ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 109, 2016-06-14 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכולם, חבר הכנסת איתן ברושי וחבר הכנסת חיים ילין, נתחיל את הדיון בנושא המשך הפעלת תוכנית תל"מ (תעסוקה, לימודים, מגורים) בקיבוצים לצעירים יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: כפי שכולנו יודעים, זו תוכנית חשובה, תוכנית מוצלחת מאוד שמשלבת את הצעירים ונותנת להם הרגשה של עצמאות ושל תרומה לסביבה ולחברה.

אברהם נגוסה: הגיעה אלינו בקשה בגלל שיש איזה כיוון או אפילו סכנה לסגירת התוכנית ולכן אנחנו רוצים היום לשמוע מן הגורמים.

אברהם נגוסה: זו תוכנית שהוקמה בשנת 1998 על-ידי משרד העלייה והקליטה והתנועה הקיבוצית, ואני מבין שגם משרד הכלכלה הצטרף וכל מיני גורמים אחרים מעורבים.

אברהם נגוסה: למה שתוכנית שהיא כל-כך מודל לחיקוי, שיכולה לקדם את הצעירים לשילוב בחברה, יש סכנה לסגירתה?

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע מהגורמים השונים ואז להגיע למסקנה לפנות לגורמים הרלוונטיים בבקשה לא לסגור את התוכנית ולהמשיך את הפעלתה.

אברהם נגוסה: אבל קודם אנחנו רוצים לשמוע.

אברהם נגוסה: מי יציג לנו את התוכנית?

אברהם נגוסה: יצחק שפרן, בבקשה.

<יצחק שפרן: בוקר טוב.

<יצחק שפרן: אשמח אם ד"ר גבי אסם, מנהלת אגף חינוך ומשימות בתנועה הקיבוצית, תציג את הרקע להמשך התוכנית.

<גבי אסם: אתחיל בסקירה כללית ואת עיקר הדיון אעביר לאיציק שפרן.

<גבי אסם: התוכנית הזאת מאוד-מאוד חשובה לנו.

<גבי אסם: אנחנו משקיעים בה המון, לא רק מבחינת משאבים אלא בכלל בתפיסה מה התפקיד שלנו בחברה הישראלית.

<גבי אסם: אנחנו מאוד-מאוד מקפידים על האמירה שהקיבוץ, פרט להיותו חברה לעצמו, יש לו תפקידים בחברה הישראלית, וזה אחד המרכזיים שבהם.

<גבי אסם: לגבי התוכנית עצמה, היתרון הגדול של התוכנית הזאת, בדומה לתוכניות אחרות שכתובות על הלוח, כמו "בית ראשון במולדת" שהמשתתפים בה מסיימים השנה שנת לימודים נוספת, כמו אולפנים, מתנדבי חו"ל, גרעיני "צבר" שהשתתפנו בשבוע החולף בדיון גדול סביב נושא החיילים הבודדים – בזמן נתון יש לנו כ-3,000 משתתפים בכל התוכניות הללו בקיבוצים.

<גבי אסם: תוכנית תל"מ, הייחוד שלה הוא בכך שהיא "תפירה" אישית, היא באמת "חליפה אישית" לכל אחד מן המשתתפים.

<גבי אסם: היתרון הגדול באמת שהיא יכולה להציע הוא את הסביבה כולה, את החצר הקיבוצית המלאה – גם מגורים, גם מסלול לימודים, גם השתלבות ותוכנית אישית.

<גבי אסם: זה הייחוד שלה.

<גבי אסם: לעקור את התוכנית הזאת ולהגיד: סליחה, לא מתאים יותר, בואו לא נקיים אותה – פשוט אין לי הסבר.

<גבי אסם: אני אורחת בכנסת, אני בסך הכול ממלאה את תפקידי במגזר הציבורי ביום-יום.

<גבי אסם: אני לא יכולה להבין איך יכול לקרות דבר כזה.

