ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 255, 2016-07-27 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט.

יעקב מרגי: זו הישיבה השנייה היום.

יעקב מרגי: היום ה-27 ביולי 2016, כ"א בתמוז התשע"ו, השעה 09:30.

יעקב מרגי: על סדר היום מועצות התלמידים והנוער הארצית, שותפים להנהגה או ועדת קישוט.

יעקב מרגי: מי שבחר את הכותרת הזאת, חבל על הזמן.

יעקב מרגי: קודם כל, הם לא ועדת קישוט.

יעקב מרגי: אני אומר מה שאמרתי 37 פעמים מאז התחלתי לכהן כיושב ראש הוועדה.

יעקב מרגי: ספרתי את המקרים ואמרתי 37 פעמים שהלוואי ונציגי הסתדרות המורים וארגון המורים היו שותפים לעיצוב דמותה של מערכת החינוך בדיונים שהיו לי כאן - אנחנו עכשיו בדיון מספר 255 בקדנציה הזו - וכי לא נפקד מושבם ומקומם של נציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית.

יעקב מרגי: יש להם מה לומר ואני בכל אופן מייחס חשיבות רבה לנוכחות, לדברים, לעצות, לאמירות שלהם.

יעקב מרגי: קודם כל, זאת לא ועדת קישוט.

יעקב מרגי: אם מישהו חושב לשים אתכם כוועדת קישוט, אנחנו כאן בשבילכם.

יעקב מרגי: כל מהותה של ועדת החינוך היא לפקח על עבודת המשרד, על עבודת הממשלה סוגיית חינוך ילדי ישראל.

יעקב מרגי: לכן ועדת קישוט, בטח שלא.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע כאן את כל האורחים שלנו ואת חברי הכנסת שבאו לכבד וזה לא מובן מאליו כי היום יום רביעי שהוא יום דחוס.

יעקב מרגי: הפעם לא אומר דברי פתיחה מעבר למה שאמרתי אלא אתן את רשות הדיבור לנציגי מועצת התלמידים והנוער הארצית.

<חנן יזדי: אני יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית הארצית הנכנס.

יעקב מרגי: בשעה טובה.

יעקב מרגי: ברכות.

יעקב מרגי: היה בטיטו שהלך לשנת שירות.

<חנן יזדי: הלך לשנת שירות בסוכנות היהודית, בקונטיקט.

<חנן יזדי: דבר ראשון, אני רוצה להודות על כל העזרה ועל כל התמיכה לאורך כל הדרך.

<חנן יזדי: זה גם המקום להודות לחבר הכנסת מאיר כהן על המקום שניתן לנו לבטא את הדברים.

<חנן יזדי: נושא הוועדה הוא מועצות התלמידים והנוער הארצית והנוער, האם הם שותפות להנהגה או ועדת קישוט.

יעקב מרגי: מאיפה אתה בארץ?

<חנן יזדי: מחיפה.

<חנן יזדי: אני חושב שהתשובה בעצם טמונה באופי המעשים של כל אחד מהמעורבים במערכת הזאת, במערכת הבית ספרית.

<חנן יזדי: ברגע שההנהלה בבית הספר תופסת את המועצה כגוף משמעותי, כגוף שמייצג את הנוער, כגוף שיש לו חלק בקבלת ההחלטות הפדגוגיות במועצה, אנחנו כבר מתחילים את נקודת הפתיחה שלנו בנקודה הרבה יותר טובה, הרבה יותר מתקדמת ואני חושב שזה מתחיל בתפיסה של ההנהלה וממשיך לתפיסה של ההורים ושל המורים.

<חנן יזדי: כך אנחנו בעצם יוצרים מערכת חינוכית ואקלים בית ספרי שהוא מיטבי יותר.

<חנן יזדי: אני רוצה דווקא פחות לדבר ביום הזה כי לצדי יושבים עוד 15 חברי מועצת התלמידים והנוער הארצית והנוער הארצית מכל הארץ.

יעקב מרגי: ניתן את רשות הדיבור לאחד מכל חמישה.

<חנן יזדי: מצוין.

<חנן יזדי: חשוב לי שביום שיא שכזה, יום חגיגי, מבחינתנו זה יום חגיגי ביותר, חברי המועצה ישתפו, ידברו ויגידו.

<חנן יזדי: הם מגיעים מהשטח מכל הארץ.

<חנן יזדי: תודה רבה.

יעקב מרגי: יש לכם איזה כיוון לתכנית עבודה?

<חנן יזדי: אנחנו עכשיו בונים אותה.

יעקב מרגי: מי יהיה ראשון הדוברים?

<חנן יזדי: יובל פלג.

יעקב מרגי: אתמול לא נתנו לך לדבר.

<יובל פלג: אחרי כן הייתה ועדה אחרת והכול הסתדר.

<יובל פלג: סיימנו ביחסים ממש טובים.

<יובל פלג: שלום.

<יובל פלג: אני תלמיד מהמועצה האזורית גזר, נציג המחוז ההתיישבותי במועצת התלמידים והנוער הארצית ופעיל מטעמה.

יעקב מרגי: אני אומר לכם משהו.

יעקב מרגי: מדברים על ידיעת הארץ, פסיכומטרי וכולי, אני מוכן לבחון חלק מהיושבים סביב השולחן הזה ונראה שהם לא יודעים איפה זה מועצה אזורית גזר.

<יובל פלג: בין רחובות לראשון לציון.

יעקב מרגי: הם מארחים את אחת היחידות המובחרות של המשטרה.

<יובל פלג: נתחיל ונאמר מהי מועצה בית ספרית, מועצת התלמידים הבית ספרית שמרכיבות כלל את המועצה שלנו.

<יובל פלג: מועצת התלמידים הבית ספרית היא הגוף הרשמי הנבחר והמייצג של תלמידי בית הספר.

<יובל פלג: כל פנייה שצריך לייצג מול ההנהלה כשיצטרכו נציגי נוער, אי אפשר לשמוע את כל 300 התלמידים שבאותה שכבה או אפילו את שבעים התלמידים שבאותה שכבה אלא יש גוף מייצג ורשמי שנקרא לפגישות הנהלה, אם צריכים לייצג אל מול המוסדות שפועלים בבית הספר וגופי הנוער באזור.

<יובל פלג: מועצת התלמידים הבית ספרית אחראית על ייצוג התלמידים בפני ההנהלה, איתור וטיפול בצורכי התלמידים בבית הספר, וזה עיקרון שנדבר עליו מאוחר יותר שהוא הייצוגיות.

<יובל פלג: אנחנו צריכים לדעת מה התלמידים רוצים בשטח.

<יובל פלג: למרות שאנחנו נבחרים כדי לדבר על מה שבוער לנו, אנחנו גם חייבים לזכור שהמועצה הבית ספרית מדברת על מה שחשוב לכל תלמיד ותלמיד אותו אנחנו מייצגים.

<יובל פלג: אם כן, השמעת הקול והדעה וטיפוח תרבות דמוקרטית ופיתוח ערך האחריות בין כל באי בית הספר.

<יובל פלג: אין דרך יותר טובה לחנך לדמוקרטיה מאשר לתת לתלמידים להתנסות בדמוקרטיה.

<יובל פלג: כאשר מנהלים הליך בחירות וכאשר מלמדים על ערכי מנהיגות וייצוגיות וטיפוח אחריות והובלה בתוך הכיתות עצמן – אז אפשר לראות תוצאות של דור שבאמת יגדל לאהוב ולהאמין בערכים דמוקרטיים.

יעקב מרגי: יש לי שאלה.

יעקב מרגי: אני מכריע בתשובה שלי אבל אני חייב לשאול את השאלה.

יעקב מרגי: איך מסתדרת התחושה של הגאווה, של הסיפוק ממה שאנחנו כאן רואים בוועדות את החבר'ה הטובים שגם תורמים מזמנם היקר למועצת התלמידים הארצית וגם נותנים שנת שירות ומכינה ושירות צבאי וכל מה שקשור בכך, והשבוע ראינו את התמונות האלה מקפריסין.

יעקב מרגי: הוונדליזם שם.

יעקב מרגי: זה פרויקט שאתם חייבים לקחת אותו ואני לא יודע איך.

יעקב מרגי: שלא תבין, אני מאלה שאומרים שזה קומץ לא מחייב.

<יובל פלג: אנחנו חמישים אנשים במועצה הארצית אבל יש כ-34 אלף בני נוער בכיתות ז' עד י"ב שפועלים סביב השעון במועצות התלמידים הבית ספריות, העירוניות והאזוריות, המחוזיות והמועצה הארצית, כדי לשרת את בני הנוער בסביבה שלהם.

<יובל פלג: את מועצת התלמידים והנוער הרבה פעמים לוקחים אותם כדוגמה לנוער הייצוגי, המוביל והמנהיג, אבל יש כל כך הרבה מסגרות של בני נוער שמשפיעים ותורמים, אם זה בהתנדבויות ובתנועות הנוער, וסתם הנוער שבאמת עושה מעשים טובים - אותו הרבה פחות רואים לא כי הוא לא קיים.

יעקב מרגי: תאמין לי שהרבה מהיושבים סביב השולחן לא יודעים לדלג על המשוכה שהצבתי להם.

יעקב מרגי: הדוברת השלישית, בבקשה.

<נועה מאיר: אני בת 16, גרה באורנית ואני יושבת ראש המועצה במחוז מרכז.

<נועה מאיר: יובל הסביר מהי המועצה.

<נועה מאיר: בואו נשאל את השאלה מה אלה המטרות ולמה זה קיים.

