו שאמרתי, זה פרסמנו באתר האינטרנט שציונים אפשר לקבל באזורים האישיים וזה הוריד לחץ מאד גדול.

<משה דגן: הוצאנו מכתבים, כמו שאמרתי, ומי שפספס ואין לו את הקוד הסודי שלו, יכל לפנות למרמנת - ככה גם הודענו להם - הוא יוכל לפנות למרמנת לעשות את הליך הבירור והאימות, ולקבל את הציון בטלפון באותה הפניה לאזור האישי.

ישראל אייכלר: ועשו את זה?

<משה דגן: עוד מעט נציגים של חברת מרמנת יוכלו לתת לכם נתונים לגבי מי שעשה את זה בטלפון.

<משה דגן: חשוב לציין שאנחנו רוצים, ושוב, מבחינתנו המהלך הזה של הבחינות חייב לעבוד בצורה הכי שקופה, הכי שוויונית והכי מקצועית שיכולה להיות.

<משה דגן: כשאני הגעתי והבנתי שיש מתן ציונים בטלפון, אמרתי שזה לא אחראי וביקשתי להפסיק את זה.

<משה דגן: גם מהסיבה שברגע שיש ציפייה או שיש מחשבה שניתן לקבל את הציון בטלפון, אז זה אומר בעצם שאנשים פונים בשם אחרים או אנשים מצפים לסיוע - - -

ישראל אייכלר: אתה מדבר עם הקוד או בלי הקוד?

<משה דגן: לא, בלי הקוד.

ישראל אייכלר: בלי קוד זה ברור שלא תיתן.

ישראל אייכלר: מה פתאום שתיתן?

ישראל אייכלר: זה צנעת הפרט.

<משה דגן: אז יפה.

ישראל אייכלר: אני לא רוצה שתספר לאנשים מה היו תוצאות הבחינות שלי.

ישראל אייכלר: אתה זוכר מתי נבחנתי אצלכם?

<משה דגן: מצוין, אז אנחנו רואים את הדברים עין בעין.

<משה דגן: לא זוכר, כי לא היית.

ישראל אייכלר: אף פעם.

ישראל אייכלר: אבל לא הייתי רוצה שמישהו יידע מה אני יודע ומה אני לא יודע.

<משה דגן: אז אם ככה, אנחנו - - -

ישראל אייכלר: הבעיה היא שצריך ללמוד הרבה לפני.

<משה דגן: אז אם ככה אנחנו סגורים גם על הנושא הזה.

<משה דגן: אתה צריך להבין שהציבור שמגיע לבחינות, היה קשה לו לקבל את הדברים.

ישראל אייכלר: אז על זה אני לא מדבר.

ישראל אייכלר: מענה טלפוני בלי קוד, אני לא מדבר.

ישראל אייכלר: אני מדבר על אלה שיש להם קוד.

<שלומית אבינח: ואיך הוא מקבל את הקוד?

<שלומית אבינח: אין לו קוד והוא צריך קוד.

<משה דגן: אז אני עניתי.

<משה דגן: בתהליך הרישום הוא מקבל את הקוד שלו.

ישראל אייכלר: הם אומרים שהם מודיעים בהזמנה לבחינה.

<משה דגן: בתהליך הרישום הוא מקבל את הקוד.

<משה דגן: היו כאלה שכנראה לא שמו לב ולא שמרו וכו', אז הנחנו את המוקדנים.

ישראל אייכלר: אפשר לשחזר קוד?

ישראל אייכלר: ועניתם להם?

<משה דגן: כן, כן.

<משה דגן: עוד מעט תקבל נתונים מחברת מרמנת.

<משה דגן: קרן נמצאת פה, ודנה, שהן תוכלנה לתת את הנתונים.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<שלומית אבינח: לא קיבלנו תלונות על שאין קוד.

ישראל אייכלר: כן, כי זה פשוט וברור.

ישראל אייכלר: מי שמאד את הקוד הרי מתבייש לספר.

ישראל אייכלר: כי איזה שוטה?

ישראל אייכלר: המאבד מה שנותנים לו.

ישראל אייכלר: אז הוא לא יספר שהוא איבד את הקוד.

ישראל אייכלר: אני יודע.

<משה דגן: בסדר, אז לכן נתנו מענה גם לנושא הזה מענה, לאלה שלא היו - - -

ישראל אייכלר: אפשר לשחזר את הקוד.

ישראל אייכלר: זה לא הנושא.

<משה דגן: בהחלט זה קיים וזה לא הנושא.

<משה דגן: הלאה.

<משה דגן: אני רוצה גם לציין שבעבר הציונים פורסמו לצד תעודות הזהות של הנבחנים וגם את זה ביקשתי להוריד, כי יש פה פגיעה בצנעת הפרט, אז הציונים יפורסמו לצד הקודים הסודיים.

<משה דגן: לצורך העניין, יופיע הקוד והציון.

ישראל אייכלר: מה זה יופיע?

<משה דגן: זה כבר מופיע באתר.

<משה דגן: ככה שיש פה את כל המנגנונים כדי לתת את הציונים לנבחנים.

<משה דגן: לגבי הטענה שמי שנרשם ורוצה לדעת מה הציון שלו כדי לדעת האם להיבחן או לא, אז ככה: א' יש פה כמה מענים.

<משה דגן: דבר ראשון, מאחר שתיארנו לעצמנו שאנחנו לא נצליח לעמוד בפרק הזמן הזה, למרות ההתחייבות, כי כמו שאמרתי יש הרבה מהלכים שלא נלקחו בחשבון - - -

ישראל אייכלר: אבל לפי מה שאתה מספר הצלחתם.

<משה דגן: אבל אני רציתי לתת מענה מושלם, אז קבענו שיהיה מועד נוסף בתשרי, שזה בעצם מועד שגם אם לצורך העניין הנבחן נרשם, אבל בסופו של דבר הוא לא קיבל את הציון שלו, אז יש לו מענה חודש לאחר מכן, בעשרת ימי תשובה הוא יוכל להיבחן.

ישראל אייכלר: קודם כל אני מברך על זה שיש כבר מבחן גם באב וגם בתשרי.

ישראל אייכלר: בעבר היו עושים פעם בשנה או פעמיים בשנה.

<ישראל הנאו: פעמיים.

<רפאל מזרחי: אף פעם לא היה פעמיים בשנה.

ישראל אייכלר: אלא פעם?

<רפאל מזרחי: דובר שאולי נכוונן את המערכת לפעמיים בשנה, בגלל הסיבות האלה.

ישראל אייכלר: והיום יש לנו כבר שלוש פעמים, אני מבין.

<רפאל מזרחי: עכשיו יש שלוש פעמים.

<רפאל מזרחי: תמיד היה לנו שלוש פעמים בשנה - - -

ישראל אייכלר: אז יש פה שיפור, למרות שנראה לי ככה שמתשרי עד ניסן אין לכם מבחן.

ישראל אייכלר: למה?

<משה דגן: כן.

<משה דגן: זה הזמן שהכוללים יושבים בחורף.

<משה דגן: כל זמן חורף לומדים לקראת הבחינה הבאה.

ישראל אייכלר: טוב, לא משנה, אם זה טוב לנבחנים זה טוב לי.

ישראל אייכלר: אנחנו מייצגים פה את הנבחנים.

<משה דגן: צריך להבין שאנחנו קשובים לקול של ראשי הכוללים שבאים וכל אחד אומר את הדברים.

<משה דגן: אנחנו משקללים את כל הבקשות - - -

ישראל אייכלר: זאת אומרת יש גם באב, גם בתשרי וגם בניסן.

<משה דגן: נכון.

ישראל אייכלר: אז מתי יהיו התוצאות של המבחנים של אב?

<משה דגן: תוך 90 יום.

ישראל אייכלר: רציתי שתגיד את זה לפרוטוקול, זה מאד חשוב.

<משה דגן: אנחנו מתכוונים לעמוד בזמנים ואני חושב שבעזרת השם נוכל לעמוד בהם.

<משה דגן: אני מקווה שלא תהיינה בעיות שימנעו את זה.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: אני רוצה קודם כל לברך על העובדה שמאז הישיבות קודמות, כשהתחלנו זה היה נראה הכל סגור, הכל חתום, אי אפשר לשנות שום דבר והצלחתם לא רק להביא את החברה, אלא גם מה שהבטיח פה המנכ"ל של משרד הדתות, שהחברה גם תעסוק בתשובות, כי אנחנו אמרנו חצי עבודה זה לא עבודה, במתן התשובות.

<משה דגן: כן.

ישראל אייכלר: אבל הבעיה היא שהוועדה שלנו לא עוסקת בדברים הטובים.

ישראל אייכלר: זה שיצאו היום אלפי אוטובוסים ולקחו רבבות נוסעים והגיעו בזמן, זה לא הנושא שלנו.

ישראל אייכלר: אנחנו מדברים על אלה שנשארו לחכות בתחנות ולא הגיעו אוטובוס, או שהגיע אוטובוס מלא.

ישראל אייכלר: אני רוצה לדבר על אותם אנשים שלא קיבלו.

ישראל אייכלר: אם כבר הצלחתם להביא – כמה אמרת 2,000?

<משה דגן: 2,000.

ישראל אייכלר: מתוך?

<משה דגן: 2,500.

ישראל אייכלר: מתוך 2,500.

<שלומית אבינח: 1,900 הם אמרו.

<משה דגן: היום יפורסמו עוד 100.

ישראל אייכלר: זאת אומרת שיש אפשרות טכנית לעשות את זה.

ישראל אייכלר: למה אני צריך שה-500 האחרים לא יקבלו את זה בזמן?

<משה דגן: אז אני מסביר, הרב אייכלר, צריך להבין שאנחנו עומדים מול 40 בודקים.