<גבי אסם: אגיד לא רק שאנחנו צריכים לשמור עליה אלא אנחנו צריכים להגדיל אותה.

<גבי אסם: תסתכלו למטה על השורה התחתונה.

<גבי אסם: יותר מ-160 קיבוצים פעילים בתוכניות האלה וברבות אחרות ויש עוד שרוצים להצטרף.

<גבי אסם: דווקא בגלל שהתוכנית היא השמה אישית ולא קבוצות של 20 ו-30 אלא באמת 4, 5, 10 יש לנו יכולת להציע להם עוד קיבוצים.

<גבי אסם: אנחנו מבקשים שמהדיון הזה נצא בקריאה להרחבה של התוכנית ולא רק לשימור הקיום שלה.

<גבי אסם: זאת בעצם הפנייה המרכזית שלנו.

<יצחק שפרן: תודה.

<יצחק שפרן: בוקר טוב, אני איציק, פעיל בתנועה הקיבוצית באגף חינוך ומשימות ומנהל את תוכנית תל"מ מזה 4 שנים.

<יצחק שפרן: זו תוכנית עם היסטוריה.

<יצחק שפרן: היא נוצרה בשיתוף פעולה, אם יורשה לי לציין, מצוין עם חברינו מן האגף לקליטת עולי אתיופיה במשרד העלייה והקליטה, שיתוף פעולה שהיה ואפילו התעצם ועובד היטב בשנים האחרונות.

<יצחק שפרן: התוכנית הזאת כאמור היא מ-1998 והיא באמת הזדמנות, כפי שגבי אסם תיארה, להעצמה אישית ותעסוקתית לחניכים בפרופיל שנקלטים.

<יצחק שפרן: במשך ההיסטוריה הזאת יש לנו שגרירים, יותר מ-1,200 בוגרים שכבר סיימו את התוכנית.

<יצחק שפרן: אחד מהם, אשר סלמסה, יושב פה והוא יגיד אחרי כן את חוויותיו ואת ניסיונו מעדות אישית.

<יצחק שפרן: רבים מתוך הבוגרים שלנו גם נשארו בקיבוצים לשנה ולשנתיים ויותר, גם כי מצא חן בעיניהם המקום, גם משום שהם השתלבו היטב בתעסוקה וזה נתן להם עוד מנוף להמשיך את התפתחותם האישית.

<יצחק שפרן: גם זכינו לכמה עשרות חברי קיבוץ חדשים מבני העדה שהכירו בני זוג, אפילו שניים-שלושה זוגות שנקלטו, אחד מהם בברעם ממש בימים אלה, שהכירו בתל"מ, נקלטו כחברים והם היום חברים מלאים וטובים בקיבוצם.

<יצחק שפרן: נכון לרגע זה בתוכנית יש לנו 80 חניכים.

<יצחק שפרן: אנחנו בעיצומו של גיוס לקראת שנת הלימודים הבאה של בנות שמשתלבות היטב במערכת החינוך ב-16 קיבוצים, כאשר הצפוניים שבהם הם דן וברעם והדרומיים שבהם הם יטבתה וקטורה.

<יצחק שפרן: יש עוד קיבוצים, כפי שגבי אסם ציינה, שאומרים: אם יש לכם עוד חניכים בבקשה תציעו לנו, נשמח מאוד לפתוח קבוצות חדשות.

<יצחק שפרן: לשם כך נשמח מאוד שהתוכנית תמשיך ותתרחב.

<יצחק שפרן: סביב אותם 80-90 חניכים מידי שנה יש עשרות רבות של שותפים, כל אחד בתחומו.