<נועה מאיר: זאת שאלה שבאה מלמעלה, מהמבוגרים, מבית הספר, מהמנהל שלא כל כך מבין למה הוא צריך את הילדים האלה בחדר, וגם לפעמים מלמטה, מהשטח, מהילדים עצמם שלא ממש מבינים למה בכלל יש לנו מועצת תלמידים, שיעשו איזשהו שלט, שיבואו ויגידו כל הכבוד למנהל, יחלקו תעודה.

<נועה מאיר: אם כן, לא.

<נועה מאיר: באידיאל – כמובן לא בכל מועצה זה באמת קורה והשאיפה היא באמת להביא את כולם לסיטואציה הזאת – למועצה יש כמה מטרות מרכזיות.

<נועה מאיר: המטרה הראשונה – ואני חושבת שהזכרת אותה קודם - היא טיפה להכיר לנוער מהי התנהלות דמוקרטית, מה זה לייצג, מה זה להעביר מסרים, מה זה להשמיע את הקול שלנו בפורומים הגדולים.

<נועה מאיר: אם לא יהיה לנו גוף שייצג אותנו, איך נוכל לקדם את המטרות שלנו.

<נועה מאיר: זה הדבר הראשון.

<נועה מאיר: לתת לנוער אפשרות להתנסות בהנהגה.

<נועה מאיר: כמו שכאשר הולכים לקורסים ולתנועות נוער, פתאום הילד חווה התנסות לעמוד מול קהל, חווה כל מיני כלים, מבין איך מרימים פרויקט – אותו הדבר.

<נועה מאיר: מועצות התלמידים, אפילו ברמה הנמוכה ביותר בבית הספר – לא נדבר כאן על הארצית – זאת התנסות לכל ילד וילד מכיתה ז' עד כיתה י "ב ולפעמים גם ביסודי, אם עושים את זה כמו שצריך, לבוא ולהרים דברים ברמה שהוא אחר כך יסתכל על האירוע שהוא הרים, על מופע הכישרונות, על יום אצל המנהלת, והוא ירגיש שהוא עשה משהו מאוד מאוד גדול והסיפוק הזה ילך אתו אחר כך ויגרום לו לרצות להרים דברים יותר משמעותיים ויותר גדולים אחרי זה בחיים הבוגרים שלו.

<נועה מאיר: חוץ מזה, באמת נותן איזשהו מסגרת שהנוער יודע שאם לי יש בעיה, אני הרי לא יכולה עכשיו שכל אחד מהתלמידים בשכבה ידפוק בדלת המנהלת וישגע אותה על כל דבר קטן.

<נועה מאיר: צריך לעבור סינון, צריך לעבור דרך גוף, צריך לעבור בצורה שהיא מכובדת, שזה יעבור כמו כאן עם דפי עמדה עת אנחנו מגיעים מוכנים ויודעים מה אנחנו רוצים.

<נועה מאיר: לשם כך יש את הגוף של מועצת התלמידים הבית ספרית שהוא מרכז את כל התלונות, את כל הפניות ואת כל השאלות ומביא אותן בצורה מכובדת ובצורה נכונה כדי להשיג את מה אנחנו רוצים ולקדם את המטרות שלנו.

<נועה מאיר: עוד נקודה משמעותית אחרונה.

<נועה מאיר: יש הרבה פעמים שנוצר מצב שבין ההנהלה של בית הספר, בין המורים, יש איזושהי אי הסכמה עם התלמידים כי הם חושבים אחרת, כי הם רוצים דברים אחרים, כי יש כאן אינטרסים, כי יש כאן בקשות, כי יש אילוצים אבל ברגע שיש גוף שהוא בעצם צריך לראות לנגד עיניו גם את האינטרס של התלמידים שהוא מייצג אותם וגם להבין את הקשיים של ההנהלה או את הצרכים של ההנהלה וליצור את שביל הזהב בין לבין, התוצאה לרוב מספקת.

<נועה מאיר: זאת אומרת, אם עושים את הדיון הזה כמו שצריך, אפשר לצאת יד ביד לכל מיני הצלחות ולכל מיני תהליכים שמקדמים את שני הצדדים ויוצרים, כמו שחנן אמר בהתחלה, אקלים מוצלח יותר בבית הספר ותחושה של התלמידים שמקשיבים להם.

יואל רזבוזוב: כל הכבוד.

יואל רזבוזוב: ממש חברת כנסת.

יעקב מרגי: מה אני אגיד לך, לא רציתי להפסיק אותך.

יעקב מרגי: מכל זה אהבתי שאמרת שנותנים לילד.

יעקב מרגי: נועה בת 16 אומרת שנותנים לילד.

יעקב מרגי: נמצא אתנו הנציג מטובא זנגריה.

<קריאה: הוא יצא ב-4:00 בבוקר כדי להגיע לכאן בזמן.

<ראשד פתחי: שלום לכם.

<ראשד פתחי: טובא זנגריה היא ליד קריית שמונה, ליד ראש פינה.

<ראשד פתחי: היא השכנה של ראש פינה.

<ראשד פתחי: אני חושב שטובא זנגריה היא האחות השנייה של ראש פינה.

<ראשד פתחי: אנחנו שכנים.

<ראשד פתחי: אני חושב שעוד עשר שנים זה יהיה ישוב אחד.

<ראשד פתחי: בהתחלה אני הייתי היושב ראש הבדואי במחוז צפון, של המגזר הבדואי של מחוז הצפון, וחשבתי שחשוב מאוד שהקבוצה הבדואית תיכנס למחוז הצפון בכלל ולא יהיה מצב כאילו יש להם את הפינה שלהם בלבד.

<ראשד פתחי: יודעים שיש בדואים במחוז צפון, ואז מה יש לכם?

<ראשד פתחי: יש לנו סמינר בדואי.

<ראשד פתחי: יופי.

<ראשד פתחי: מה יש לכם?

<ראשד פתחי: ועדה בדואית.

<ראשד פתחי: למה אין שילוב?

<ראשד פתחי: בהתחלה אני עבדתי כשלושה חודשים על כך שכדאי לשלב את הבדואים במחוז צפון ובסופו של דבר הצלחתי להביא עשרים נציגים למחוז הצפון מ-12 ישובים בדואים.

<ראשד פתחי: הייתה הצלחה מאוד מאוד גדולה כי בהתחלה הבדואים חשבו שאם אנחנו נלך לשם, לא יכבדו אותנו.

<ראשד פתחי: הם סתם חשבו כך ולכן לא הלכו לשם.

<ראשד פתחי: אני אמרתי להם שאני הראשון שרוצה להיכנס למחוז צפון.

<ראשד פתחי: אתם לא רוצים להיכנס, בסדר, אל תיכנסו, אני אכנס, אני והסגן שלו מטובא, ששמו ינאל.

<ראשד פתחי: אחר כך התחלתי להביא את הבדואים כי אני מאמין שמחוז צפון בנוי על שלושה מגזרים וכולנו ביחד נצליח במחוז.

<ראשד פתחי: אחר כך נכנסתי כנציג ארצי חדש למועצת התלמידים והנוער הארצית ולא בגלל שאני בדואי אלא משום שאני נוער ואני מייצג את כל הנוער במחוז הצפון ולא רק את הבדואים.

<ראשד פתחי: זה משהו חשוב מאוד לי כי אני לא אוהב את ההבדל שעושים בין נוער לנוער, של אתה בדואי, אתה יהודי, אתה דרוזי, אתה אשכנזי וכולי.

<ראשד פתחי: אני ממש שונא את זה.

<ראשד פתחי: אני רוצה לעתיד שהנוער יהיה נוער.

<ראשד פתחי: וזה לא נוער בדואי או נוער יהודי אלא נוער.

יעקב מרגי: אתמול צפית בדיון של הוועדה?

יעקב מרגי: זה בדיוק מה שאמרנו אתמול.

יעקב מרגי: אני כיוונתי לדעת גדולים.

יעקב מרגי: אנחנו בחברה שיפוטיים.

יעקב מרגי: מסתכלים בעיניים, למצלמה, נותנים פקודה למוח, מדפיסים מדבקה ותווית ומדביקים לבן אדם שראינו.

יעקב מרגי: עושים זאת אוטומטית בלי לבחון, בלי לשמוע, בלי כלום.

יעקב מרגי: רואים את הבן אדם, קובעים עמדה וזהו.

יעקב מרגי: אתה צודק.

יעקב מרגי: החברה הישראלית עם הרבה מאוד תוויות ותגיות.

יעקב מרגי: אנחנו חברה רב תרבותית אבל באמת לא צריך אוטומטית לטייב או לתייג.

יעקב מרגי: אני שמח ואני גאה שעשית את המהלך הזה, זה מהלך שיש בו הרבה אמון והוא לא מובן מאליו.

יעקב מרגי: תביא את החברים שלך.

יעקב מרגי: בכל זאת עשית והצטרפו.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך, אני יכול להעיד למרות שאין הנחתום מעיד על עיסתו, אבל אני יכול להעיד שאם אמרו את זה מועצת התלמידים, לכאורה אפשר לקבל את הדברים כי הם נוגעים בדבר.

יעקב מרגי: אני עקבתי בשנה האחרונה אחרי העבודה של מועצת התלמידים וראיתי את השילוב ואת החיבור של דתיים, חילוניים, ערבים, יהודים מכל מערכת החינוך כולה.

יעקב מרגי: כולם משתפים פעולה כאן בגאווה, בפרגון הדדי ואין לי ספק שהקדנציה הזאת תתבטא כך.

יעקב מרגי: תודה רבה לך שביטאת את הדברים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מאיר כהן, השר לשעבר.

מאיר כהן: שלום ובוקר טוב לכולם.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, יושב ראש מועצת התלמידים, יושבי ראש הנהגת ההורים, זאב, כל האנשים החשובים שכאן.