<משה דגן: אני לא חושב שכדאי להלאות פה את הוועדה על הסיפורים של הבודקים.

<משה דגן: ההוא ישב שבעה, כל אחד עם הסיפורים שלו, אבל אנחנו במעקב מול כולם.

ישראל אייכלר: מעניין, כי בדיונים הקודמים, הבוחנים היחידים שעמדו בזמן תוך 40 יום או 30 יום, אני לא יודע כמה זמן אתם נותנים להם, 30 או 40 יום לבוחנים?

<משה דגן: לבודקים?

ישראל אייכלר: 30 יום כולם עמדו במשימה.

ישראל אייכלר: עכשיו זה התקלקל?

<משה דגן: אז מה שקורה זה ככה: הרבה גם בטח שמע שכעת יצאנו למכרז בודקים חדש.

<משה דגן: מה שקרה מבחינת העניין הזה, שהיינו צריכים לתת הערכה לבודקים.

<משה דגן: מאחר שעדיין המכרז לא פורסם, היינו צריכים לתת להם הערכה והסכמי ההתקשרויות שלנו מולם התעכבו קצת ולכן הם לא יכלו להיכנס ולהתחיל לבדוק.

<משה דגן: אז למעשה, בוא נאמר יכולנו למסור את הבחינות לבדיקה קצת באיחור ולכן העיכוב הזה.

<משה דגן: כעת אנחנו יוצאים למכרז חדש של בודקים וככה להוציא קאדר חדש של בודקים לקראת מועד אב ומועד תשרי.

ישראל אייכלר: מה זה נקרא מכרז של בודקים?

<משה דגן: מה שקורה זה ככה: בכל מרכזי הרי המדינה מתקשרת עם גורמי חוץ באמצעות מכרז או באמצעות הליך תיחור.

<משה דגן: מאחר שמדובר פה בהקיפי התקשרויות גבוהים, אז אי אפשר לעשות את זה בהליך קצר של תיחור, צריך להוציא מכרז - - -

ישראל אייכלר: כמה בודקים יש, 40?

<משה דגן: בערך 40 בודקים.

<משה דגן: וכעת אנחנו נמצאים בדיוק בשלב הזה ולכן לבודקים שבעצם היו מהמכרז הקודם, שיצא לפני שלוש שנים, היינו צריכים לתת איזו שהיא הארכה עד שנצא למכרז החדש, ומכאן היו פה קצת בעיות, כמו שאמרתי, של כל חברה כמה - - -

ישראל אייכלר: אבל עכשיו אתם כבר מוכנים עם הבוחנים שיבדקו את הבחינות של חודש אב?

<משה דגן: בשבוע הבא אנחנו מתחילים בעצם לקבל את הצעת הבודקים שהגישו למכרז האחרון ואני מאמין שנעמוד בזמנים, בעזרת השם.

<שלומית אבינח: מתי זה יסתיים?

ישראל אייכלר: כי אם הבחינה בחודש אב ולפי הסדר שדיברנו זה צריך להיות שבועיים אחרי הבוחנים - - -

<משה דגן: בואו, אל תעמדו איתנו על סטופר.

<משה דגן: 90 יום יהיו 90 יום, בעזרת השם.

ישראל אייכלר: כן, זה מה שחשוב.

<משה דגן: זה מה שחשוב, חשוב למבחן התוצאה, רק צריך להיות מודעים לתהליכים.

ישראל אייכלר: לא, כי העניין הזה של המכרז, שלא יעכב.

<משה דגן: בסדר.

ישראל אייכלר: כי הבוחנים היו הכי יעילים עד היום.

ישראל אייכלר: כך לפחות דיווחו לנו בדיונים קודמים.

ישראל אייכלר: טוב, נלך הלאה.

<משה דגן: אוקיי.

<משה דגן: לגבי הנושא של - - -

ישראל אייכלר: ערעורים.

<משה דגן: לגבי הנושא של ערעורים, אז צריך קודם להבין שכל בחינה עוברת שתי בדיקות.

<משה דגן: אנחנו עושים את השקלול שלנו, ככל שהפער בין שני הבודקים הוא נמוך מ-20 נקודות, ככל שהפער גבוה יותר אנחנו מעבירים את זה, במצבים מסוימים אנחנו מחזירים את זה לבודקים כדי שיסבירו לנו מה קרה פה, כדי להבין ממה הפער הזה נובע.

<משה דגן: יש מצבים שאנחנו בודקים - - -

<שלומית אבינח: זה אותם בודקים בודקים?

ישראל אייכלר: לא, שני אנשים.

<שלומית אבינח: לא, אם יש פער מעל 20.

<משה דגן: אז אני אסביר.

<משה דגן: אני בעצמי עובר על הרשימות.

<משה דגן: אם אני רואה שהפער הוא גבוה מדי, אז כנראה שיש פה איזו שהיא בעיה מבחינת אחד מהבודקים, אז אני מבקש שהם יתייחסו לזה.

<משה דגן: זה דבר ראשון.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אם בודק אחד אמר נקודה א' ובודק אחד אמר נקודה י', אז זה מראה שאחד הבודקים טעה פה.

<משה דגן: אני אסביר עוד פעם.

<שלומית אבינח: זה חוזר לאותם הבודקים.

<משה דגן: אני אסביר עוד פעם.

<משה דגן: מתי אנחנו משקללים את הציונים?

<משה דגן: ככל ששני הבודקים נתנו ציון עובר וזה לא משנה מה הפער, אז ממילא הבחינה הזו עברה.

<משה דגן: ככל ששני הבודקים נתנו ציון נכשל, אז אין פה בעיה.

<משה דגן: הבעיה היא כאשר בודק אחד נתן ציון נכשל ובודק אחר נתן ציון עובר והפער הוא נמוך מ-20 נקודות.

<משה דגן: כאשר זה המצב, אז בדרך כלל מעבירים את זה לבודק שלישי.

<משה דגן: אבל אם הפער הוא גדול מדי, שהוא מעורר תהיות או שזה סיסטמתי ואתה רואה שיש פה איזו שהיא בעיה מבחינת הבודקים, אנחנו מעבירים את זה לשני הבודקים עוד פעם, שיריבו ביניהם עד שייצא עשן לבן ויגידו מה קרה פה.

<משה דגן: ואז כמובן יהיו לכך השלכות גם על הבודקים הללו.

<משה דגן: כי אם אני מזהה שיש לי בודק שהוא באיזה שהוא מקום פספס, אז כמובן שתהיה לכך השלכה בהמשך ההתקשרות איתו.

<משה דגן: אז מהבחינה הזאת יש פה איזה שהוא מענה שנותן באמת את המענה המיטבי לכל בודק וזה יכול לתת מנוחה.

<משה דגן: אבל עדיין, ישנם נבחנים שנכשלו והם עדיין רוצים לקבל את זכות הערעור.

<משה דגן: העניין הזה עדיין לא קיבל מענה.

<משה דגן: עדיין אין לנו החלטה אם לאפשר את ערכאת הערעור במצב הזה.

<משה דגן: אני יכול לומר לכם שבהנחייתי פנינו לבדוק את זה אצל מוסדות אחרים, באקדמיה, בבגרויות – איך הדברים הללו נעשים – כדי ללמוד מהם איך הדברים נעשים ואנחנו אמורים לדון בזה ולקבל החלטות איך אנחנו מתכוונים לעשות או איזו שיטה אנחנו מתכוונים לאמץ.

<משה דגן: כרגע אין החלטה בעניין הזה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה אומר ככה: כל מי שנכשל – יש לו אופציה, בעצם יש שני בוחנים.

ישראל אייכלר: אם שני הבוחנים אמרו נכשל, אז הוא נכשל.

ישראל אייכלר: אבל אם אחד אומר נכשל, אחד אומר עבר, אתה מביא שלישי.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה נותן לבודק שלישי.

<קרן-אור עמר: ככל שהפער הוא - - -

<משה דגן: ככל שהפער הוא פחות מ-20.

<ישראל הנאו: וגם אם הפער הוא מאד גדול ביניהם, אז וודאי שהייתה פה איזו אי הבנה.

ישראל אייכלר: כן, כן.

ישראל אייכלר: אבל אתה אומר שהנבחן לא יודע בכלל ממה שקורה סביב הבחינה שלו.

<משה דגן: נכון.

ישראל אייכלר: ואיך זה הולך באקדמיה שבדקתם?

<משה דגן: אין לי עדיין את הממצאים.

<שלומית אבינח: לכל מוסד יש ערכאת ערעור.

<ליאור אשכנזי: לכל מוסד יש ערכאת ערעור שונה.

<ליאור אשכנזי: יש כאלה שזו ערכאת ערעור דיגיטלית.

<שלומית אבינח: ברור.

<שלומית אבינח: יש, קיימת ערכאת ערעור.

<ליאור אשכנזי: קיימת, בוודאי.

<ליאור אשכנזי: ברוב המוסדות האקדמאים זו ערכאת ערעור דיגיטלית.

<רבקה לפינר: גם במשרד המשפטים, בתפקידים של רואי החשבון וכן הלאה, איפה שיש ערכאות מיוחדות, אפשר גם שם לברר.

<משה דגן: כן, אבל צריך לדעת שבאקדמיה יש בודק אחד בלבד.

<משה דגן: המקום היחיד שיש שני בודקים זה רק בבגרויות.

ישראל אייכלר: כן, כן, בסדר.

ישראל אייכלר: אז בעצם אתה אומר - - -

<משה דגן: בבגרויות יש שני בודקים ולא ברור בדיוק מה הליך הערעור אצלם, ולכן אנחנו בודקים.

<משה דגן: יכול להיות מצב, וסתם, אני מעלה פה כל מיני אופציות - לא בהכרח שזו האופציה שנבחר בה - יכול להיות מצב שאנחנו ניתן את הבחינות לבודק אחד ואז תהיה זכות ערעור לכל מי שנכשל.