<יצחק שפרן: לא אתאר את כולם אבל נמצאים כאן גם חברינו ממשרד העלייה והקליטה, יש מעסיקים בקיבוצים, יש אנשי מעטפת שפועלים במערכת הזאת, מלווים אישיים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים וכמובן מורים לכישורי חיים, ובעיקר המקשרים בקיבוצים שהם החוליה המקשרת בין התוכנית, בין חברי הקיבוץ ובין החניכים, שנציג בכיר וותיק שלהם יושב פה לצדנו, ניר בנדק מקיבוץ גן שמואל שיעיד אחרי כן על פועלו שלו.

<יצחק שפרן: המקורות של התוכנית כאמור רובם ככולם, סכום ניכר מתוך התוכנית, קרוב ל-85% מגיע ממשרד העלייה והקליטה.

<יצחק שפרן: בשנים האחרונות גם משרד הכלכלה תרם את חלקו בתחום התעסוקה.

<יצחק שפרן: בשנה האחרונה כל התקציב הזה מגיע ממשרד העלייה והקליטה וכמובן גם התנועה הקיבוצית שותפה.

<יצחק שפרן: הקיבוצים אמנם לא מהווים מקור תקציבי אבל הם מסבסדים באופן עמוק למדי את השתתפות החניכים, בין בשכר דירה ובין בשירותים כאלה ואחרים שהם מספקים לבני הקבוצה, ואנחנו מצליחים פה ושם גם להשיג קצת תרומות שמשמשות אותנו בעיקר לפעילויות שאין להן מקור תקציבי אחר, אם זה תגבור בלימודים, אם זה ציוד לימודי, מחשבים אישיים ודברים מן הסוג הזה שחניכים זקוקים להם בהמשך הדרך שלהם.

<יצחק שפרן: שואלים אותנו: בסדר, אז מה סיפורי ההצלחה?

<יצחק שפרן: יש עשרות כאלה מידי שנה – צעירים שהגיעו נבוכים, קצת חסרי כיוון בתחילת השנה ואתה רואה במהלך השנה אחרי שהם קיבלו את החיבוק ואת הבסיס, את הפלטפורמה הנוחה להמשך העצמתם, הם עברו אבחון תעסוקתי, בחרו מסלול לימודים, עלו על דרך המלך, התחילו לעבוד קשה.

<יצחק שפרן: הם יודעים שזו שנה מאוד-מאוד אינטנסיבית.

<יצחק שפרן: בסוף השנה רואים את זה אפילו על היציבה שלהם.

<יצחק שפרן: האנשים האלה יוצאים עם ביטחון עצמי, עם תעודה ביד, כפי שאתם רואים את שלוש הדוגמאות של חבר'ה מקיבוץ גדות, או בצד שמאל דוגמה של ענת שכתבה את סיפור חייה בהנחיה מקצועית שלנו, או אדסה אבבה – מי לא מכיר אותה, כל מי שחובב מוזיקה אתיופית או מוזיקה בכלל, היא בוגרת תל"מ שהתחילה את הקריירה המוזיקאית שלה אצלנו בקיבוץ גלעד, וארגויה – גם כן דוגמה ממש מהתקופה האחרונה, שהתחילה בתנאי פתיחה מאוד-מאוד קשים וסיימה את לימודיה כסייעת לרופא שיניים.

<יצחק שפרן: יש לנו כאלה עשרות מידי שנה.

<יצחק שפרן: הבאתי דוגמאות ראשוניות רק כדי להמחיש שאנחנו גאים מידי שנה להצטלם ביחד עם החניך או החניכה עם תעודת הסיום ולזכות בתודות האלה, שרובן סמויות מן העין אבל שכרנו בכך שהחניכים האלה מסיימים את המסלול בהצלחה רבה, בשיעורי הצלחה שאמנם לא נמדדו מדעית.

<יצחק שפרן: יש לי את הנתונים האחרונים שבדקנו בטלפון מ-2013, אבל גם מאז 2013 – ויעידו חבריי ממשרד העלייה והקליטה – אנחנו נהנים משיעורי הצלחה טובים יותר, גם משום שפרופיל החניכים השתנה ויש יותר ילידי הארץ, ויש גם שיטת מיון או השמה יותר מוצלחת אז שיעורי ההצלחה הולכים וגדלים, הם נושקים ל-90%-95%, הן בסיום לימודים והן בסיום התוכנית.