מאיר כהן: הופעתי בהרבה מאוד ועדות חינוך תחת הרבה מאוד יושבי ראש בכובעי הקודם כמנהל בית ספר וכראש עיר.

מאיר כהן: צריך משהו מאוד מאוד מרענן ומאוד חשוב - אני אומר את זה לך אדוני היושב ראש - בוועדת החינוך שאתה עומד בראשה כי באמת ובתמים היא נותנת אפשרות ופלטפורמה לביטוי לכלל המרכיבים של החינוך ועל זה תבורך.

מאיר כהן: זה לא ברור מאליו שמגיעים לכאן כמעט כל יום נציגי מועצת התלמידים ומעורים בחיי הוועדה הזאת, וכמובן הנהגות ההורים.

מאיר כהן: ניהלתי בית ספר במשך הרבה מאוד שנים ועשיתי איזה משהו אקלקטי כזה.

מאיר כהן: לקחתי את מועצות תלמידים בבית ספר שאמורות להיות שותפות במערך הבחינות, בחירת קוד הלבוש, תכניות העשרה לתלמידים, ועדות פדגוגיות, זכויות תלמידים, שיעורי מחנך, העלאת נושאים שעל סדר היום, מיפוי צרכים מעמיק בקרב באי בית הספר ולי יש איזו תחושה שאולי באמת נוכל להיות פורצי דרך.

מאיר כהן: כמנהל בית ספר בשנים הראשונות הבנתי שמערכת החינוך מקדשת את תהליך הבחירה.

מאיר כהן: אגב, הוא תהליך מצוין.

מאיר כהן: יש בערך שלושה חודשים או חודשיים בהם אנחנו בוחרים את מועצת התלמידים ואז אנחנו מעתיקים את ההתנהגות של המבוגרים, אנחנו נוהגים בדיוק כמוהם, שלטים בכל מיני צבעים, קואליציות, י"א תתמכו ב-י"ב וכולי, ויום השיא הוא היום של בחירה והכרזה על יושב ראש מועצת התלמידים.

יעקב מרגי: מאיר, בכנות, שאף אחד לא שומע, מנהלי בתי הספר והמחנכים לא מנסים להשפיע?

מאיר כהן: אמרתי, כמו המבוגרים.

מאיר כהן: מנהלי בתי הספר אומרים שזה יהיה נוח להם.

מאיר כהן: אני פונה אליכם התלמידים, למנהלי בתי ספר אם נמצאים כאן ולהנהגות הורים שבוודאי נמצאות כאן.

מאיר כהן: מהרגע הזה מתחיל התהליך הזה.

מאיר כהן: כלומר, מהרגע שנבחרה מועצת תלמידים יש ירידה עד לסוף השנה.

מאיר כהן: כמעט ולא מרגישים את מועצות התלמידים בחיי בית הספר, לפחות על פי המנדט שמשרד החינוך נותן לכם.

מאיר כהן: זאת אומרת, אם עושים הליך דמוקרטי, יש הבדל גדול מאוד בין הליך דמוקרטי לבין חיים דמוקרטיים ולא צריך להביא דוגמאות מסביבנו.

מאיר כהן: יש לפעמים הליך דמוקרטי שהוא מצוין.

מאיר כהן: יכול להיות שמישהו, גם מהמבוגרים, יקום ויאמר - אני מכיר הרבה מאוד אנשי חינוך שאמרו – שבין דמוקרטיה לחינוך אין ולא כלום.

מאיר כהן: אמרו שבית הספר לא אמור להיות דמוקרטי במובנים שלנו אבל אם אני מסתכל על מה שמשרד החינוך מאפשר לכם, האם אתם ממצים את מה שהמשרד מאפשר?

מאיר כהן: האם אתם באמת שותפים בוועדות פדגוגיות?

מאיר כהן: התשובה היא לא.

מאיר כהן: האם אתם באמת שותפים בשיעורי מחנך?

מאיר כהן: התשובה היא לא.

מאיר כהן: זה הדיון שלהערכתי אנחנו צריכים לכוון אליו אבל אתם תחליטו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני חושב שהצבת נקודות שנתייחס אליהן בהמשך.

יעקב מרגי: לפני שאני אתן את רשות הדיבור, חברת הכנסת מירב בן ארי צריכה לצאת לנהל דיון ולכן אתן לה את רשות הדיבור עכשיו.

מירב בן ארי: תודה אדוני היושב ראש.

מירב בן ארי: אני ממש מתנצלת.

מירב בן ארי: אתם יודעים שאני מחויבת אליכם תמיד אבל אני חייבת להחליף את אלי אלאלוף כיושב ראש הוועדה.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר משהו, גם בהמשך למה שהיה כאן אתמול.

מירב בן ארי: אני חושבת שדווקא אתמול היה מצוין.

מירב בן ארי: אתמול היה כאן דיון בנושא גזענות של מנהלת בית ספר ובצהריים אני ניהלתי דיון – אני יושבת ראש ועדת משנה לחינוך בלתי פורמלי של ועדת החינוך, פעם ראשונה שיש ועדת משנה – ועסקנו בנושא השין-שינים.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר שהיו כאן דיונים מאוד חשובים ובסופם, וגם במהלכם, באתי לחברי מועצת התלמידים ואמרתי להם שיפסיקו רק לדבר, שיפסיקו לגנות אלא תעשו פעולות אקטיביות.

מירב בן ארי: הסיבה שאנחנו מחייכים כאן היא כי בוועדה אחת דיברו ובוועדה שנייה באו נציגי מועצת התלמידים ואמרו שהם מתכוונים לקחת על עצמם כך וכך.

מירב בן ארי: זה היה כל כך משמעותי בעיני.

מירב בן ארי: גם אני הייתי במועצת התלמידים והייתי גם יושבת ראש אגודת סטודנטים.

מירב בן ארי: מנהיגות זה לא דבר שמקבלים אלא מנהיגות לוקחים.

מירב בן ארי: תראו את זה אצל חברי הכנסת כאן מכל הסיעות ותראו את זה גם בחיים שלכם.

מירב בן ארי: אם אתם לא תעמדו על שלכם ולא תציבו את עמדותיכם, ימשיכו להתייחס אליכם כאל ועדת קישוט.

מירב בן ארי: אני אומרת לכם את זה כי הייתי שם.

מירב בן ארי: אני זוכרת את הימים שלי במועצת התלמידים, אני זוכרת גם את הימים שלי באגודת הסטודנטים ואני אומרת לכם שלפעמים יגידו לכם שאתם לא בסדר ולפעמים יכול להיות שיתייחסו אליכם ואולי תסתכסכו עם המנהל, אבל לא נורא, זה בסדר.

מירב בן ארי: אתם לא עלה תאנה של בית הספר.

מירב בן ארי: כמו שהיה כאן אתמול בדיון לגבי המנהלת גזענית, לא מספיק לגנות, לנזוף בה ולהגיד לה שכך לא עושים ולא ממדרים אוכלוסייה מבית הספר אלא צריך לבוא ולהגיד לה, גברת, או שאת יוצאת בהודעה בעמוד הפייסבוק שלך או בתקשורת ואומרת שאת מתנצלת וכי הבנות יבואו לבית הספר, או שאנחנו לא באים יום שלם לבית הספר.

מירב בן ארי: אני לא לוחמת אבל כשיש דברים חשובים, תעמדו על שלכם.

מירב בן ארי: אני מסתכלת עליכם כדי שלא תפספסו.

מירב בן ארי: אני רוצה לומר עוד משהו אחד אחרון.

מירב בן ארי: תעשו את זה גם כאן בוועדות.

מירב בן ארי: אתמול ראינו דוגמה מצוינת עת עסקנו בשין-שינים.

מירב בן ארי: ראינו איזה בעיות – ושתדע גם אתה חבר הכנסת כהן שהפריפריה בנפשך – יש בפריפריה.

מירב בן ארי: למה שנת השירות היא רק בעשירון שבע-שמונה בדירוג של הלמ"ס?

מירב בן ארי: למה?

מירב בן ארי: הרי מטרת שנת השירות היא לקחת חבר'ה ולתת להם שירות משמעותי יותר.

מירב בן ארי: הרי אם תבדקו את שנת השירות, ואני לא אכנס לזה – זה היה דיון מרתק – רוב מי שמגיע לשנת השירות מגיע מישובים מבוססים שאנחנו הופכים את הטובים להיות טובים יותר.

מירב בן ארי: באו החבר'ה ואמרו שאנחנו הולכים לבדוק מה קורה בבתי הספר המוחלשים יותר וזה בדיוק התפקיד כי אתה נחשף לשנת שירות בכיתה י"א ו-י"ב.

מירב בן ארי: בואו ותבדקו.

מירב בן ארי: בגלל זה היה כל כך מרתק אתמול כי אתמול ראיתי את מועצת התלמידים באמת משנה פאזה.

מירב בן ארי: אני אומרת לכם שתעשו את זה גם בוועדות כי יש לכם כאן גיבוי מדהים.

מירב בן ארי: אין כאן ישיבה שלא נמצא בה ועד הורים ונציג מועצת התלמידים ובעיני זה מדהים וזה לא ברור מאליו.

יעקב מרגי: אני אגיד לך מי לא נמצא.

מירב בן ארי: אנחנו ממדרים מישהו?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: ארגוני המורים לא נמצאים.

מירב בן ארי: הם מוזמנים אבל לא באים.

מירב בן ארי: זה עניין אחר.

מירב בן ארי: היום אתם המרכז, אתם המוקד, אתמול ראינו דוגמה מצוינת לזה.

מירב בן ארי: תמשיכו.

מירב בן ארי: תמשיכו, תבואו, תהיו פרגמטיים ופרקטיים כי זה הכי חשוב.