ישראל אייכלר: לא, לא.

ישראל אייכלר: עדיף מה שאתם עושים עכשיו, כי סתם לטרטר את הנבחן לא צריך.

<משה דגן: יפה.

ישראל אייכלר: אבל אני חושב שלכאורה צריך לעשות שאדם שכבר באמת נכשל ושני אנשים אמרו שהוא נכשל, אפשר לתת לו זכות לערעור אצל בודק שלישי ואז לראות אם גם הוא אומר שהוא נכשל, אז הוא נכשל.

<שלומית אבינח: כששני נכשל אין בעיה.

<שלומית אבינח: אחד עובר, אחד נכשל, זה מה שהם אומרים.

<משה דגן: שנייה, שנייה, אם יש בודק אחד שאמר נכשל ובודק אחר אמר עבר, אבל זה פחות מ-20 נקודות, אז השקלול קובע.

<משה דגן: אם זה יותר מ-20 נקודות פער, אז מעבירים את זה, כמו שאמרתי, או לשני הבודקים כדי שיתנו את דעתם או לבודק שלישי.

<רבקה לפינר: לכאורה זה - - -

<משה דגן: כן, כן, בדיקה אוטומטית נוספת.

<קרן-אור עמר: אז על כל מי שנכשל כאילו צריכה להיות זכות.

<ליאור אשכנזי: כן, כן - - -

ישראל אייכלר: בכל מקרה - - -

<ליאור אשכנזי: אבל אין לדבר סוף.

<ליאור אשכנזי: כל בן אדם שנכשל יגיש בקשה לערעור - - -

ישראל אייכלר: בסדר, אז יהיה עוד בוחן.

<שלומית אבינח: זו זכותו, כדי שלא ייכשל שוב.

<ליאור אשכנזי: אבל אדם שקיבל ציון מאד מאד נמוך משני הבודקים ותיתן לו אפשרות ערעור, אתה מבין שזה עוד תקציב אדיר.

<שלומית אבינח: אבל אם הוא ניגש לאותו מבחן עוד פעם - - -

ישראל אייכלר: לא, לא, לא, זה שום תקציב אדיר.

<ליאור אשכנזי: זה בודק שלישי לכל אלה שנבחנים.

ישראל אייכלר: כי אם יש את זה בכל המבחנים האחרים, צריך להיות פה יושר פשוט.

<ליאור אשכנזי: צריך להבין, הרב אייכלר - - -

ישראל אייכלר: אם יש את זה בכל המבחנים האחרים - - -

<ליאור אשכנזי: זה עניין של תקציב.

ישראל אייכלר: תקציב זה לא - - -

<רבקה לפינר: כשמישהו רוצה להגיש ערעור למשל ללשכת רואי החשבון, זה עולה כסף.

<רבקה לפינר: זה עוד אגרה.

ישראל אייכלר: סליחה, תגידי את השם.

<רבקה לפינר: שמי רבקה לפינר ממשרד האוצר, ועדת האגרות.

ישראל אייכלר: אז איך זה עובד במשרד המשפטים אמרת?

<רבקה לפינר: במשרד המשפטים, ואני יודעת את זה גם מהתקופה שאני עשיתי את הבחינות, יש אפשרות להגיש ערעור.

<רבקה לפינר: נדמה לי שהערעור עולה בסביבות 200 שקלים.

<רבקה לפינר: צריך לשלם עוד תשלום, עוד אגרה, בסביבות 200 שקלים נדמה לי, כדי להגיש את הערעור.

<רבקה לפינר: אני לא יודעת אם שם זה - - -

<משה דגן: לנו אין אגרת ערעור.

<משה דגן: אצלנו אין אגרת ערעור.

<רבקה לפינר: לא, אין לכם אגרת ערעור.

<רבקה לפינר: להם יש אגרת ערעור.

ישראל אייכלר: אז זהו, הרב הנאו, אז יש לך את הפיתרון שם.

ישראל אייכלר: אם מישהו מערער, אחרי מה שאמר הרב דגן, אז הוא ישלם.

<ישראל הנאו: נכון, ישלמו.

ישראל אייכלר: אז אין לכם את הבעיה התקציבית וגם לא כל אחד יילך להגיש, כי אני לא אגיש ערעור, כי אני יודע.

<ליאור אשכנזי: מצאנו גם כאלה שקיבלו 10 נקודות מתוך 100, אז יכולת הערעור שלהם היא לא רלבנטית.

ישראל אייכלר: טוב.

<משה דגן: עכשיו, דווקא לעניין אגרת הערעור, אני רוצה לציין שעלתה פה גם איזו שהיא טענה שהתבקשנו להתייחס אליה ממש לפני שעה, לעניין הסכום של האגרה, איך האגרה הזו חושבה.

<משה דגן: פה דווקא בגלל הסוגיה הזו של הערעור, חשוב לציין שהאגרה הזו היא ממש, כמו שאומרים, על הקשקש.

<משה דגן: צריך להבין שהתקנה הזו ברבנות היא תקנה של הוצאה מותנית בהכנסה.

<משה דגן: דהיינו, לרבנות לא נשאר שום פער או שום קופון – בוא נקרא לזה בשפה של העם, מכל הפעילות הזאת.

<משה דגן: האגרה חושבה בהתאם לעלויות בפועל.

<רבקה לפינר: אנחנו לא אישרנו אגרה ייעודית, עד כמה שזכור לי.

<שרה ונסו: לא ייעודית.

<משה דגן: אגרה ייעודית.

<רבקה לפינר: בוועדת האגרות זה לא אגרה ייעודית.

<שרה ונסו: זה עבר דרכנו וזה לא - - -

<רבקה לפינר: כתבתי את זה במפורש שזה לא יהיה ייעודי.

<שרה ונסו: לא העברנו את זה בתור ייעודי.

<משה דגן: לא הבנתי.

<רבקה לפינר: זה לא הכנסה מותנית בהוצאה.

<משה דגן: לא, אצלנו התקנה.

<משה דגן: לא, רבקה, את מבלבלת במושגים.

<משה דגן: אני אומר ככה: נעשתה איזו שהיא הערכה מה יהיו העלויות, ואז האוצר, אגף התקציבים יתקצב לי את התקנה, כי מה שקורה עד שאני מקבל חזרה את כספי הגבייה ממרמנת, אני צריך בינתיים להוציא לבודקים.

<משה דגן: אני לא יכול להוציא לבודקים הסכם התקשרות, אם אין לי כסף בתקנה.

<רבקה לפינר: כן, נכון.

<משה דגן: האוצר בינתיים מתקצב אותי על תקופת הביניים.

<משה דגן: מה שאני רוצה לומר, שהתחשיב של האגרה נעשה באמת בצורה מאד מאד מידתית ומקצועית ואפשר לבוא ולראות פה שהעלויות שלנו - - -

ישראל אייכלר: אני שוב רוצה ללכת למקבילים.

ישראל אייכלר: כמה עולה מבחן במקומות אחרים?

<רבקה לפינר: יש לי כאן פרטים.

<רבקה לפינר: לקחתי רק שתי דוגמאות של יועצי מס ורואי חשבון.

ישראל אייכלר: כמה שם?

<רבקה לפינר: כי זה משרד המשפטים.

<רבקה לפינר: לגבי יועצי מס – האגרה לבחינה זה 480 שקלים ולערעור זה 119 שקלים.

<רבקה לפינר: לגבי הבחינות של רואי החשבון, אני מדברת כרגע על הסופיות, כי הביניים זה סכום יותר קטן – זה 773 שקלים ולערעור - - -

ישראל אייכלר: כן, רואי החשבון ויועצי המס זו הקבלה טובה, רק בהבדל אחד שיועצי המס ורואי החשבון מתפרנסים - - -

<קריאה: אז יש גם יכולת הכנסה.

ישראל אייכלר: אבל בואו ניקח עורכי דין.

ישראל אייכלר: כמה לשכת עורכי הדין?

<רבקה לפינר: אני יכולה לבדוק את זה.

<רבקה לפינר: אני אבדוק.

ישראל אייכלר: תבדקו.

ישראל אייכלר: אני רק רוצה לראות אם זה פרופורציונאלי בסך הכל.

<רבקה לפינר: לדעתי זה צריך להיות קרוב לרואי החשבון, אבל אני אבדוק שנייה ואני אתן תשובה.

<משה דגן: אז אוקיי, אז אני רק רוצה לומר שהאגרה שאנחנו גובים עבור מבחני רבנות זה 370 שקלים ועבור דיינות זה 524 שקלים.

<משה דגן: לכאורה עלתה פה איזו שהיא טענה שהייתה פה קפיצה משמעותית, אז רק לציין שמחיר האגרה הישן היה 325 שקלים, כלומר שהעלייה היא רק 45 שקלים ברבנות; בדיינות האגרה הישנה הייתה 500 שקלים ופה העלייה היא רק 24 שקלים.

<משה דגן: חשוב לציין גם איך בעצם הגענו לסכום הזה של האגרה.

<משה דגן: אז יש פה את העלות של מיקור החוץ, שזה מעל 150 שקלים, עלות בדיקת מבחן, שזה כמעט 200 שקלים.

<משה דגן: סך הכל עלות ישירה ברבנות זה בערך 350 שקלים ויש עוד עלות עקיפה של עוד בערך 20 שקלים, וביחד זה נותן את ה-370 שקלים.

<משה דגן: כלומר שלא נותר לנו פה כלום.

<משה דגן: אם אני רוצה היום לבוא ולמסד את ערכאת הערעור, אני צריך קודם לבוא ולפנות לאגף תקציבים, כדי שיאשרו לנו אגרה נוספת עבור הערעור.