<יצחק שפרן: בעצם למה אנחנו מצפים?

<יצחק שפרן: אנחנו רוצים גם להבטיח את המשך התוכנית לאורך זמן, גם להרחיב אותה ובעיקר להכיר בייחודה.

<יצחק שפרן: אנחנו מבינים שהחלטת הממשלה שמה איזה סימן שאלה על היכולת של משרד העלייה והקליטה להמשיך לארח ולממן את התוכנית.

<יצחק שפרן: אנחנו מבקשים שיהיה לנו אופק, שנוכל לפתוח את התוכנית בקיבוצים חדשים, לתת פתרון ל-250 החניכים שבכל רגע נתון מחכים לשיבוץ, לתת להם פתרון לשנים קדימה ולדעת שאנחנו ממשיכים בתוכנית הזאת ביציבות ומחזקים אותה גם לפרופיל החניכים החדשים, והצרכים לא קטֵנים, הצרכים הולכים וגדלים.

<יצחק שפרן: הראיה היא מספר הפונים אלינו בכל הדרכים, הן בהכוונה של מרכזי צעירים והן בהרשמה לאתר.

<יצחק שפרן: אפילו אם אותם 250 חניכים שמחכים כרגע לשיבוץ יזכו להצטרף לתוכנית ולהשיג את ההישגים שמצופים מהם – זה יהיה שכרנו.

<יצחק שפרן: בצילומים רואים שהשרה הישנה-חדשה ומבקר המדינה התארחו אצלנו בקיבוץ נען, אחד הקיבוצים המובילים בתוכנית, ב-2013.

<יצחק שפרן: אנחנו מזמינים גם את חברי הוועדה המכובדים ואת חברי הכנסת לסיור דומה בהקדם.

<יצחק שפרן: נשמח מאוד לארח אתכם כי, כפי שאומרים, תמונה אחת שווה אלף מילים.

<יצחק שפרן: אתם מוזמנים לראות במו עיניכם, בעיקר מי שיש לו עדיין ספקות, שלא נצטרך לשכנע את המשוכנעים אלא מי שעדיין יש לו ספקות לגבי ההצלחה וההשתלבות של החניכים בחיים הקיבוציים מוזמן להצטרף לסיור.

<יצחק שפרן: הכותרת היא שהתוכנית וסביבת החיים, כפי שגברי אסם פתחה ואמרה, הסביבה הקיבוצית היא שנותנת את התנאים המיטביים להצלחה.

איתן ברושי: יש לי שאלה.

איתן ברושי: אם לא יעשו כלום והמצב הנוכחי יימשך, מה זה אומר?

איתן ברושי: התוכנית תיסגר?

איתן ברושי: היא מצטמצמת?

<גבי אסם: כן, חד-משמעית.

איתן ברושי: זה לא מספיק ברור מהדברים שאתם אומרים.

<יצחק שפרן: המשמעות מבחינתנו היא שב-1 בינואר 2017 אנחנו צריכים להפסיק, בעצם אין יותר בסיס לחניכים, אין להם יותר ליווי, אין להם יותר כישורי חיים.

<יצחק שפרן: אלה שנמצאים בקיבוצים יצטרכו כמובן לשלם יותר ולא ייקלטו חניכים חדשים.

<יצחק שפרן: בעצם התוכנית הזאת תגווע בצורה מאוד-מאוד דרמטית בתוך חודשים ספורים.

<יצחק שפרן: אם לא יהיה תקציב שיחייה אותה לשנים קדימה, משנת 2017 והלאה התוכנית הזאת תגווע ו-250 החניכים שנמצאים בהמתנה יתאכזבו או אפילו יכעסו, ילכו הביתה, ואותם 80 חניכים שבתוכנית יהיו סוג של שכירים בקיבוצים מבלי שיש להם עורף של תוכנית מקצועית ומעצימה.