מירב בן ארי: זאת עצה שקיבלתם ממני.

יעקב מרגי: הדרה, שמעת את האתגרים, את הרצונות ואת השאיפות.

יעקב מרגי: האמנם?

יעקב מרגי: לזה את מובילה אותם?

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

יעקב מרגי: בהגדרה הלא פורמלית, את האימא של מועצת התלמידים.

<הדרה רוזנבלום: הייתה לי הזכות להקים את כל הסיפור הזה של מועצות התלמידים.

<הדרה רוזנבלום: אני עוד זוכרת עת אני הייתי, אבל אז לא נבחרנו אלא אז התנדבנו.

<הדרה רוזנבלום: לי היו הרבה מלחמות בבית הספר והמנהל אמר לי שאני לא מייצגת כי התנדבתי ולכן הוא לא יכול לשמוע מה אני אומרת.

<הדרה רוזנבלום: משרד החינוך מאוד מאוד תומך בעניין של מועצות.

<הדרה רוזנבלום: השנה יצא חוזר מנכ"ל בעיני מעולה שמאגם את כל הסיפור וממש אומר שמנהל בית הספר חייב להקים מועצה.

<הדרה רוזנבלום: הוא גם חייב לדאוג שיהיה מנחה למועצה שיעבור קורס והשתלמות ואפילו יקבל תגמול.

<הדרה רוזנבלום: פעם זה היה, הופסק ועכשיו זה חוזר.

<הדרה רוזנבלום: אני מזכירה את הסיפור של המנחה מפני שמאוד קל להתעלם מהמועצות.

<הדרה רוזנבלום: מאוד קל לעשות חגיגה וכאשר מגיע אורח לבית הספר, להביא אותן ולהראות אותן ומי כמוך חבר הכנסת כהן יודע את הדברים האלה עת היית מנהל בית ספר.

<הדרה רוזנבלום: אבל כשיש מועצה פעילה ויש מנחה שלא מפחד – למרות שהוא כמשרתם של שני אדונים, מצד אחד של הילדים ומצד אחד של ההנהלה - והוא מעודד אותם להביע את הדברים שלהם ולעשות את זה בצורה של דיאלוג וזה מצב שבסופו של דבר כולם מרוויחים כי גם המנהל מבין שדרכם הוא יכול להעביר מסרים וגם התלמידים מבינים זאת.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו הרי אומרים מהי הצלחה של מועצה?

<הדרה רוזנבלום: לפי מספר התלונות והטענות כי מרגישים שזה באמת גוף שיכולים לפנות אליו.

<הדרה רוזנבלום: ההצלחה הכי גדולה היא גם אם הורים פונים אליהם ואומרים שהם רוצים שנחשוב ביחד איך אנחנו מקיימים נושא כזה או אחר.

<הדרה רוזנבלום: הנושא של ועדות קישוט וכולי, זה גם מאוד תלוי באופי של מנהל.

<הדרה רוזנבלום: יש מנהלים שפשוט אומרים שהגולם קם על יוצרו והם באים אלינו בטענות ושואלים מה פתאום הם באים ומבקשים כך ומבקשים אחרת.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו מלמדים אותם בתחילת השנה, המועצות לא יוצאות לפגרה, עושים סיקור של מה שהיה בשנה שעברה ומתכננים ביחד.

מאיר כהן: תישארי כאן.

מאיר כהן: כשבא מנהל כזה, מלמדים את הילדים להתיישר אתו או שמסבירים למנהל בדיוק את מה שחוזר המנכ"ל אומר?

<הדרה רוזנבלום: אנחנו בהחלט מעודדים את המנהל להבין ולקרוא את חוזר המנכ"ל ואני באופן אישי, יש לי במשך השנה שיחות עם לפחות שלושים מנהלים ואני אומרת להם שזה לטובתם, זה יביא רוח אחרת בבית הספר, הם יוצאים חזקים.

<הדרה רוזנבלום: להדוף כל הזמן, הם עושים אנטי ולכן בוא ניקח את הרעיון בכלל בחיים.

<הדרה רוזנבלום: אבל אנחנו כן מלמדים את התלמידים לבוא מתוך דיאלוג.

<הדרה רוזנבלום: אני עברתי כבר הרבה שימועים במשרד והרבה דברים.

<הדרה רוזנבלום: אמנם מצד אחד השאתי משואה, אבל מצד שני הרבה מאוד דלתות נעצרו בפניי כי אני אמרתי, לא, תנו להם לדבר, תשמיעו, תזמינו, הם חלק, הם קהל היעד שלנו.

<הדרה רוזנבלום: אבל מצד שני אתה חייב בהחלט לתת גם פתרונות איך מגיעים לעמק השלום.

<הדרה רוזנבלום: לא באופן אוטומטי כל מה שהם אומרים, קדימה, אנחנו ממשיכים אלא בוא נסביר, בוא נראה את הקשיים ועל זה אנחנו עומדים.

<הדרה רוזנבלום: לכן כל כך חשוב לנו ואנחנו מלווים את המנחים ואנחנו מלווים את האנשים שעושים את העבודה, את הרכזים החברתיים, כדי לקדם את הנושא הזה.

<הדרה רוזנבלום: אני בפירוש רואה בזה ממש פרופסיה.

<הדרה רוזנבלום: אנחנו ממש מכינים כאן עתודה.

<הדרה רוזנבלום: מסתובבים כאן בוגרים שלנו כעוזרים ויועצים כי הם חוו את הסיפור הזה של איך להציג נושא, איך לדבר, איך להעביר מסרים.

<הדרה רוזנבלום: אני לא אומרת שבאופן אוטומטי כל מה שהם אומרים, אבל כן לעשות דיאלוג, כן לשמוע, כן לפתוח את הדלת והמשרד לגמרי בעד זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אפרופו דיאלוג, הבטחתי לכם שאני אומר לכם מה היה בדיון הקודם.

יעקב מרגי: בזכות אותו דיאלוג ושיתופי הפעולה של פורום הנהגת ההורים, משרד החינוך, רשויות מקומיות והוועדה, חוקקנו את חוק ביטוח תאונות אישיות והיום אישרנו בוועדה את הסכום המרבי שהוא בחמישים אחוזים פחות מהסכום ששולם בשנה שעברה.

יעקב מרגי: זה יצא למכרז ואין ספק שזה תחילתו של תהליך לביטול כליל של תשלומי הורים והסדרה של מנגנון גבייה.

יעקב מרגי: אשרי המאמין.

יעקב מרגי: אנחנו נחושים בדעתנו להתקדם במסלול הזה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.

חנין זועבי: תודה רבה.

חנין זועבי: אני מאלה שמסתכלת על הנוער לא כעל עניין של גיל אלא אולי כך אני רוצה לראות.

חנין זועבי: אולי המציאות היא לא כזאת אבל אנחנו צריכים לפעול בכיוון הזה שכאשר מדברים על נוער, מדברים על תפיסה חדשה, על ראייה חדשה של המציאות, על ראייה ביקורתית של המציאות.

חנין זועבי: מועצות התלמידים, זה לא רק עניין של אוטונומיה ארגונית.

חנין זועבי: כלומר, זה מאוד חשוב, זה ממד מאוד חשוב, אוטונומיה ארגונית שאתם צריכים להיות מעורבים בכל הרמות, גם הפדגוגיות, גם הרמות של חיי בית הספר, של האקלים החינוכי.

חנין זועבי: אבל אני רוצה לראות בדור החדש דור שחותר למציאות אחרת.

חנין זועבי: הדור לא דור צייתני כל כך.

חנין זועבי: נועה, אל תתחילי מעכשיו לחפש נקודות איזון בין הגיל שלך לבין המבוגרים.

חנין זועבי: תניחי למבוגרים כי הם יכולים להילחם על האינטרסים שלהם ועל התפיסה שלהם.

חנין זועבי: את תציגי את עצמך.

חנין זועבי: אני חושבת שהאויב המאוד מרכזי לדמוקרטיה זאת צייתנות וזאת חברה של עדר.

חנין זועבי: אני חושבת שדמוקרטיה היא לא רק דמוקרטיה של תהליכים ובחירות, תהליך של בחירות וחופש ביטוי, אלא דמוקרטיה היא כבוד האדם.

חנין זועבי: דמוקרטיה היא צדק, דמוקרטיה היא שוויון, דמוקרטיה היא זהות וזהותו של האחר לא צריכה לאיים על אף אחד.

חנין זועבי: זהותו של הערבי בארץ הזאת, במולדת שלו, לא צריכה לאיים על אף אחד וזאת ההכרה של האחר.

חנין זועבי: זה גם לא לחלק את הזהויות של האחר לבדואי, לצ'רקסי, למוסלמי, לדרוזי.

חנין זועבי: האחר הוא הערבי במקרה שלנו.

חנין זועבי: זה חלק מהדמוקרטיה, זה חלק מחזון של שוויון ביחד.

חנין זועבי: אני יודעת שיש אתגר מאוד גדול בפניכם.

חנין זועבי: הסקרים של ממדי הדמוקרטיה אצל הנוער הם מאוד מסוכנים והם מאוד מדאיגים.

חנין זועבי: יותר מ-55 אחוזים לא מאמינים בערכים של דמוקרטיה וכאן ההתחלה.

חנין זועבי: אתם צריכים לא לקבל את המציאות הזאת.

חנין זועבי: אל תקבלו את המציאות הזאת ואל תהיו צייתנים אלא תחשבו בביקורתיות.

חנין זועבי: נוער לא ביקורתי, הוא משעתק את עולם המבוגרים, משעתק את המציאות אבל המציאות לא צריכה לספק אף אחד מאתנו, לא את זה שסובל מאי צדק ולא את זה שנהנה מפריבילגיות.