<משה דגן: כלומר שלא נשאר פה שקל אחד מיותר.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: לגבי תשלום האגרה אני רוצה להגיד משהו.

<רבקה לפינר: 640 שקלים.

ישראל אייכלר: מה זה 640 שקלים?

<רבקה לפינר: בעורכי דין.

<רבקה לפינר: זה סדר גודל דומה.

ישראל אייכלר: אני רק רוצה להגיד דבר אחד.

<ליאור אשכנזי: רגע, סליחה, מתמחה שמתבקש לגשת לבחינות נדרש לשלם ללשכה - על פי כלכליסט – 1,180 שקלים הכוללים 420 שקלים עבור הבחינה בכתב, 100 שקלים עבור הבחינה בעל פה ו-660 שקלים אגרת קבלה ללשכה.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד משהו על ההבדל בין שלושת המקצועות האלה לבין רבנות ודיינות.

ישראל אייכלר: היום שמעתי בבוקר שאראלה מספרת למישהו שהוא הרוויח 250,000 שקלים והוא אומר "יופי שעשיתי מנוי.

ישראל אייכלר: שמעתי לעשות מנוי ועשיתי מנוי".

ישראל אייכלר: שאלתי את עצמי, רגע, למה לא להרים קמפיין לכל האנשים שעשו מנויים ולא זכו.

<קריאה: אני.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, הסיכוי להיות דיין, לקבל את ה - - -

<ליאור אשכנזי: זה כמו הסיכוי שאראלה תתקשר.

ישראל אייכלר: זה מה שרציתי להגיד.

<רבקה לפינר: אבל רואי החשבון הסיכוי עוד יותר קטן.

<ליאור אשכנזי: רואה חשבון זה גם סיכוי מאד קטן.

<רבקה לפינר: סיכוי קלוש.

<רבקה לפינר: זה 10% עוברים נדמה לי.

<ליאור אשכנזי: אחוז העוברים שם הוא 12%, כן.

ישראל אייכלר: כן?

<רבקה לפינר: כן, אחוז העוברים זה 12% בראיית חשבון.

<רבקה לפינר: ומדובר על כל בחינה שצריך לעשות לפחות בין - - -

<שלומית אבינח: שעוברים בפעם הראשונה.

ישראל אייכלר: לא, אני אלך עוד יותר רחוק.

<קרן-אור עמר: פה זה 70%, אז המצב טוב.

ישראל אייכלר: רבי משה, הרב דגן, הם דיברו על הסיכוי לעבור את הבחינה.

ישראל אייכלר: אני מדבר על הסיכוי להתמנות לדיין, אז אפילו אראלה לא תעזור.

<משה דגן: לזה צריך שיוך.

<רפאל מזרחי: אגב הרב אייכלר, אתה לקחת לנו שישה בוחנים במינויים הגדולים עכשיו, אז שישה בוחנים נעלמו לנו בבחינות האחרונות והם יושבים בבתי הדין הרבניים.

ישראל אייכלר: כן, אני יודע.

ישראל אייכלר: כן, זה דיינים.

<ליאור אשכנזי: הם לא יכולים לעשות כפל?

<ליאור אשכנזי: כאילו עבודה נוספת, השלמת הכנסה.

ישראל אייכלר: אם כבר הפרוטוקול פתוח, אני רוצה להגיד משהו.

ישראל אייכלר: הרב משה, אתה מנכ"ל הרבנות, אני רוצה שתדע את זה.

ישראל אייכלר: ראינו במינוי הדיינים האחרון משהו שכל ספרי המוסר יכולים לכתוב על זה.

ישראל אייכלר: היו אנשים שעשו שתדלנות מכאן ועד להודעה חדשה.

ישראל אייכלר: שנים רבות, ימים ולילות - אני לא מדבר על מבחנים, אני מדבר על אלה שכבר עברו את כל המבחנים - בשביל להגיע לסיכוי שאולי הם ייבחרו.

ישראל אייכלר: והיו כאלה שברגעים האחרונים, במקרה או נוספו שלושה דיינים, הם יכלו לישון בבית על המיטה כמעט והם נהיו דיינים.

ישראל אייכלר: אז אמרתי לכל האנשים, אתם רואים, אם נגזר על מישהו משמיים שהוא יהיה דיין, אז לא יעזור שום דבר, פתאום יתהפך הכל והוא יהיה.

ישראל אייכלר: ואם לא נתמזל למישהו, הוא יכול להיות קרוב של סבתא שלו וכל הלחצים מכל הצדדים והוא לא יהיה.

ישראל אייכלר: כך שמבחינתי תשלום האגרה למבחן, זה ממש כמו לקנות כרטיס פיס או לוטו.

ישראל אייכלר: הלאה.

ישראל אייכלר: בואו נלך יותר רציני.

ישראל אייכלר: לגבי התשובון, שהיה מדובר שיש תופעה כזאת במקומות האחרים, שנותנים פתרון למבחן עד שבוע לאחר הבחינה.

ישראל אייכלר: זאת אומרת התשובות, לא הציון.

<משה דגן: כן, אז אני רק רוצה לומר שנראה לי שהוועדה לא הבינה פה את הכוונה או שהייתה פה איזו שהיא טעות.

<משה דגן: אין כוונה לפרסם פתרון בית ספר באתר.

<משה דגן: זה לא מקובל.

<משה דגן: יש כוונה שכן יהיה פתרון - - -

<שלומית אבינח: דובר שכן יהיה.

<משה דגן: אז אני מצהיר פה שלא יהיה מצב שאנחנו מפרסמים פתרון בית ספר, כי אני חושב שזה יכול רק לגרוע.

<משה דגן: בהחלט מה שכן אני חושב שצריך לעשות, פתרון בית ספר לא יופץ, כי זה לא נכון לעשות - - -

ישראל אייכלר: אתה אומר לי פתרון בית ספר, כאילו למדתי בבית ספר.

ישראל אייכלר: לא שמעתי על - - -

<משה דגן: בבגרויות לצורך העניין - - -

<ליאור אשכנזי: בבגרויות יכולת השאלות הן שונות לגמרי.

<ליאור אשכנזי: פה מניין השאלות הוא - - -

ישראל אייכלר: מה זה התשובון הזה – להגיד לאנשים אם ענית תשובה א', הצלחת.

ישראל אייכלר: ענית תשובה ב' – לא הצלחת.

<משה דגן: זה לא מבחן אמריקאי, זה העניין.

<משה דגן: במבחנים האמריקאיים זה אולי יותר חד-חד משמעי.

<משה דגן: פה זה מבחן פתוח.

<משה דגן: הרב אייכלר, לסבר את האוזן, יש לנו בחינות של 70 עמודים שאנשים כותבים 8 שעות.

<משה דגן: 70 עמודים.

ישראל אייכלר: על מה?

<משה דגן: על הבחינות.

<משה דגן: אז זה לא לעניין.

<משה דגן: אני לא מתכוון לפרסם את זה, כי זה רק ייצור - - -

<ליאור אשכנזי: יש ראשונים, יש אחרונים.

<משה דגן: אז לכן אמרתי שכנראה או שהדברים יצאו מהקשרם, או שנאמרה - - -

ישראל אייכלר: לא, לא, אני אגיד לך משהו.

ישראל אייכלר: אגב, כמה זמן אתה כבר עוסק בבחינות של הרבנות בנושא?

<משה דגן: חודשיים וחצי.

<ליאור אשכנזי: מרגע כניסתו לתפקיד.

ישראל אייכלר: הוא מדבר כאילו הוא כבר 20 שנה במערכת.

<ליאור אשכנזי: הוא למד את זה על בוריו.

ישראל אייכלר: אנחנו כבר שנתיים עוסקים בזה, כמה זמן?

ישראל אייכלר: ועוד לא קלטנו.

<משה דגן: תודה רבה.

<משה דגן: אני רואה את זה כמחמאה.

ישראל אייכלר: אני אמרתי את זה כמחמאה, אבל רציתי להגיד משהו.

<שלומית אבינח: יש פה את הפרוטוקולים של הדיונים הקודמים.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך משהו לגבי התשובות.

<משה דגן: אני יודע, ראיתי את זה.

<משה דגן: לכן אמרתי אחד מהשניים, או שהייתה פה אי הבנה, או שהדברים נאמרו ולא נשקלו מספיק.

<משה דגן: מבחינתי, פתרון בית ספר לא יפורסם, הוא יישאר ב - - -

ישראל אייכלר: טוב, בסדר, הרב משה, אתה לא צריך להאריך בזה.

ישראל אייכלר: אני אגיד לך מה אני ראיתי.

ישראל אייכלר: אני באמת לא תופס כל כך מהר כמוך והלכתי לבחינות שם של הרבנות, של ההלכה בכמה מקצועות.

ישראל אייכלר: לקחתי את הדף של השאלות וראיתי את השאלות ושאלתי את עצמי.

ישראל אייכלר: יפה.

ישראל אייכלר: אני יודע לענות כמעט על כל השאלות בלי שנבחנתי, אבל כתוב שם תביא את המקורות הראשונים והאחרונים מי בעד ומי נגד והנימוקים.

ישראל אייכלר: או, זה כבר - - -

<ליאור אשכנזי: יש פלפול.

<ליאור אשכנזי: צריך לפלפל גם.

<ישראל הנאו: איך אפשר לפרסם דבר כזה?

ישראל אייכלר: איך אפשר לפרסם?

ישראל אייכלר: הוא צריך פשוט לפרסם - - -

<ישראל הנאו: את הצורה שהבן אדם הגיש את הבחינה.

<ישראל הנאו: זה לא משהו שאפשר.

ישראל אייכלר: אני למדתי את זה תוך כדי סיור.