<גבי אסם: אדגיש יותר.

<גבי אסם: החדרים שיושבים בהם היום תל"מ והתשתית שנרקמה עם השנים, שבעצם מאפשרת לתוכנית הזאת להתקיים, הרכזים שמלווים אותם, התפיסה – היא יכולה להתמלא.

<גבי אסם: אין ואקום, היא תתמלא באחת, או בתוכניות אחרות או בכלום, בנדל"ן.

<גבי אסם: אנחנו ממש-ממש-ממש לא רוצים להיות שם.

<גבי אסם: זאת סגירה רק של צד אחד ואין סיבה ש-250 החניכים לא יקבלו את התוכנית.

<גבי אסם: כפי שאנחנו אומרים, אגיד את זה שוב, אדגיש, יש לנו אפשרות להכפיל את התוכנית.

<גבי אסם: הסירוב למי שלא מתקבל, גם כשהם מתאימים – אם הם לא מתאימים אז הם לא מתאימים, אבל כשהם מתאימים ואתה מסרב פשוט כואב הלב.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע את הבוגר של התוכנית לפני שאני פונה למשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: בהמשך אעבור למשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשמוע את אשר סלמסה, בוגר התוכנית, שישתף אותנו בחוויות שלו בתוכנית.

<אשר סלמסה: שלום לכולם.

<אשר סלמסה: תודה רבה לכל הנמצאים פה, תודה רבה לאיציק שפרן, למשרד העלייה והקליטה, לחבר הכנסת נגוסה.

<אשר סלמסה: אני בוגר תוכנית תל"מ, התחלתי שם באוגוסט 2013 וסיימתי אחרי כמעט שנתיים בקיבוץ גבעת חיים מאוחד.

<אשר סלמסה: לי אישית זה תרם המון בחיים האישיים שלי, בעצמאות האישית שלי, בדרך החיים, לראות את החיים בקיבוץ, המעורבות בחיים בקיבוץ.

<אשר סלמסה: זה היה אחרי השירות הצבאי שלי, אחרי 3 שנים של שירות קרבי.

<אשר סלמסה: אחרי השחרור עבדתי קצת באבטחה אבל אישית לא הרגשתי שאני מתפתח.

<אשר סלמסה: בקיבוץ מאוד הרגשתי את זה, אם זה בעבודה עצמאית, שם עשיתי את העבודה המועדפת שלי, אם זה לבנות את עצמי בחיים העצמאיים של בניית בית, דברים שאין לך אותם ביום-יום שלך.

<אשר סלמסה: בקיבוץ יש לך את הפרטיות שלך, את החיים שלך לבד, את הפינה שלך.

<אשר סלמסה: עשיתי שם עבודה מועדפת.

<אשר סלמסה: זאת הייתה תקופה שבה היה לי המקום עם השקט שלי לחשוב מה אני באמת רוצה לעשות עם עצמי בעתיד, כי בשכונה ובבית אין לי את המקום הזה לשבת ולחשוב כי כל הזמן בבית אני מוטרד, למשל עם האחים.

<אשר סלמסה: כאן היה לי זמן למחשבות איך להעביר את הזמן האישי, איך לפתח את עצמי.

<אשר סלמסה: בקיבוץ היה לי באמת את המקום השקט הזה לחשוב מה אני רוצה לעשות בעתיד שלי, והיה לי ליווי מקצועי מהתוכנית, היה לי מלווה אישי שתמיד היה שם בשביל הצרכים שלי.

<אשר סלמסה: וגם היום בתור בוגר יש לי את הליווי הזה ויש לי עזרה, אם זה לפני הלימודים שאני הולך ללמוד.

<אשר סלמסה: יש לי תמיכה שלא הייתה לי בשום מקום אחר.