חנין זועבי: שניהם לא צריכים להיות מסופקים מהמציאות.

חנין זועבי: אתם צריכים לשנות.

חנין זועבי: אני לא מטיפה.

חנין זועבי: אני לא רוצה להטיף.

יעקב מרגי: את מציעה.

חנין זועבי: כן.

חנין זועבי: זאת התפיסה שלי.

חנין זועבי: אני חושבת שזאת האחריות שלכם, זה הערך המוסף שלכם מעולם המבוגרים שהוא גם מתוסכל וגם מטפח תרבות של עדר.

חנין זועבי: תהיו ביקורתיים, מאוד ביקורתיים, אל תשעתקו נורמות חברתיות, קונצנזוס הוא לא דבר מקודש.

חנין זועבי: חשיבה ביקורתית, ערך האדם – זה דבר מקודש.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, בשעה 10:30 יש לנו עוד דיון בהצעת חוק ולכן אני מודיע שנגלוש לזמן המליאה למרות שיושב ראש הכנסת אוסר עלינו לעשות זאת.

יעקב מרגי: יש לנו כאן מורים ומנהלים?

<אסנת עוזרד: כן.

<אסנת עוזרד: אני מנהלת חטיבת ביניים כבר די הרבה שנים במודיעין.

<אסנת עוזרד: אני יכולה להעיד ספציפית על העיר הספציפית שלנו שהנושא של מועצות התלמידים והנוער הוא גוף די חזק שיש בו הרבה מאוד כוח והרבה מאוד שיתופי פעולה.

יעקב מרגי: למרות שראש העיר הוא חיים ביבס, הם מצליחים?

<אסנת עוזרד: כן.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים אותו לטוב ולרע.

<אסנת עוזרד: הוא מצוין.

יעקב מרגי: הוא מצוין והוא דעתן.

<אסנת עוזרד: הוא דעתן.

<אסנת עוזרד: בהיבט הזה הוא עושה עבודה מעולה.

<אסנת עוזרד: אני רוצה להגיד משהו לגבי מנהלי בתי הספר.

<אסנת עוזרד: מנהלי בתי הספר בגדול הם לא מקשה אחת.

<אסנת עוזרד: יש מגוון רחב ואגב, הם גם מייצגים מגזרים שונים.

<אסנת עוזרד: אנחנו יודעים שבחלק מהמגזרים הנושא של מועצות התלמידים והנוער, זה לא הדבר החשוב ביותר.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על המקומות אליהם חלחלה הדמוקרטיה.

<אסנת עוזרד: הדמוקרטיה צריכה לכלול את כולנו ללא יוצא מן הכלל וכאן התפקיד של מועצת הנוער הארצית.

<אסנת עוזרד: גם אנחנו צריכים כל הזמן להגדיל את השורות שלנו בקרב החברה הישראלית ואני מקווה ואני מאמינה שאנחנו הולכים לדרך נכונה.

<אסנת עוזרד: ג'לאל ספאדי שהוא מהמגזר הערבי עושה עבודה מאוד מאוד טובה בשנים האחרונות בעניין הזה.

יעקב מרגי: מי זה?

<אסנת עוזרד: הוא האחראי על המחוז הערבי במינהל חברה ונוער.

<חאג' מחאג': אפשר להגדיל את התפקיד שלו בצורה יותר מדויקת.

יעקב מרגי: מי אדוני?

<חאג' מחאג': מפקח מתמטיקה במגזר הערבי.

יעקב מרגי: היא לא הגדירה את התפקיד שלו נכון?

<חאג' מחאג': בוא נגיד שהוא מרכז.

<אסנת עוזרד: המחוז הערבי במינהל חברה ונוער.

<הדרה רוזנבלום: הבעיה שלנו שאין לנו בכלל חרדים.

<הדרה רוזנבלום: חרדים לא מתקרבים אלינו.

יעקב מרגי: לכן אמרתי היכן שהדמוקרטיה חלחלה אבל היא לא הבינה אותי.

<אסנת עוזרד: אני הבנתי אותך מצוין ואני חושבת שהייתי מאוד שמחה להכיר וללמוד את המגזר החרדי שגם הוא יודע לנצל את הדמוקרטיה, וזה מצוין וכך גם צריך להיות.

יעקב מרגי: אבל בתלמידים עסקינן.

יעקב מרגי: התלמידים של המגזר החרדי לא מנצלים את הדמוקרטיה.

<אסנת עוזרד: זה עניין לשיח עמוק.

<אסנת עוזרד: מכיוון שאינני נמנית על המגזר החרדי אבל יש לי אליו הוקרה והערכה כאזרחית במדינה, אני חושבת שנכון גם להציף את הנושא כאן.

יעקב מרגי: נכון.

<פז כהן: המילה לנצל היא לא נכונה.

<פז כהן: לא מנצלים את הדמוקרטיה.

יעקב מרגי: משתמשים בה.

יעקב מרגי: צודק.

<אסנת עוזרד: אני מקבלת אבל הבנת את מה שאני מתכוונת לומר.

<אסנת עוזרד: אני חושבת שחובה על מנהלי בתי הספר לחנך לדמוקרטיה במדינת ישראל.

<אסנת עוזרד: חובה על המנהלים שיהיה בקרבם גוף כזה.

<אסנת עוזרד: אגב, זאת גם חובה בחוק במשרד החינוך אבל אני חושבת שהוא חייב להיות בליבה של כל מנהל בית ספר שנבחר.

<אסנת עוזרד: זאת אומרת, צריך לשאול אותו לגבי תפיסותיו הדמוקרטיות מכיוון שמדינת ישראל מחויבת בראש ובראשונה לדמוקרטיה חזקה ויציבה.

<אסנת עוזרד: בני הנוער הם האזרחים הבאים של מדינת ישראל וחובה עליהם להרגיש זאת.

יעקב מרגי: הם הדור הבא של המנהיגים.

<פז כהן: האמת היא שהם אזרחים כבר היום אבל בלי זכויות.

יעקב מרגי: אתה יכול להגיד לי באחוזים כמה מורים יש מתוך כלל המורות?

<שמואל בואניש: לדעתי שלושים אחוזים גברים ושבעים אחוזים נשים.

<שמואל בואניש: במערכת יש יותר נשים וזה ברור.

מאיר כהן: אתה אופטימי.

יעקב מרגי: במקרה הזה הוא לוקח גם את המורים החרדים.

<שמואל בואניש: אני גר בלוד.

<שמואל בואניש: אני מלמד בבית ספר תיכון אורט.

<שמואל בואניש: אני רכז חברתי של בית הספר ואני מלווה מועצה בחמש השנים האחרונות.

<שמואל בואניש: אני באמת מדבר מהשטח ומהבעיות שעולות בשטח או האתגרים שעולים בשטח.

<שמואל בואניש: חבר הכנסת מאיר כהן דיבר על העובדה שבאמת בסופו של דבר כשאתה מגיע לתכל'ס, לשטח, מועצות התלמידים הן לא מתפקדות כמו שהיינו רוצים שהן יתפקדו.

<שמואל בואניש: הן לא מקיימות את הדמוקרטיה.

<שמואל בואניש: אני חושב שהבעיות שעולות וצפות, יש כמה בעיות ואני אתאר אותן פרקטית.

<שמואל בואניש: קודם כל, בית ספר תיכון, יש לו מערכת שעות.

<שמואל בואניש: כיום במערכת השעות אין שעות שמיועדות לדבר הזה של ליווי מועצה.

<שמואל בואניש: מועצות, כדי להצליח לקיים את הדמוקרטיה - - -

<הדרה רוזנבלום: זה בחוזר האחרון של המנכ"לית.

<שמואל בואניש: אולי זה רק אצלי.

<שמואל בואניש: בבית הספר, בתקן, במערכת השעות, אין דבר כזה ולדעתי זה דבר שיוצר בעיה כי אתה לא יכול לקיים פגישות שבועיות כשאין לך את זה בתקן.

<שמואל בואניש: באופן כללי.

<שמואל בואניש: אפילו אם אתה רוצה לעשות שעה בתקן ונגיד שהוא קיים, מאוד קשה לכנס את התלמידים או את כל המועצה בבת אחת כי יש להם שיעור מתמטיקה חשוב או שיעור אנגלית חשוב וזה יוצר בעיה.

<שמואל בואניש: חשוב מאוד לכנס את כולם כדי להצליח לקיים משהו.

<שמואל בואניש: מועצות תלמידים הן לא גוף שהוא חלק מההנהלה כיום.

<שמואל בואניש: לא סופרים אותן.

יעקב מרגי: אתה מורה מלווה של מועצת התלמידים, נכון?

<שמואל בואניש: כן.

יעקב מרגי: זה מיד הקפיץ אותי, ולמה?

יעקב מרגי: בדרך כלל לוועדה מגיעים נציגי ממשלה או נציגי ההסתדרות ואומרים לי שצריך לעשות.

יעקב מרגי: אני אומר, רגע, מה צריך לעשות?

יעקב מרגי: אתם צריכים לעשות.

יעקב מרגי: זה מה שאני אומר לך.

יעקב מרגי: אתה מורה מלווה.

יעקב מרגי: אתה אומר מה לא קורה.

<שמואל בואניש: זה הולך לקרות.

יעקב מרגי: אתה מורה מלווה.

יעקב מרגי: אם אתה פועל על סמך הקווים שמשרד החינוך מתווה לתפקוד ולמערכת היחסים - - -

מאיר כהן: משרד החינוך לא התווה את הקווים.

יעקב מרגי: לא, הוא קבע כללים במערכת היחסים בין מועצות התלמידים להנהלה ואתה הגורם לבצע את זה.