<שלומית אבינח: לא, אבל אני אומרת, כן אם הבן אדם 100 פעמים חוזר על אותה שאלה ו-100 פעמים, לא 100, אבל - - -

ישראל אייכלר: לא כל אחד עונה באותה צורה.

<שלומית אבינח: ואתה עונה 4 פעמים אותה טעות ואי אפשר לראות את המבחן ואי אפשר לצפות בו ואי אפשר לראות את הטעויות, אז כל שאלה שחוזרת כל הזמן הוא יענה טעות.

<משה דגן: אז אני רוצה לתת לך איזה מענה אנחנו מתכוונים לתת בעניין הזה.

ישראל אייכלר: אולי רק את התשובות הסופיות.

ישראל אייכלר: זאת אומרת אתה לא יכול לתת בתשובון את כל התשובות של כל הראשונים והאחרונים, כי אחרת תצטרך - - -

<שלומית אבינח: כן, אבל זה דובר.

<שלומית אבינח: אני יכולה לצטט פה מהפרוטוקול – דיברו שיש שאלות שחוזרות.

<שלומית אבינח: יכול להיות שבן אדם שנכשל פעם, פעמיים, שלוש, והשאלה הזאת חוזרת והוא כל הזמן עונה את אותה טעות, כי הוא לא יודע מה התשובה הנכונה.

<שלומית אבינח: אז שוב, אני לא נבחנתי, אין לי שום רקע בזה, אבל אני יודעת איך זה באקדמיה.

<משה דגן: יפה, אז אני אגיד לך איפה אנחנו יכולים לעזור.

<משה דגן: תראי, אני יכול לומר לך שכאחד ש - - -

ישראל אייכלר: באקדמיה צריכים להביא את כל הדעות לכאן ולכאן?

<שלומית אבינח: באקדמיה יש בסיס לתשובה, בטח.

<שלומית אבינח: גם בבגרות.

<ליאור אשכנזי: אבל מה השינוי אם את כותבת באקדמיה?

<ליאור אשכנזי: את יכולה לכתוב, את יכולה להתחיל את התהליך בכלל מקטע של הגהה ראשונה או פתיחת ה - - -

<שלומית אבינח: אבל יש לך באקדמיה בנק שאלות ובנק תשובות.

<ליאור אשכנזי: בנק שאלות זה קיים, אין ספק.

<שלומית אבינח: בנק שאלות ובנק תשובות.

<שלומית אבינח: גם בקידום וב-IQ ובכל אלה - - -

<ליאור אשכנזי: לא, אבל יש הבדל גדול בין קידום לבין שאלות הלכתיות.

<שלומית אבינח: ברור שקידום זה מסחרי.

<ליאור אשכנזי: לא, כי פה השאלות הן באמת שאלות שההלכה היא - - -

ישראל אייכלר: שהיא מורכבת מאד.

ישראל אייכלר: אני נוטה לקבל את הדעה הזאת, אבל לא באופן קיצוני, הווה אומר ככה: אני לא רוצה שאתם תפרסמו את כל הראשונים והאחרונים ואת כל הסיפורים ואת כל הפלפולים, אבל יכול להיות שאת השורה התחתונה – מותר, אסור, כן, לא – זה וודאי אתם יכולים לפרסם.

<משה דגן: אז אוקיי, אז אני רוצה לומר ככה לוועדה: אנחנו כרגע לא מתכוונים לפרסם את הפתרון בית ספר, גם לא בעוד שבוע, כמו שהייתה שם לכאורה איזו שהיא התחייבות.

<משה דגן: אני אגיד לכם, ככל שאנחנו באים וממסדים את הליך הערעור, אז ברור לכם שכדי שהערעור באמת יהיה רלבנטי, אנחנו נצטרך לבקש מהבודקים, וזה בעצם מר מזרחי, נכון?

<משה דגן: אנחנו מתכוונים לבקש מהבודקים שיציינו בהערות על גבי המבחן מה בעצם היה חסר בתשובה, כדי שהמערער - - -

<קריאה: אבל זה קיים כבר.

<משה דגן: לא, לא עקבי, בסדר.

<שלומית אבינח: אבל הנבחן יכול לראות - - -

<משה דגן: רק תני לי לסיים.

<שלומית אבינח: סליחה, סליחה.

<משה דגן: אנחנו מדברים על מצב שהדברים יהיו שקופים לטובת המערער.

<משה דגן: עכשיו מה קורה?

<משה דגן: ברגע שאתה מפרסם פתרון בית ספר ופתרון בית הספר הוא לא מאה אחוז, אז זה מתכון בטוח לכאבי בטן לאותם נבחנים.

<משה דגן: אותם נבחנים יבואו ויגידו אבל בפתרון כתבת ככה.

<משה דגן: צריך להבין שהבודק, מאחר שמדובר פה במבחנים שיש פה מלל פתוח, בעצם זה מלל חופשי, אז העניין הזה בעצם לא יכול לקבל ביטוי מושלם אם אתה מפרסם פתרון בית ספר.

<משה דגן: ויש פה מאד מאד את העניין של ההתרשמות ושיקול הדעת של הבודק.

<משה דגן: הבודק יודע לפעמים להסתכל בין השורות האם הנבחן מכיר את החומר, יודע והוא שגה פה בסימן כזה או אחר, או שהוא בכלל לא.

<משה דגן: או שהוא שגה בסעיף, או סגנון כתיבה, או שממש הבן אדם לא - - -

ישראל אייכלר: אבל יש פה פתח, הרב דגן.

ישראל אייכלר: חייבים למצוא פה איזה פתרון.

ישראל אייכלר: כי יש פה פתח לבעיות.

ישראל אייכלר: אני יודע על כל מיני ועדות שנותנות ציונים.

ישראל אייכלר: על אותן שאלות ואותן תשובות ועדה אחת מחמירה יותר, בוחן אחד מחמיר יותר, בוחן אחד מחמיר יותר.

<משה דגן: לכן יש את השקלול.

ישראל אייכלר: בדיוק, ובשקלול הזה יש מקום לאי הבנות ולאי יושר.

<משה דגן: למה אי יושר?

ישראל אייכלר: כי יכול להיות שאיזה בוחן רוצה.

ישראל אייכלר: הבוחר הזה רוצה להקל - - -

<משה דגן: בודק לא יודע מי הנבחן.

<משה דגן: הבודק לא מקבל שמות.

ישראל אייכלר: זה ברור לי, אבל יכול להיות שהוא בוחן כזה שהוא מקל מדי.

ישראל אייכלר: בוחן שהוא מחמיר מדי.

<משה דגן: אז לכן יש את השקלול.

<משה דגן: אז יש מנגנונים ש - - -

ישראל אייכלר: אבל אם יהיה לנבחן את המסמך, הוא יוכל לראות בעצמו.

<שלומית אבינח: הם ציינו שגם לא מראים להם את המבחן פיזית.

ישראל אייכלר: טוב, אני חושב שצריך לתת את הדעת עוד פעם לעניין הזה – מה כן אפשר לפרסם.

ישראל אייכלר: אתם צודקים שאי אפשר לפרסם את כל התשובות.

<משה דגן: אני אגיד לכם, בבגרויות כשמפרסמים ציונים זה או במתמטיקה, אלגברה, לצורך העניין אנגלית ומבחנים אמריקאים.

<משה דגן: במבחנים עם שאלות פתוחות אין פתרון בית ספר שמפורסם.

<שלומית אבינח: בטח שמפרסמים.

<משה דגן: אין פתרון בית ספר שמפרסמים.

<שלומית אבינח: תראה באנקורי, בידיעות.

<שלומית אבינח: יום למחרת.

ישראל אייכלר: זהו.

ישראל אייכלר: יש עוד שאלות?

ישראל אייכלר: אנחנו נרצה לתת לעוד אנשים, הרב משה.

<משה דגן: לאגרות התייחסנו.

<משה דגן: נמצאת פה קרן אור, הסמנכ"לית של מרמנת.

<משה דגן: אנחנו רוצים שתתייחסי.

ישראל אייכלר: טוב, בואו ניתן לאחרים לדבר.

ישראל אייכלר: אתה דיברת.

ישראל אייכלר: אם תהיה חבר כנסת אתה תלמד שאת כל מה שאמרת בשלושת רבעי שעה תצטרך להגיד בשלוש דקות.

<שלומית אבינח: בעיתון.

<משה דגן: אם לא היו עוצרים אותי ומפריעים לי באמצע.

<משה דגן: סתם, אני צוחק.

ישראל אייכלר: גם פה מפריעים, אל תדאג.

<שלומית אבינח: יחידה אחת, יחידה שתיים.

ישראל אייכלר: הרב הנאו, מה אתה יכול לחדש לנו?

<ישראל הנאו: אין לי מה להוסיף.

ישראל אייכלר: אין מה להוסיף.

ישראל אייכלר: הרב מזרחי, איך אתה רואה את החידושים עם המרמנת?

ישראל אייכלר: אתה שמח?

<רפאל מזרחי: אנחנו שבעי רצון מהמהלך שנכנסנו אליו.

<רפאל מזרחי: אחרי התלבטויות והרבה התחבטויות בעניין הזה, בסוף יצאנו למהלך הזה ואנחנו די מרוצים ושמחים שהסיפור הזה של הרישום וניהול הבחינות נמצא בידי חברה מקצועית.

<רפאל מזרחי: לגבי כל השכלולים של האינטרנט וכל הדברים האלה, אנחנו כמובן מברכים על זה, אבל יחד עם זה, אנחנו תמיד מתחשבים באברכים, שאין להם שום גישה לאינטרנט.

<רפאל מזרחי: לכן אני חושב שהמכתבים מהדואר שייצא, צריכים לצאת באותה זריזות ולייעל את זה.

ישראל אייכלר: אבל הטלפונים מאד חשובים במקרה הזה.

ישראל אייכלר: אתה העלית נקודה מאד חשובה.