<אשר סלמסה: אם התוכנית הזאת תיסגר אני לא יודע מה יהיה העתיד של הנוער הצעיר.

<אשר סלמסה: אני בתור בוגר, בכל מקום שאני הולך אני אומר שאני בוגר תוכנית תל"מ ואני אומר את זה כי המקום הזה באמת עזר לי להתפתח בפן האישי.

איתן ברושי: איפה אתה גר?

<אשר סלמסה: היום אני עובד כמדריך נוער בקיבוץ עין השופט במועצה האזורית מגידו וזה גם חלק מן ההצלחה שלי בתור בוגר תל"מ, והליווי הוא עד היום.

<אשר סלמסה: השאיפה היא לפתוח את הבועה הזאת של החיים בקיבוץ שיש בו הרבה חיים מעורבים.

<אשר סלמסה: אתה אוהב את עצמך ואתה גם מקבל מהם את הפן של החיים הקיבוציים ואתה רואה את המעורבות ההדדית שיש שם.

<אשר סלמסה: אלה דברים חשובים.

<אשר סלמסה: כאשר הבנתי שהפרויקט הזה הולך להצטמצם או להיסגר תהיתי איך זה יכול להיות, כי אני הבנתי אחרת, עקב המחאות וכל הסיפור שהיה, שהתוכנית הולכת לגדול ולהתפתח כי זו באמת תוכנית שנותנת המון.

<אשר סלמסה: אני לא סתם אומר את זה ואני לא ממציא פה.

<אשר סלמסה: אני אומר את זה בתור אדם שהיה שם.

<חיים סלם: עם איזו הכשרה מקצועית יצאת משם?

<אשר סלמסה: רישיון C.

<אשר סלמסה: במסגרת התוכנית.

<גבי אסם: מדריך נעורים.

<גבי אסם: זה הרישיון הכי חשוב.

<אשר סלמסה: היום אני הולך ללמוד בעזרת-השם ויש לי ליווי מתוכנית תל"מ, עוזרים לי בלימודים שאני הולך ללמוד ב"רופין".

<אשר סלמסה: זאת תוכנית שחבל שתיסגר, זה בזבוז גם לנוער הצעיר וגם לקיבוצים ובכלל לחברה כולה.

<אשר סלמסה: זו תוכנית טובה מאוד שנותנת תעסוקה, לימודים ומגורים, שאין את זה בשום מקום אחר.

<אשר סלמסה: לא רק אני אישית, יש לי המון חברים שהיו בזה ורבים מן המשפחה שלי היו בתוכנית הזאת.

<אשר סלמסה: זה תרם המון.

<אשר סלמסה: אני לא רואה שום סיבה לסגור את הדבר הזה, שהוא חשוב מאוד לכולנו.

<אשר סלמסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: נשמע ממשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: לפחות אבבה אדסה, כפי שאמרת, אתה מכיר אותה גם, מוצלחת מאוד.

<יצחק שפרן: היא גם לא מצניעה, בכל הופעה שלה היא עולה על הבמה ומזכירה את התוכנית.

אברהם נגוסה: נהניתי בכמה מן ההופעות שלה ולכן אני מכיר אותה.

אברהם נגוסה: קודם כול נשמע ממשרד העלייה והקליטה ולאחר מכן גם ממשרד הכלכלה וגם ממשרדים אחרים אם יש, וגם הסוכנות כמובן, אני רוצה להבין בדיוק.

אברהם נגוסה: דווקא על-פי הרוח בממשלה, התקבלו תוכניות לשילוב המיטבי של יוצאי אתיופיה, עם תקציבים, על מנת לעודד ולהרחיב תוכניות מוצלחות.

אברהם נגוסה: איך זה מתיישב?

אברהם נגוסה: מצד אחד יש פה כוונות טובות ויש תוכניות המאושרות על-ידי הממשלה עם תקציבים, ומצד שני סוגרים תוכניות.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסו לעניין הזה.