<שמואל בואניש: אני עושה את זה, אבל אני טוען שזה לא קורה במערכת.

<שמואל בואניש: אנחנו מדברים כאן גבוהה גבוהה על מועצות התלמידים אבל בפועל הדברים לא קורים.

יעקב מרגי: אתה מקפיד לעשות את זה אצלך?

יעקב מרגי: אתה מקבל רוח גבית?

<שמואל בואניש: אני מקבל רוח גבית לעשות את הדברים האלה.

יעקב מרגי: מהמנהלת.

<שמואל בואניש: כן.

<שמואל בואניש: ממה שאני יודע ממועצות תלמידים, ואני מקושר להרבה מורים בארץ כי אני חלק מפרויקט שנקרא חותם, אין את הדברים האלה, אין את הרוח הזאת וזה לא משהו שהוא חובה.

יעקב מרגי: קריאתך נשמעה.

יעקב מרגי: תודה.

<רונית גרינברג: אני מורה במודיעין.

<רונית גרינברג: אני אמנם מחנכת בבית ספר יסודי אבל אני רואה אתכם ואני מאוד מתרגשת.

יעקב מרגי: גם הם היו פעם ביסודי.

<רונית גרינברג: נכון.

<רונית גרינברג: אני מתרגשת כי כיף לי לראות אתכם ולשמוע אתכם ולדעת שיש לנו חבר'ה באמת רציניים שלוקחים את הדברים ברצינות.

<רונית גרינברג: אני חושבת שכל הדברים האלה לא צריכים להיות רק בחטיבת הביניים ובתיכון אלא צריכים להתחיל מכיתה א' ואפילו מגן הילדים.

<רונית גרינברג: חינוך למנהיגות, חינוך לשיתופיות בכל הנושא של לקחת דברים ולהנהיג אותם, זה מתחיל מהיסודי.

<רונית גרינברג: אני חושבת שצריך להטמיע את זה בתכניות וכאן כן צריכה לבוא הוראה מלמעלה.

<רונית גרינברג: בבית הספר שלי הפרטי, זה נעשה וזה נעשה בגאווה ושיתוף הפעולה הוא מושלם ומדהים אבל לצערי הרב זה לא קונצנזוס.

<רונית גרינברג: אני חושבת שכן צריכה להיות, אני לא יודעת אם לקרוא לזה הנחיה, התחלה של תהליך כמו שהדרה עשתה שזה באמת כל הנושא של מועצת תלמידים, להרים אותו ולהצמיח אותו.

<רונית גרינברג: אני חושבת שזה באמת צריך להיות משהו שהוא חוצה מגזרים, חוצה גילאים ואולי מכאן תבוא הבשורה.

יעקב מרגי: קריאתך נשמעה.

יעקב מרגי: יש לנו סביב השולחן ראשי מועצות מקומיות וראשי ערים?

<עיסא ג'אבר: ראש המועצה המקומית אבו גוש.

יעקב מרגי: למי שלא יודע, אבו גוש היא במעלה הדרך לירושלים.

יעקב מרגי: אבו גוש, זה לא רק חומוס.

<עיסא ג'אבר: הרקע שלי, כמו של חבר הכנסת כהן, שלושים שנים במערכת החינוך בתפקידי מפתח – מחנך, מנהל בית ספר תיכון ובשנים האחרונות מנהל אגף החינוך של הרשות המקומית.

<עיסא ג'אבר: גם בבית הזה שימשתי כמנחה בכיר ביחידה לדמוקרטיה לפני הרבה שנים.

<עיסא ג'אבר: לדעתי כאן יש מה להציג כראש רשות שעל כתפיו יש התחייבות כלפי מועצת התלמידים.

<עיסא ג'אבר: לדעתי מדי פעם מגיעות לפתח לשכתו של ראש רשות דרישות רבות, בקשות וקונפליקטים שמתנהלים בישוב באמצעות מועצת התלמידים.

<עיסא ג'אבר: כמי שמאמין בהליך הדמוקרטי בכל המערך של הקמת מועצות תלמידים בכל בית ספר בכל ישוב, אני גם מאמין במה שנקרא האחריות המשותפת או השותפות בכלל בין כל הגורמים כאשר מועצת התלמידים היא צלע חשוב בעשייה עצמה כי הם נמצאים במרכז.

<עיסא ג'אבר: כל מה שנעשה במערכת החינוך, זה בוודאי לטובת הילדים שלנו שהם הילדים ובני הנוער של הישוב.

<עיסא ג'אבר: כאן לדעתי צריכים להדגיש את הנושא לא רק של התהליך הדמוקרטי שהוא הדבר האידיאלי אלא גם את מה שנקרא האחריות, מה שנקרא בלועזית אקאונטביליטי, שזה דבר מובן מאליו שכל הגורמים צריכים ליטול חלק בתהליך הזה.

<עיסא ג'אבר: על מועצת תלמידים מוטלת הרבה אחריות.

<עיסא ג'אבר: זה לא רק הנהגה בית ספרית שתהיה משהו לקישוט בית הספר אלא אחריות מלאה לא פחות מאשר של כל גורם פורמלי אחר.

<עיסא ג'אבר: כאשר הנושאים מגיעים לראש הרשות, לדעתי אנחנו דנים ומסתכלים על הדרישות ועל הבקשות של מועצת התלמידים כבקשות רציניות, שוקלים את הדברים בכובד ראש ולדעתי זה דבר שרק מצמיח את הרשות ומחזק את מערכת החינוך היישובית ואני מאוד שמח שאני פוגש כאן בני נוער שאכפת להם, שיש להם כושר התבטאות והם יודעים מה הם רוצים.

<עיסא ג'אבר: אני רוצה לאחל לכל ישוב שתהיה לו מועצת תלמידים אבל בתנאי שגם יהיה מנחה למועצת התלמידים ולא רק תהווה קישוט אלא הנחיה ועשייה.

<עיסא ג'אבר: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

מאיר כהן: אני רוצה לאתגר אתכם בדקה.

מאיר כהן: כשאתם שומעים שיש בעיה של סמים בבית הספר, מה מועצת התלמידי עושה?

<יובל פלג: למועצה יש שיתוף פעולה עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.

<יובל פלג: השנה הוקם צוות.

מאיר כהן: לא.

מאיר כהן: אל תדבר אתי בכותרות.

מאיר כהן: סליחה, אני אוהב אותך, אבל תגיד לי מה קורה בבית הספר מסוים.

יעקב מרגי: שאלת שאלה חשובה.

יעקב מרגי: יובל, זה מה שציפיתי שיקפוץ לך אתמול בדיון.

יעקב מרגי: אני אומר לכם איך מערכות צריכות לעבוד.

יעקב מרגי: אני אומר לכם מה הציפייה שלי ותקנו אותי אם זה לא תואם מציאות, או אפשרי או בלתי אפשרי.

יעקב מרגי: אני אומר שמועצת התלמידים צריכה להתנהל בדיוק כמו גוף גדול ממשלתי למרות שלכאורה זאת מעין התנדבות כי אין כאן שכר.

יעקב מרגי: כאשר מועצת התלמידים הארצית שומעת שבבית ספר מסוים במקום מסוים – ניקח את המקרה של הגזענות בחולון, בבית הספר יבנה – אוטומטית צריכים לפעול החיישנים של מועצת התלמידים הארצית, מבררים מי הנציג בחולון בבית ספר יבנה וצריך להפעיל אותו ולראות מה הוא עשה ומה הייתה ההתערבות והפעולות שננקטו.

יעקב מרגי: האם כיוונתי לדעתך?

יעקב מרגי: מדבר חבר הכנסת מאיר כהן על אסטרטגית להצהיר.

<יובל פלג: לא.

<יובל פלג: אנחנו לא מדברים אסטרטגית.

יעקב מרגי: השאלה אם יש לכם חיישנים כאלה של התערבות מידית.

מאיר כהן: זה קשור לשאלה שלך בה פתחת את הדיון והיא החשובה ביותר, מה האינטראקציה.

יעקב מרגי: אני אומר לך מה הציפיות שלנו מכם.

יעקב מרגי: להרבה גופים אין את העוצמות שיש לכם בקטע הזה של הפריסה הארצית.

יעקב מרגי: יש לכם פריסה ארצית שחודרת כמעט לכל בתי ספר.

יעקב מרגי: אתם ארגון רב זרועות.

יעקב מרגי: מה שאתה יכול לעשות, הנה, אני אומר לכם, זה לא פחות ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: הם לא שומעים אותי, לא מפקחות, לא מנהלות, לא משרד החינוך והפרוטוקול לא מקליט את הדברים, ואני אומר לך שעד שהמנכ"לית תקרא עיתון, תדבר עם המפקחת הארצית שתדבר עם המפקחת המחוזית שאולי היא חברה של אותה מנהלת בבית הספר – לא יקרה כלום.

יעקב מרגי: לעומת זאת, אתה יכול בשנייה, בלחיצת כפתור, מהארצי לעירוני, העירוני תוך בית ספרי, אתה יכול להביא תוצאה אפקטיבית יותר טובה מאשר צעד שתעשה הנהלת משרד החינוך.

יעקב מרגי: לזה חותר חבר הכנסת מאיר כהן.

<חנן יזדי: אני מבקש לתת את רשות הדיבור לנוי.

יעקב מרגי: מקריית שמונה?

<חנן יזדי: לא.

<חנן יזדי: מנשר.

יעקב מרגי: מי מקריית שמונה?

<חנן יזדי: הודיה.

יעקב מרגי: אני מבקש לאפשר להודיה לשבת ליד השולחן.

<חנן יזדי: אני כן אשמח להתייחס לשאלה.

<חנן יזדי: המועצות פרוסות ברמה הארצית במחוזות, ברשויות ובבתי הספר.