ישראל אייכלר: קיבלתי הרבה הרבה פניות, כולל הבוקר בווטסאפ, שרוב הנבחנים אין להם אינטרנט ולכן צריך לתת להם מענה טלפונים, בקודים, או איך שאתה רוצה כמובן, כי אתה יודע, הדואר, החליפו את הסמל של הדואר לצב במקום הצבי.

ישראל אייכלר: הורידו את ה-י', אז נשאר צב ישראל ואי אפשר לחכות להם.

<רפאל מזרחי: אני חושב שקוד טלפוני זה דבר מאד חשוב ויחד עם זה חשוב גם לאדם לקבל את המכתב, כי המכתב - - -

ישראל אייכלר: כן, כן, כן, אחר כך.

ישראל אייכלר: אבל קודם בטלפון.

ישראל אייכלר: אתם חייבים לעשות משהו, איזה מענה טלפוני, בהנחה שרבים, אם לא רוב מהנבחנים לא מסתכלים באינטרנט.

<משה דגן: במבחן המציאות, שאנחנו אומרים לאנשים שאי אפשר לקבל בטלפון ויצאו מכתבים, בסוף כולם מגיעים לאינטרנט, הרב אייכלר.

<משה דגן: אם זה חבר, אם זה שכן.

<משה דגן: היה חשש שהם לא יירשמו ומסתבר שכולם נרשמו.

<משה דגן: אני רק רוצה לסבר את האוזן מבחינת נתונים.

<משה דגן: הרי באנו ופיצלנו מועד אחד לשניים.

<משה דגן: חשבנו שאם היו 2,500 נבחנים במועד ניסן, אז יהיו בערך 3,000 נבחנים נניח לצורך העניין במועד הקרוב, אז יהיו 1,500 פה ו-1500 במועד תשרי.

<משה דגן: ומסתבר שיש לנו 2,500 נרשמים שמתוכם 1,900 שילמו.

<משה דגן: אז אנחנו רואים שכל הזמן יש עלייה וכולם משתמשים באינטרנט וכל אחד יש לו חבר שיש לו את הממשק הזה והוא יוכל לקבל את המענה.

ישראל אייכלר: אני אגיד לך, יש החלטת ממשלה כוללת – אני הזכרתי את זה בוועדה הזאת – שכל דבר שמעבירים לאינטרנט, היה לנו בדיון על המעונות במשרד הכלכלה – חייב לאפשר גם פקס ודואר רגיל.

<משה דגן: ככל שאין בעיה של - - -

ישראל אייכלר: לא, לא, לא, אפילו שיש אינטרנט.

<משה דגן: לא, ככל שאין בעיה של הזדהות.

<ליאור אשכנזי: בכל מקום שיש פקס חייב להיות דואר אלקטרוני.

<שלומית אבינח: בדיוק ההיפך.

<ליאור אשכנזי: לא, זאת ההחלטה.

ישראל אייכלר: לא, ההחלטה היא במקום שיש - - -

<ליאור אשכנזי: פקס, חייב שיהיה דואר אלקטרוני.

ישראל אייכלר: לא, אבל במקביל יש החלטה אחרת, שאיפה שיש דואר אלקטרוני צריך להישאר גם פקס ודואר.

ישראל אייכלר: אבל אני אומר פה את העניין של הטלפון.

<משה דגן: צריך לדעת לאיפה הפקס הזה יגיע.

ישראל אייכלר: הרב דגן, חייבים למצוא אמצעי טכני למענה טלפוני עם קוד.

ישראל אייכלר: כמו שהפקיד בבנק יכול לענות לי, אתם יכולים לענות.

<שלומית אבינח: זה מוקד גם.

ישראל אייכלר: זה פשוט עניין טכני.

<משה דגן: בסדר, נבדוק את זה.

<רבקה לפינר: אין אפשרות לשירות אולי אוטמטי אפילו, בלי - - -

<משה דגן: נבדוק את זה.

<רבקה לפינר: אוטומטי.

<רבקה לפינר: נותנים את הקוד ואוטומטית אתה מקבל את התשובה.

ישראל אייכלר: אז הרב רפאל, מתי יקבלו את התשובות ה-500 האחרונים של ניסן?

ישראל אייכלר: תגיד לי תאריך.

<משה דגן: אל תגיד.

ישראל אייכלר: אז בשביל מה התכנסנו?

<משה דגן: לא, כי אני לא רוצה להתחייב על מה שאני מסביר לכם.

ישראל אייכלר: הסברת מאד יפה, אבל לפי החישוב שלך אם הצלחת 2,000, אז את ה-500 האחרים אתה יכול לעשות מיד.

<משה דגן: אז אנחנו נמצאים עכשיו עם האגוז הקשה קצת.

<משה דגן: אני מסביר, יש לנו פה בעיה שלא היו לי בודקים שיכולתי לעמוד ולהתקשר מולם.

<משה דגן: בדקה האחרונה, לא בדקה, בוא נאמר בחודש האחרון היינו צריכים לבוא וליצור התקשרויות חדשות.

<משה דגן: הבודקים קיבלו את זה קצת באיחור ואז נתקלנו בכל מיני בעיות כאלו נקודתיות.

<משה דגן: והיו גם בוחנים שקצת פישלו.

<משה דגן: בקיצור, אתה עומד מול 40 אנשים שצריכים לבוא ולתת לך מענה ולא תמיד אתה מקבל מכולם את המענה המחייב וזה יקבל ביטוי בציוני האיכות שלהם, אם הם מתמודדים במכרז הקרוב.

<משה דגן: מתוך אחריות אני אומר לך, אני לא מוכן שהוא ייתן תאריך.

<משה דגן: אנחנו נעשה את המקסימום.

<משה דגן: אני יכול לומר לך שיש שלושה אנשים שרצים מול הבודקים, פשוט ברכבים, כדי שהדברים יקבלו - - -

ישראל אייכלר: מתי הבודק האחרון קיבל את המבחנים האחרונים?

<משה דגן: הבודק האחרון קיבל את המבחנים לפני 10 ימים.

ישראל אייכלר: זאת אומרת שיש לו עוד 20 יום לפי הסדר של 30 יום.

<משה דגן: לא, אבל אנחנו עומדים מולם שיעשו את זה במקסימום האפשרי, כי הסתבר שבודק אחד נשלח לו החומר והוא אומר לא קיבלתי וכולם היו בטוחים שהוא קיבל.

<משה דגן: שוב, אני לא רוצה להיכנס פה לכל ה - - -

ישראל אייכלר: הוא לא טרח להרים טלפון להגיד לא קיבלתי?

ישראל אייכלר: אם במכולת אשתו הייתה מזמינה ולא הייתה מקבלת את הלבן הוא היה מצלצל – אדוני, למה לא שלחת?

<משה דגן: הרב אייכלר, אז אני לא רוצה לרדת פה לכל הרזולוציות, כי זה סתם.

<משה דגן: לא נגיע ל - - -

ישראל אייכלר: אז בוא ניתן 20 יום, בסדר?

<משה דגן: אני מאמין שבעזרת השם, בשאיפה ל-20 יום אפשר להגיד את זה.

<משה דגן: בסדר?

ישראל אייכלר: אז לפחות את זה, כי אנחנו לא יכולים.

ישראל אייכלר: בסופו של דבר אמרתי לך גם בטלפון, אנחנו מייצגים את הנבחנים ולא את המערכת ואתה באופן טבעי מדבר כל הזמן על הבעיות של המערכת.

ישראל אייכלר: את הנבחן זה לא מעניין.

ישראל אייכלר: המערכת צריכה להיות מאורגנת לקראת - - -

<משה דגן: אני מקווה שאנחנו נפתיע אתכם וזה יגיע לפני.

ישראל אייכלר: אשריך.

<ישראל הנאו: גם במבט של הנבחנים צריך להסתכל על מה שכן קרה פה בחצי שנה האחרונה.

ישראל אייכלר: הסתכלנו.

ישראל אייכלר: אלפי אנשים נסעו היום באוטובוסים בזמן.

ישראל אייכלר: הכל היה בסדר.

<ישראל הנאו: נכון.

<ישראל הנאו: לא, אני אומר, צריך להסתכל על זה שהיום אנשים יכולים להירשם.

ישראל אייכלר: נתתי לרב דגן לספר את זה בהרחבה והוא סיפר את זה ויפה וזה התנהל יפה וגם הייתי שם במבחן וראיתי איך זה עובד.

ישראל אייכלר: מאד מאד - - -

<משה דגן: אגב, אתם מוזמנים להגיע ב-4 באוגוסט כדי להתרשם מזה.

<משה דגן: אני אתן לקרן לספר, אני לא אגנוב לה את ההצגה.

ישראל אייכלר: אז בוא, ניתן באמת את זכות הדיבור.

ישראל אייכלר: אנשים באו.

ישראל אייכלר: קרן-אור עמר, משנה למנכ"ל חברת מרמנת.

<קרן-אור עמר: נכון.

<קרן-אור עמר: שלום.

<קרן-אור עמר: קודם כל נעים מאד להיות פה ואני באמת שמחה לתת את השירות לרבנות וכמובן לנבחנים בסופו של דבר.

<קרן-אור עמר: בנושא הציונים, לנו אין כל קשר למעט העובדה שאנחנו מפרסמים אותם באתר שלנו.

<קרן-אור עמר: לגבי השימוש באינטרנט, גם בנוגע לרישום וגם בנוגע לתשלום, יש להם ארבע אפשרויות להירשם.

<קרן-אור עמר: אני כן מאמינה אגב שהאפשרות הטובה ביותר היא רישום באינטרנט.

<קרן-אור עמר: הם יכולים להירשם באינטרנט, בפקס, במייל ו/או בטלפון.