אברהם נגוסה: דוד יאסו, מנהל האגף לקליטת עולי אתיופיה במשרד העלייה והקליטה, בבקשה.

<דוד יאסו: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, האורחים.

<דוד יאסו: אחרי כל מה שהם אמרו באמת אין לי מה לדבר כי אני מקבל את כל מה שהם אמרו, הם צודקים.

<דוד יאסו: זאת תוכנית לתפארת.

<דוד יאסו: מבחינת משרד העלייה והקליטה זו אחת התוכניות הכי טובות שיש לנו.

<דוד יאסו: היא יקרה בשני מובנים, גם בעלות שלה וגם באיכות שלה מבחינת העלייה הזאת.

<דוד יאסו: בשנת 2007 ראינו אחרי העלייה של מבצע שלמה בני נוער שהלכו לפנימיות ולמדו שם מספר שנים ואחר-כך הלכו לצבא.

<דוד יאסו: בינתיים ההורים שלהם רכשו דירה ויצאו ליישובי קבע.

<דוד יאסו: כשחזרו אחרי הצבא לבני הנוער האלה לא היה איפה להיות.

<דוד יאסו: את הפרויקט הזה "תפרנו" ביחד עם התנועה הקיבוצית, שבאמת התגייסה, במימון מלא אך ורק של משרד העלייה והקליטה.

<דוד יאסו: בתוכנית, כפי שאמר איציק שפרן, יש היום יותר מ-1,000 בוגרים וביניהם גם כאלה שנמצאים כבר באוניברסיטאות או שכבר סיימו שם את לימודיהם, ויש גם כאלה, שהוא לא ציין אותם, שנשואים ונשארו בקיבוץ.

<דוד יאסו: לצערי הרב מעט מאוד אבל הייתי רוצה שיהיו יותר.

<דוד יאסו: התוכנית הזאת מביאה את הצעירים והצעירות מקרב בני הקהילה אחרי שירות צבאי והיא ברמה גבוהה מאוד.

<דוד יאסו: גם בשנים שלא היו תקציבים, חברי לעבודה בתנועה הקיבוצית מעידים על כך, משרד העלייה והקליטה עשה את כל המאמצים כדי שהתוכנית הזאת תימשך כל שנה ושנה.

<דוד יאסו: כאשר הייתה תוכנית חומש בשנת 2008, בשנת 2011 משרד הכלכלה השתתף במימון של 700,000 שקל למשך כשנתיים.

<דוד יאסו: בשנת 2015 הוא אמר שהוא יותר לא משתתף.

<דוד יאסו: כדי לא לפגוע במספר המשתתפים מקרב הצעירים משרד העלייה והקליטה גם בשנת 2015 וגם בשנת 2016 הגדיל את התקציב, רק בגלל הכרות וראייה נכונה עד כמה התוכנית הזאת חשובה והייתה ראייה שאנחנו ממשיכים אותה.

<דוד יאסו: כפי שאמר גם אשר סלמסה, אני וחבריי חיים סלם וברוך שמעון פוגשים אותם בשטח.

<דוד יאסו: אנחנו גאים בכם וגאים על העשייה ויודעים מאיפה יצאתם ולאן הגעתם.

<דוד יאסו: יחד עם זה, כפי שאמרת, ואתה יודע, יש החלטת ממשלה שהתייחסה לשילוב בני הקהילה בחברה הישראלית.

<דוד יאסו: החלטת הממשלה קבעה שמשרד העלייה והקליטה יטפל עד 15 שנים מיום העלייה.

אברהם נגוסה: ידעתי שתגיע לזה.

<דוד יאסו: ביקשת תשובה.

<דוד יאסו: אני עונה תשובה.

<דוד יאסו: אדוני היושב-ראש, אני פורש כאן הכול.