<חנן יזדי: אני מאמין שכאשר אנחנו כמועצה ארצית נותנים איזושהי מדיניות, איזשהו חזון וגם כשיש לנו את שיתוף הפעולה הזה, הם מחלחלים לתוך בתי הספר ואני חושב שהפריסות הבית ספריות שלנו - כמה וכמה פעמים בשביתות שעשינו ובמחאות ובהפגנות ובכל המהלכים הארציים שעשינו - אני מאמין שכן אנחנו מנצלים את הכוח גם בקידום נושאים כאלה, כמו סמים ואלכוהול, מיניות ומגדר, חינוך.

<חנן יזדי: אנחנו עכשיו גם מתעסקים יותר לעומק בחינוך.

<חנן יזדי: אני אשמח אם תיתן את רשות הדיבור לנוי.

יעקב מרגי: נוי, בקצרה.

יעקב מרגי: את מביאה לי דוגמה להתערבות?

<נוי קריאף: כן, ממש דוגמה.

<נוי קריאף: אני מבית ספר תיכון בנשר.

יעקב מרגי: נוי כבר הופיעה בוועדה.

<נוי קריאף: כן.

<נוי קריאף: אני רוצה להביא דוגמה פרקטית.

מאיר כהן: אני חייב לציין שיש חברי מועצת תלמידים שנמצאים כבר הרבה זמן ויותר חברי כנסת מתחלפים מאשר הם.

מירב בן ארי: באיזה כיתה את?

<נוי קריאף: אני עולה לכיתה י"ב.

<נוי קריאף: אני אתן דוגמה פרקטית.

<נוי קריאף: ערב השנה החדשה, סילבסטר, מועצות התלמידים יודעות שעומד לקרות הרבה באותו לילה.

<נוי קריאף: אוטומטית כינסנו את כל מועצת התלמידים של בית הספר יחד עם היועצות ותכננו פעילות שעומדים להעביר כבר באותו בוקר.

<נוי קריאף: מחלקים סוכריות לתלמידים בלי לדעת מה זה, איפה, איך ובאיזו צורה ואוטומטית ילדים לוקחים בלי לשאול מה זה ועל זה בעצם אחר כך העברנו שיעורים בכיתות.

<נוי קריאף: במקביל יצרנו קשר עם ההורים והייתה סדנה של ההורים איך מתמודדים עם אלכוהול וסמים וכך נגענו בתופעה הזאת.

<נוי קריאף: אני חושבת שזאת הצלחה של המועצה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: נציגות הורים.

<הגר: נציגת פורום הורים מנתניה.

<הגר: אני רוצה להגיד לכם שאנחנו מאוהבים בכם.

<הגר: אתם דור מדהים, דור חכם, דור יצירתי, יש לכם חלומות.

<הגר: אני מצפה מכולם לעזור לכם ואתם תחלמו ולכו עם החלומות שלכם.

<הגר: תעשו כל מה שאתם מרגישים וחושבים.

יעקב מרגי: תודה.

<פז כהן: כל הכבוד, רק קחו בחשבון שתמיד באים בתלונות לאלה שעושים ותהיו רגילים לכך.

<פז כהן: יאמרו לכם שאתם ועדת קישוט אבל כל מי שנמצא כאן בחדר, ברגע שאתם באים לעשות, אתם מקבלים תמיכה.

יעקב מרגי: פז רוצה לומר לכם שככל שתהיו אקטיביים, תהיו פחות אהודים כמו שקורה לו בירושלים.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: גם אני אמרתי את זה.

<פז כהן: עוד שתי הערות קצרות.

<פז כהן: צריך לראות מי משחק את המשחק הדמוקרטי, מי נמצא בתוך המשחק הדמוקרטי של מועצות התלמידים.

<פז כהן: אני חושב שאנחנו נעדרים לחלוטין באוכלוסייה החרדית וזה מאוד כואב לי.

<פז כהן: קשה לי לראות שאין כאן גם את החברה האתיופית ואחרות.

<פז כהן: כל הכבוד שאתם עושים.

<פז כהן: אי אפשר לשנות את הכול בבת אחת אבל תילחמו על זה, לכו לשכונות הפיתוח, לכו לישובים המוחלשים, לכו למקומות האלה ותעזרו להם להקים מועצות תלמידים כמוכם כי בסוף לבית הזה מגיעים כולם מכל המקומות וצריך לבנות את ההנהגה הזאת מלמטה.

<פז כהן: תישארו ערכיים ותמשיכו להאמין במה שאתם עושים, גם כשאומרים לכם דברים מסביב.

<פז כהן: תישארו נאמנים לאמת שלכם, לדברים שלכם ואנחנו ההורים תמיד נהיה אתכם, גם בבית וגם כאן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נמצאת אתנו שכנה שלי.

יעקב מרגי: אם אנחנו מקפלים את המפה של ארץ ישראל, אני נופל ליד קריית שמונה.

<הודיה טלקר: שלום.

<הודיה טלקר: אני מקריית שמונה, עולה לכיתה י"ב, נציגה במועצת התלמידים והנוער הארצית.

יעקב מרגי: באיזה שעה יצאת מהבית כדי להגיע לכאן?

<הודיה טלקר: יצאתי אתמול.

יעקב מרגי: מי מנהלת בית הספר שלך?

<הודיה טלקר: היא פרשה עכשיו.

<הודיה טלקר: יפעת עמית.

<הודיה טלקר: אני יושבת ראש מועצת התלמידים והנוער במחוז צפון.

<הודיה טלקר: חשוב לי להתייחס קודם כל לנקודה שראשיד העלה.

<הודיה טלקר: יש כאן היום מהמועצה המחוזית של צפון כמה נציגים, אני והדר מהמגזר היהודי, את ואליד שהגיע עכשיו מפקיעין מהמגזר הדרוזי וראשיד מהמגזר הבדואי.

<הודיה טלקר: שלושת המגזרים עובדים ביחד בצורה מדהימה.

<הודיה טלקר: אתם מוזמנים לבוא ולראות.

<הודיה טלקר: כל העולם הזה של השיח של בידול בין מגזרים, נעלם וזה מדהים.

<הודיה טלקר: מישהו אמר כאן משפט כמו אתם לומדים מאתנו, אז אני מצטערת להיות קצת חצופה אבל לנו יש אמנה שעל פיה אנחנו נוהגים.

<הודיה טלקר: היו בה ארבעה ערכים והשנה הוספנו עוד ערך אחד – מעורבות, ייצוגיות, כבוד הדדי, אחריות ואמינות.

<הודיה טלקר: אלה חמישה ערכים שמנחים אותנו ומתווים את הדרך שלנו.

יעקב מרגי: אני מזמין אותך לשאול אותנו המבוגרים האם אנחנו לומדים מכם.

<הדרה רוזנבלום: דרך אגב, כשהם עשו את האמנה, אני שלחתי לכל חברי הכנסת שיענו אם הם מקבלים את זה ורק שניים ענו לי ואמרו שעוד לא הגיע הזמן.

<קריאה: צריך לשאול אם אנחנו מיישמים את זה.

<הודיה טלקר: אני לפחות הולכים למקום הטוב, למקום האנושי.

<הודיה טלקר: חשוב לי להעלות כאן עוד נקודה וזה הסיפוק והעצמה אישית שמקבל כל תלמיד שנכנס למועצת התלמידים, בין אם בית ספרית, בין אם ארגונית או רשותית או מחוזית או פורום או אזורית או ארצית.

<הודיה טלקר: יש כאן העצמה מדהימה.

<הודיה טלקר: אתה קודם כל מציע את עצמך וצריך להיות מוכן לתת מעצמך במאה אחוזים לאיזושהי מסגרת שמאוד מעצימה.

<הודיה טלקר: אנחנו מקבלים הרבה בחזרה, גם אם זה הקשר החברי וגם אם זאת העצמה אישית והיכולות שאנחנו מפתחים כאן.

<הודיה טלקר: אגב, חבר הכנסת מאיר כהן אמר שחברי הכנסת מתחלפים, ואני אאלץ לצאת עוד כמה דקות כדי להספיק להגיע לקריית שמונה בשעה 5:00 אבל חשוב לי להבהיר שהמסגרת הזאת היא מסגרת חשובה שנותנת לנו מקום לשים את עצמנו על המפה.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מיכל, תציגי את עצמך.

<מיכל אברהם: עד לאחרונה חברת מועצת העיר ויושבת ראש הוועדה לקידום מעמד הילד ברעננה וגם מורה ואימא לשלושה ילדים.

<מיכל אברהם: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות.

<מיכל אברהם: דווקא מהמקום של משרד החינוך.

<מיכל אברהם: היות והתהליך מתחיל בגיל הצעיר ביותר ובעצם אנחנו יוצקים את היסודות לקבל אחר כך תלמידים שיהפכו להיות אזרחים שמובילים שינוי כמו שצריך, לצערי הרבה פעמים תהליך הבחירה עליו דיברת בהתחלה נעשה כמבחן סוציומטרי אצל הילדים ואז אנחנו רואים הרבה פעמים בגילים הגדולים יותר הימנעות מלהצטרף ולהשתתף.

<מיכל אברהם: הייתי שמחה אם יצאו הנחיות יותר ברורות איך להוביל את התהליך.

<הדרה רוזנבלום: הם לא צריכים לעשות סוציומטרי.

<מיכל אברהם: אני רק מעלה נקודה שלצערי אנחנו פוגשים אותה לא פעם.

<מיכל אברהם: נקודה שנייה.

<מיכל אברהם: היות והתהליכים האלה מאוד חשובים, האם יש מדד הערכה לבתי ספר ותגמול של בתי ספר על בסיס הפעילות של מועצת התלמידים.