<קרן-אור עמר: כלומר, כל ארבע האפשרויות פתוחות בפניהם.

<קרן-אור עמר: לגבי מתן הציונים, לא נדרשנו לזה עד עתה.

<קרן-אור עמר: נבחן את האופציה.

<קרן-אור עמר: אני לא בעד שיענו טלפונית, אלא איזה שהוא מוקד ממוחשב אולי, בעזרת קוד שיכול לתת את הציון.

ישראל אייכלר: זה הכי טוב.

<קרן-אור עמר: אני מסכימה.

<קרן-אור עמר: באיזה שהוא קונספט.

<קרן-אור עמר: צריכה לבחון את האופציה הזו ואת עלותה ולראות איך אנחנו יכולים לתת את השירות הזה.

<קרן-אור עמר: אנחנו בעד להרחיב ולתת שירות יותר טוב.

ישראל אייכלר: היום, כרגע, כמה שעות אתם נותנים בכל יום לתשובות בטלפון במרמנת?

<קרן-אור עמר: משמונה עד ארבע, כמו שכתוב במכרז.

ישראל אייכלר: כל יום?

<קרן-אור עמר: כל יום, כן.

<קרן-אור עמר: עמדנו בכל הנושא של הפניות, גם במועד הרישום, גם במועד התשלום.

<קרן-אור עמר: כמובן בימים האחרונים של התשלום היו שיחות שננטשות ולכולם חזרנו.

<קרן-אור עמר: לא שמענו במועד הזה תלונות על נבחנים שלא הצליחו להשיג אותנו, להבדיל מהמועד הקודם שכן הייתה בו מצוקה.

ישראל אייכלר: אם עושים מבחנים למשרדים אחרים בנושאים אחרים, נכון?

<קרן-אור עמר: בוודאי.

ישראל אייכלר: איך זה עובד שם, העניין של הבוחנים והבחינות וההעברות אלה, הקטע הזה שלא שייך ל - - -

<קרן-אור עמר: אנחנו עושים בחינות למבוגרים עבור משרד החינוך, האגף לבחינות מבוגרים.

<קרן-אור עמר: אנחנו מעבירים להם תוך 24 שעות עם שליח.

<קרן-אור עמר: אין אלמנט של סריקה.

ישראל אייכלר: 24 שעות אחרי המבחן אתם כבר מעבירים למשרד החינוך שישלח ל - - -

<קרן-אור עמר: לא למשרד החינוך.

<קרן-אור עמר: אנחנו מעסיקים את הבוחנים במקרה הזה.

ישראל אייכלר: נו, אתם מעבירים מיד, וכמה זמן אתם נותנים לבוחן?

<דנה זוהר: אבל במקרה זה אנחנו לא צריכים לסרוק, מה שפה יש אלמנט של סריקה.

ישראל אייכלר: כמה זמן זה הסריקה?

<קרן-אור עמר: כמה ימים.

<דנה זוהר: אנחנו מפרסמים ציונים תוך חודשיים מיום הבחינה האחרון.

ישראל אייכלר: חודשיים.

<קרן-אור עמר: מיום הבחינה האחרון.

<קרן-אור עמר: אבל יש מועד.

<קרן-אור עמר: חשוב לציין שזה מועד שהוא מקביל למועד בחינות הבגרות, שהוא בערך חודש וחצי, חודשיים.

<קרן-אור עמר: זאת אומרת מי שנבחן בבחינה הראשונה מחכה כארבעה חודשים נגיד, כי אנחנו מפרסמים את כל הציונים ביחד.

ישראל אייכלר: אבל יש לכם אפשרות טכנית מהיום האחרון של הבחינה עד – כמה אמרת?

ישראל אייכלר: חודשיים?

<קרן-אור עמר: חודשיים.

ישראל אייכלר: אני שואף שזה יגיע גם לרבנות.

<דנה זוהר: אבל משך ימי הבחינה שלנו הם יותר ארוכים.

<דנה זוהר: אנחנו חודש וחצי - - -

<קרן-אור עמר: כן, פה זה מרוכז.

ישראל אייכלר: בסדר, מה זה משנה?

ישראל אייכלר: זה לא משנה.

ישראל אייכלר: זה עניין טכני.

<קרן-אור עמר: זה לא משנה.

<קרן-אור עמר: מהמועד האחרון עד המועד האחרון.

<קרן-אור עמר: מסכימה.

<ליאור אשכנזי: התהליך של הבודקים הוא תהליך יותר ארוך מאשר - - -

ישראל אייכלר: תוך כמה זמן אתם חושבים המענה הממוחשב יוכל להתחיל לפעול?

<קרן-אור עמר: של מה?

ישראל אייכלר: של הציונים, שתעשו מענה ממוחשב.

<קרן-אור עמר: נדרשתי לזה לפני שתי דקות.

<קרן-אור עמר: תן לי לבחון.

<קרן-אור עמר: מבטיחה להחזיר תשובה לרב דגן, איך אנחנו יכולים לתת פתרון.

ישראל אייכלר: והרב דגן יעביר לנו לוועדה את התשובות מתי.

ישראל אייכלר: כי אני חושב שזה גם עקרוני, לא רק טכני, שאדם יוכל לקבל תשובות בטלפון ולא יצטרך לבקש מחבר שיש לו אינטרנט לקבל את התשובות.

<קרן-אור עמר: עדיין אני מוכרחה להגיד, האופציה הטובה ביותר היא דרך האינטרנט ואין כמעט אנשים שלא מוצאים את הפתרון לאינטרנט.

<קרן-אור עמר: הם נכנסים דרך הכולל, הם נכנסים – איך אתה אומר – אצל חבר כזה או אצל חבר אחר.

ישראל אייכלר: את זה אני יודע.

ישראל אייכלר: אני אמרתי, יש החלטת ממשלה, אבל אצלי זה גם עניין עקרוני ולא רק אצלי, אצל הבוחרים שלי ואצל האנשים הרבנים, שחייבת להיות אפשרות לא להיות חייבים להשתמש באינטרנט.

<קרן-אור עמר: בסדר גמור.

<קרן-אור עמר: אנחנו נבחן את האופציה הזו.

ישראל אייכלר: גם בבנק למשל.

ישראל אייכלר: אגב, מי שמגיל 60 ומעלה, בכלל אין לו כל כך.

ישראל אייכלר: אפילו בבנק אני עוד מדבר עם הפקיד בטלפון, לא דרך האינטרנט, כי זה כבר עניין של גיל.

ישראל אייכלר: אני מקווה שאין פה אנשים בגילי, שלא יגידו - - -

<משה דגן: אבל הרב אייכלר, יש בכל מצב את המכתבים.

ישראל אייכלר: מכתבים זה בעיה.

ישראל אייכלר: על מכתבים אני לא סומך.

<שלומית אבינח: אני חיכיתי לרישיון נהיגה, כרטיס, חודש וחצי.

ישראל אייכלר: חודש.

<שלומית אבינח: חודש וחצי.

<קרן-אור עמר: זה נכון, הדואר בעייתי.

<קרן-אור עמר: אנחנו נתקלים בנושא של הדואר גם אצל מי שמבקש לשלם בשוברים.

<שלומית אבינח: אני חיכיתי לרישיון נהיגה, כרטיס, חודש וחצי.

<קרן-אור עמר: נכון.

<קרן-אור עמר: אז אולי כדאי בוועדה הבאה לקרוא לדואר.

ישראל אייכלר: לא, לא, לדואר אנחנו לא קוראים, כי עד שהם יגיעו יעבור - - -

<ליאור אשכנזי: הרב אייכלר, לגבי למסור נתונים בטלפון, אני חייב להגיד משהו.

<ליאור אשכנזי: הייתה לנו את האפשרות הזאת במערכת הקודמת של הרבנות הראשית לישראל, אבל פשוט המערכת הזאת קושרה לתעודת זהות.

<ליאור אשכנזי: נכון להיום שינינו את הפאזה החשיבתית, שכל אדם מקבל קוד ולא תעודת זהות.

<ליאור אשכנזי: אנחנו נצטרך לבחון.

<ליאור אשכנזי: האפשרות הזאת קיימת, אנחנו פעלנו בה מקדמת דנן.

<ליאור אשכנזי: אנחנו נצטרך לבחון את האפשרות של שיוך של קוד אל מול פרסום התוצאה.

<ליאור אשכנזי: אנחנו מבטיחים לתת תשובות.

ישראל אייכלר: כן, אני מחכה לתשובות.

ישראל אייכלר: זה יהיה ייעול גדול מהם, הרב דגן.

ישראל אייכלר: כל מה שאמרת עד עכשיו עשו קודמיך.

ישראל אייכלר: זה יכול להיות חידוש שלך, העניין של הטלפון.

<משה דגן: אני לא אתייחס לזה.

ישראל אייכלר: לא אמרתי שאתה צריך להתייחס.

ישראל אייכלר: לא שאלתי שאלה.

<משה דגן: מקל ופטיש, זה הדבר.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: בשבוע שעבר שאלתי את ראש הממשלה שאלה במליאה והוא ראה שזו לא שאלה, אלא אמירה, אז הוא אמר – על שאלות כאלה מוסיפים בסוף את המילה האמנם?

ישראל אייכלר: טוב, אני רוצה לתת למשרד האוצר, לגברת לפינר, סגנית בכירה לממונה על הכנסות המדינה.

<שלומית אבינח: גם למשרד הדתות, על המחשוב, הקישור.

ישראל אייכלר: הוא דיבר.

ישראל אייכלר: ליאור.

<ליאור אשכנזי: כבודה של בת מלך פנימה.

<ליאור אשכנזי: קודם כל.

ישראל אייכלר: זיהיתי אותך עם מרמנת, סליחה.

<ליאור אשכנזי: אני לגמרי טוב לי.

<קרן-אור עמר: אנחנו מוכנים לקלוט אותך.

<ליאור אשכנזי: שמעת?

<ליאור אשכנזי: הם מוכנים לקלוט אותי.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה להגיד משהו, ליאור.

ישראל אייכלר: אני לא יודע, אתה ישבת פה בישיבות הקודמות.

ישראל אייכלר: אתה דיברת שאתם יכולים לעלות לאוויר עד?

<ליאור אשכנזי: עד חודש מאי.

ישראל אייכלר: ועליתם?

<ליאור אשכנזי: לא עלינו לאוויר.

<ליאור אשכנזי: אני אגיד לך מה קרה.

<ליאור אשכנזי: החלפנו את כל תשתיות המחשוב ברבנות הראשית.

<ליאור אשכנזי: התקנו מערכות מחשוב חדשות.

<ליאור אשכנזי: היו שינויים פיזיים בהנהלת הרבנות הראשית.

<ליאור אשכנזי: היו שינויים חשיבתיים על מול המשרד לשירותי דת כרגולטור.

<ליאור אשכנזי: המערכת מוכנה.

<ליאור אשכנזי: פורסמו הציונים.

<ליאור אשכנזי: אנחנו עכשיו בפיין-טיונינג אחרון לגבי העלאה של המערכת - - - לפרסום הציונים.

<ליאור אשכנזי: מבחינתנו זה עובד.

ישראל אייכלר: מבחינתך מתי?

<ליאור אשכנזי: לא, זה עובד לגמרי.

<ליאור אשכנזי: לא העלינו מערכת, העלינו אפליקציה נקודתית וזה עובד.

<ליאור אשכנזי: זה עובד.

<משה דגן: יש ממשק.

<משה דגן: מה שקורה זה שצריך בעצם ליצור את הממשק בין המערכת של מרמנת לבין המערכת שלנו, וזה דברים - - -

ישראל אייכלר: נו, וזה עכשיו כבר מסונכרן?

<ליאור אשכנזי: כן, זה עובד.

<ליאור אשכנזי: אנחנו ישבנו השבוע בפיין-טיונינג אחרון ברבנות הראשית.

ישראל אייכלר: יופי.

<ליאור אשכנזי: מבחינתנו אנחנו רצים קדימה.

ישראל אייכלר: טוב, אז אני רוצה לציין שלא בכל משרדי הממשלה זה עובד בכזאת יעילות.

ישראל אייכלר: אני רוצה לציין את זה.

<ליאור אשכנזי: זה - - -

ישראל אייכלר: לא, זה לא צחוק.

ישראל אייכלר: אני יושב בוועדות ואני רואה איך שפקידים מורחים דברים חודשים ושנים.

ישראל אייכלר: משרד האוצר – פעם ראשונה בישיבה שלא נדרשתם להוסיף תקציב.

<רבקה לפינר: אנחנו לא אחראים על התקציב, אנחנו לא מאגף תקציבים.

<רבקה לפינר: אנחנו למעשה ועדת האגרות הבין משרדית.

<רבקה לפינר: האגרות מגיעות אלינו לאישור.

<רבקה לפינר: כמובן, אחד הדברים כאשר באו אלינו לאישור האגרות האלו, הסתכלנו על אגרות דומות של מקצועות דומים וראינו שסדר הגודל הוא סדר גודל דומה, לכן הוועדה אישרה ואחר כך הגיעו עם זה לוועדה בכנסת, שגם שם זה אושר, אני מבינה.

ישראל אייכלר: הגברת ונסו?

<שרה ונסו: אני אותו דבר.

ישראל אייכלר: אותו דבר.

ישראל אייכלר: אז שואל את שתיכן שאלה.

ישראל אייכלר: את צודקת שבמקביל לדברים אחרים.

ישראל אייכלר: השאלה היא האם הייתה העלאה יותר מדי גדולה או לא סבירה באגרות, או שזה אותו דבר כמו שאמר הרב, 24 שקלים, זה הבדל קטן.

<רבקה לפינר: שוב, לפי מה שאנחנו ראינו, אנחנו בחנו את זה לעומת האגרות האחרות.

<רבקה לפינר: קח בחשבון שלכל מועד גם יש תיאום למדד של האגרות והאגרות מתעדכנות.

<קרן-אור עמר: אין מדד.

<קרן-אור עמר: איזה מדד?

<רבקה לפינר: גם למדד שלילי אנחנו מורידים.

<רבקה לפינר: אני חייבת להגיד שחוות הדעת שקיבלנו ממשרד המשפטים שאפשר להוריד במדד שלילי כי הנוסח של האגרות עשה לנו בעיות עם זה.

<רבקה לפינר: אז כיום אנחנו יכולים להצמיד גם למדד שלילי ולהוריד את האגרות.

<שרה ונסו: אבל אין להם.

<שרה ונסו: יש להם סעיף הצמדה עקב השינוי.

<רבקה לפינר: כן.

<שרה ונסו: דרך אגב, אני לא יודעת למי אני צריכה להעביר עדכוני אגרות.

<שרה ונסו: אני לא יודעת למי.

<שרה ונסו: למנכ"ל?

ישראל אייכלר: בסדר, אני רוצה לסכם ברשותכם את הישיבה.

<שרה ונסו: אני צריכה, בקיצור.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסכם את הישיבה.

ישראל אייכלר: קודם כל אני רוצה לברך את הרבנות הראשית ואת משרד הדתות על ההתארגנות.

ישראל אייכלר: כשרוצים לברך אתם גם לא רוצים לשמוע?

ישראל אייכלר: אני רוצה לברך את הרבנות ואת משרד הדתות על ההתארגנות.

ישראל אייכלר: אני הייתי פחות אופטימי, עם זאת עדיין כואב לי על 500 האנשים שלא קיבלו, אבל הוועדה רשמה לפניה את הודעת מנכ"ל הרבנות הראשית, שבעזרת השם תוך 20 יום יהיו כל התשובות; ואלה שלא יכלו להירשם לבחינה החוזרת, יש להם את האפשרות לחודש תשרי.

ישראל אייכלר: נראה לי סביר, כי בין אב לתשרי זה לא מרחק גדול מאד.

ישראל אייכלר: השאלה רק תהיה אם חלילה בתשרי יהיה איחור, מה יעשו?

ישראל אייכלר: יצטרכו לחכות עד ניסן.

ישראל אייכלר: אז אנחנו מקווים שזה - - -

<ישראל הנאו: אני רק רוצה להוסיף שבהוראתו של הרב לאו עשיתי בדיקה בין הרבה ראשי כוללים ותלמידים ואנשים שנבחנים, והעניין הזה של סוף זמן, זאת אומרת הרי המבחנים הם בסוף זמן קיץ, סוף זמן חורף, מתאים לכולם.

<ישראל הנאו: כשדובר על שני מועדים, אז היה ויכוח האם לעשות סוף חורף וסוף קיץ או סוף חורף וסוף תשרי, האם לעשות את המועד השני בסוף הקיץ או בסוף אלול, אבל המועדים האלה מתאימים לכולם.

ישראל אייכלר: אני ממשיך בסיכום.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לאפשר זכות ערעור לנבחנים ולגבות אגרה של לא יותר מ-200 שקלים, כמו שמקובל באגרות ערעור אחרות.

<שרה ונסו: פחות מזה.

ישראל אייכלר: אפילו אם אפשר פחות, וודאי טוב.

ישראל אייכלר: אני אומר מקסימום.

<שרה ונסו: ועדת אגרות, ברור.

<רבקה לפינר: קורה שצריכים להביא לנו - - -

<שרה ונסו: צריך להגיש.

ישראל אייכלר: כן, בדיוק.

ישראל אייכלר: אז תגישו בבקשה בקשה לוועדת האגרות, כדי שתוכלו לאפשר ערעור למי שירצה אחרי ששקללתם ואחרי - - -

<רבקה לפינר: כמובן אחרי שצריכים לשקלל צריך לעשות תחשיב לפני.

ישראל אייכלר: הוועדה תפנה.

<שרה ונסו: אפשר לפנות אלינו ואנחנו נגיד לך פחות או יותר כמה.

ישראל אייכלר: אבל הוועדה מבקשת לא לבטל את מה שעשיתם עד היום לגבי העובדה ששני בוחנים בוחנים, ואם יש פער מדי גדול, יתנו לבוחן שלישי, לפני שיצטרך האיש לערער.

ישראל אייכלר: זאת אומרת שאפשרות הערעור לא תהיה במקום השיטה שעשיתם עד היום, של שלוש האפשרויות של הבחינה.

ישראל אייכלר: לגבי המוקד הממוחשב במרמנת ובמשרד לענייני דת, לענייני דתות כתוב?

<ליאור אשכנזי: המשרד לשירותי דת.

<ליאור אשכנזי: אבל זה יותר נכון הרבנות הראשית לישראל.

ישראל אייכלר: כן, אז אנחנו מציינים את העובדה שמאז הישיבה הקודמת התארגנתם באופן ממוחשב ואנחנו מבקשים להקים מענה טלפוני ממוחשב או אנושי, שאדם יוכל באמצעות קוד לקבל את התשובות, את הציונים שלו על המבחנים.

<שלומית אבינח: לגבי התשובון.

ישראל אייכלר: לגבי התשובון אנחנו הבנו שזה תשובות מדי מורכבות בשביל להעלות תשובונים כלליים מדי, שעלולים להכשיל את הנבחנים, אבל צריך לשבת ולדון איך כן אפשר להוציא תשובות.

ישראל אייכלר: אולי הרבנים הראשיים יתנו את דעתם על זה – איך אפשר לעשות תשובות כוללות, שלא יטעו את הנבחנים ולפרסם תשובון אחרי מבחן, לפחות שבועיים שלושה אחרי המבחן.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לכולם שבאתם, תודה רבה.