<מיכל אברהם: נקודה שלישית ואחרונה לגבי הרשות המקומית.

<מיכל אברהם: דיברתם על ניהול קונפליקטים אחר כך.

<מיכל אברהם: הרעיון והמטרה היא להיכנס בתהליך קבלת ההחלטות ולא לאחר מכן.

<מיכל אברהם: גם ברשויות המקומיות יש ועדות בנושאים שונים ומרובים ויש לכם מקום בוועדות המקומיות ושם מתקבלות ההחלטות ברמה העירונית.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: זה לא מובן מאליו, את צודקת.

יעקב מרגי: עולה גם סוגיית ועדת חינוך מוניציפאלית.

יעקב מרגי: עולה השאלה אם אין מקום לנציגות של הורים.

<קריאה: יש להם נציגות.

יעקב מרגי: אנחנו בעידן דמוקרטי וחשובה לנו הדמוקרטיה והשקיפות, השאלה אם אין מקום לתלמידים.

<קריאה: גם להם יש.

יעקב מרגי: אני רק שואל עכשיו.

יעקב מרגי: אין מקום לקבל החלטות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, רצית לומר משהו?

מסעוד גנאים: כן.

יעקב מרגי: דקה.

יעקב מרגי: זה שכרו של מי שמגיע מאוחר.

מסעוד גנאים: הגעתי לכאן לפניך אבל עזבתי.

יעקב מרגי: כשעוזבים, מתחילים מחדש.

יעקב מרגי: בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: אני חושב ולפי דעתי הישיבה הזאת היא מהחשובות ביותר משום שהמטרה של מערכת החינוך בסוף, מהי?

מסעוד גנאים: בסוף היא לבנות את האדם שעכשיו הוא תלמיד אבל בעתיד הוא אמור להיות מאלה הבונים את החברה, מנהיגיה ובוניה.

מסעוד גנאים: לכן דמות האדם, היא בסוף המטרה של מערכת החינוך.

מסעוד גנאים: לכן מועצת התלמידים, התפקיד שלה לתת לתלמידים את התפקיד החשוב שלהם, לתת לתלמידים להשתתף בחיי בית הספר כך שדרכו יתאמנו איך להשתתף בחיים הפוליטיים, החברתיים.

מסעוד גנאים: בית הספר אינו בועה סגורה אלא הוא חלק מהסביבה, הוא חלק מהקהילה, ולכן התלמיד צריך להיות חשוף למה שיש בחברה כולה.

מסעוד גנאים: הכתובת של הדיון היא קישוט או מה, וזה משום שיש מנהלי בתי ספר, לצערי הרב, שרוצים שמועצת התלמידים רק תהיה קישוט והיא לא שותפה אמיתית אם זה בבניית החוקה, אם זה בחיי היום יום של בית הספר.

מסעוד גנאים: אנחנו צריכים לתת תמיכה ועידוד לתלמידים להשפיע גם על חיי בית הספר ושלא רק יהיו קישוט או חותמת גומי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רבותיי, תאמינו לי שהייתי רוצה לתת לכל אחד ואחת את זכות הדיבור, אבל אנחנו צריכים לסיים את הדיון.

יעקב מרגי: אני רוצה הפעם לחרוג ממנהגי.

יעקב מרגי: לא כתבתי סיכום.

יעקב מרגי: אחרי שמאיר כהן יאמר משפט אחרון, אני אתן ליושב ראש מועצת התלמידים הארצית לומר את סיכום הדיון.

יעקב מרגי: אני מסמיך אותו לעשות כן.

יעקב מרגי: זאת הסמכה של הוועדה.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אני שמח שיזמנו והפגישה הזאת יצאה לפועל.

מאיר כהן: אני רק מאוד מקווה בהמשך הדברים שלך, חבר הכנסת גנאים, וראש עיריית אבו גוש ומהניסיון שלנו, זה יכול להיות פורום כאן אצלך אדוני היושב ראש בוועדה שיתכנס מדי פעם, ידון ויקבל החלטות לגבי אירועים קשים מאוד שמתרחשים היום.

מאיר כהן: כמנהל בית ספר אנחנו יודעים מה רמת האלימות היום בתוך מערכות החינוך שלנו.

מאיר כהן: אני חושב שזה המקום, זה הפורום, ואני מעריך מאוד כשבאים לכאן תלמידים.

מאיר כהן: אני מסכים אתך חבר הכנסת גנאים.

מאיר כהן: זה יוצר דופן שיושבים תלמידים בכנסת ישראל ביחד עם יושב ראש הוועדה ודנים ומקבלים החלטות.

מאיר כהן: לעתים החכמה לא נמצאת אצלנו הנבחרים או המבוגרים אלא לעתים הפתרונות נמצאים בידיהם של הילדים וחשוב שהם יבואו לכאן עם פתרונות.

מאיר כהן: זה יהפוך אותם למערכות הרבה יותר יעילות וזה יסתור את מה שאני אמרתי, את המציאות שאני תיארתי, שלא רק התהליך הדמוקרטי הוא החשוב אלא גם חיים כחיים דמוקרטיים בתוך בית הספר.

מאיר כהן: אני מודה לך על מה שאתה עושה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אין ספק שתרומתך רבה והניסיון שלך מטביע חותם בדיונים.

יעקב מרגי: חנן לא תיאם אתי.

יעקב מרגי: אני לוקח הימור כי אני לא יודע מה ההחלטה שהוא הולך לקבל.

יעקב מרגי: אנחנו סומכים עליו.

<חנן יזדי: אני רוצה לקשר למה שנוי אמרה.

<חנן יזדי: נוי נתנה כאן דוגמה לשיתוף פעולה, לאיגום משאבים, גם של המורים, גם של התלמידים, גם של ההורים, גם של בית הספר בכלל כמקום שאמור להיות הבית של הקהילה, הבית של הקהילה הקרובה, הבית של התלמידים והמורים.

<חנן יזדי: אני רוצה דווקא לצאת מכאן בקריאה להמשיך לקיים את הפורומים האלה בבתי הספר, גם מבחינת שיתוף הפעולה בין המנהלים לתלמידים, להורים, וגם לערב את מחלקות החינוך ואת מחלקות הנוער.

<חנן יזדי: אני חושב שכאשר אנחנו ניצור כאן את השיח הזה ואת הישיבה הזאת סביב שולחן אחד בבתי הספר, לאו דווקא כאן בכנסת, אנחנו נגיע לתוצאות להן אנחנו מצפים ונגיע בעצם לשותפות אמיתית בהנהגה.

<חנן יזדי: נכון להיום באמת מועצות התלמידים והנוער נמצאות במקום טוב ולא בושה להגיד את זה.

<חנן יזדי: יש לנו לאן לשאוף, יש לנו עוד לאן להגיע, אנחנו תמיד מתפתחים.

<חנן יזדי: הנוער הוא נוער דינאמי והתלמידים הם תלמידים שרוצים להתקדם והתפקיד שלנו כמועצות תלמידים הוא להמשיך ולשאוף גבוה ולהגיע למטרות האלה.

<חנן יזדי: יש לנו כאן את הפורומים השונים, את הארגונים השונים ואני רוצה לקרוא להם להיכנס לבתי הספר, תערבו את מועצות התלמידים, תדרשו את זה כך שהדרישה תבוא גם מכם, מוועדי ההורים, מהפורומים השונים, מארגוני המורים שאמרת שלצערי הם לא כאן.

יעקב מרגי: אבל המורים באו.

<חנן יזדי: כן חשוב שגם הקריאה תבוא מכם.

יעקב מרגי: המורים מגיעים לדיון.

יעקב מרגי: הארגונים לא הגיעו וזאת הייתה המחאה שלי.

<חנן יזדי: אני רוצה להודות.

<חנן יזדי: תודה על ההזדמנות.

<חנן יזדי: אני רוצה להודות לך יושב ראש הוועדה חבר הכנסת מרגי, אני רוצה להודות לך חבר הכנסת מאיר כהן, אני רוצה להודות גם להדרה, האימא שלנו, על כל התמיכה ועל כל העזרה.

מאיר כהן: ולענת כנפו ולאפרת מוזס.

<חנן יזדי: הייתי עובר כאן על כולם אבל לצערי אין לי זמן לעשות זאת.

<חנן יזדי: תודה לוועדה.

<חנן יזדי: אני גם שמח לראות שכל כך הרבה אנשים הגיעו ונרתמו להגיע ביום הזה.

<חנן יזדי: תודה רבה ואני מקווה שזה יקרה יותר.

יעקב מרגי: תודה רבה לכם.

<ענבל הדס: אם אפשר לישיבה הבאה להביא נציגים מהיסודי, אני אשמח.

<ענבל הדס: יש לי ילדים שיודעים איך להתבטא יפה מאוד.

יעקב מרגי: את זוכרת מה אמרתי למלווה מלוד?

יעקב מרגי: אצלי ברוך אומר ועושה.

יעקב מרגי: כמו שנתתי לו לסכם, אני מבקש ממך ליזום, לפנות אלינו לוועדה וזאת תהיה יוזמה שלך.

יעקב מרגי: תפרטי את הדברים כמו שעשה חבר הכנסת מאיר כהן שיזם ותראו אינטראקציה חיובית.

יעקב מרגי: כנ"ל גם כאן.

יעקב מרגי: אין בעיה לקיים את זה.

<קריאה: יש גם את השדולה שחבר הכנסת מאיר כהן מקים היום שהיא נועדה כדי להמשיך את הדיונים האלה ולהמשיך את השיח.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: אני שמח.

יעקב מרגי: אין לי ספק שאם חבר הכנסת מאיר כהן מלווה את זה, זה יביא תוצאות ופירות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.