<דוד יאסו: כל עוד לא הייתה ההחלטה הזאת משרד העלייה והקליטה סייע כפי שהוא עשה במינהל הסטודנטים, כפי שעשה בכל התוכניות, במוקדים וכן הלאה, כי זה אחת מתוכניות הדגל שלנו.

<דוד יאסו: אבל ברגע שיש החלטת ממשלה אנחנו חייבים להיצמד להחלטה הזאת.

<דוד יאסו: אמרנו, וגם חברי התנועה הקיבוצית שמעו, מבחינת משרד העלייה והקליטה אנחנו לא סוגרים את הדלת.

<דוד יאסו: כן נממן צעירים וצעירות שיגיעו, עד 15 שנים בארץ נממן אותם.

<דוד יאסו: שאר הפרויקטים עוברים לפי החלטת הממשלה למשרדים הרלוונטיים.

<דוד יאסו: את פרויקט הבריאות שאנחנו מימנו מעבירים למשרד הבריאות, נושא התעסוקה צריך לעבור למשרד הכלכלה.

<דוד יאסו: לכן קיימנו מספר דיונים.

איתן ברושי: כמה בוגרי צבא יש שעונים על הקריטריון הזה, שחלפו כבר 15 שנה מאז עלייתם?

<דוד יאסו: אני לא יודע.

<דוד יאסו: השאלה שלך במקומה.

איתן ברושי: זאת לא פעם ראשונה שמשתמשים בזה.

אברהם נגוסה: כאשר הממשלה קיבלה החלטה ושינתה את המדיניות היא לא השאירה את זה באוויר, היא מצאה תחליף.

אברהם נגוסה: כל מי שנמצא בארץ יותר מ-15 שנים המשרדים הרלוונטיים יטפלו בעניינו.

אברהם נגוסה: לדוגמה, המשרד הרלוונטי יכול להיות משרד הכלכלה.

אברהם נגוסה: למשרד הכלכלה גם ניתן תקציב.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אבל אם יש מספיק צעירים בוגרי צבא שעונים לקריטריון, ולאחרונה הממשלה, גם בזכותך, החליטה להביא עוד עולים יוצאי אתיופיה – זה עלה לו בבריאות אבל הוא השיג את זה.

אברהם נגוסה: זה עוד לא התממש.

איתן ברושי: נתתי לך מחמאה, מה אכפת לך...

אברהם נגוסה: אנחנו לא נוותר.

אברהם נגוסה: הם יהיו.

חיים ילין: בינתיים יש לך בעיה, אתה צריך עוד כמה חברי כנסת כדי לקדם.

איתן ברושי: בינתיים הגדילו את הקואליציה.

אברהם נגוסה: אני אופטימי.

איתן ברושי: בזכותך נכנס ליברמן.

איתן ברושי: אני אומר כרגע שצריך לפי דעתי דווקא כן לנסות להיצמד ל-15 שנים ולראות.

איתן ברושי: אם אמרו פה שיש 250 מועמדים אז אפשר לראות כמה אנשים בוגרי צבא יש.

<חיים סלם: על זה אין ויכוח.

<חיים סלם: השאלה לגבי עולים אם הם כבר 15 שנים בארץ.

איתן ברושי: את זה לא תיאמתי עם חברי מהתנועה הקיבוצית, אבל אם יש פוטנציאל מספיק גדול של בוגרי צבא שעונים לקריטריון של 15 שנים, בואו נתרכז בהם ואז רשימת ההמתנה תהיה קצרה יותר.

איתן ברושי: תוכלו להגיד למשל שאפשר להביא 100-200 אנשים שיעמדו בקריטריונים והמשרד שלכם יתקצב.

איתן ברושי: סופה לנדבר טיפלה יפה במשבר הקודם והיא עשתה את זה מהר יותר מהשר שסיים, אלקין.

איתן ברושי: גם פורר שיושב בכנסת היה אז מנכ"ל והם גילו אתכם נכונות.

איתן ברושי: איציק שפרן הציג אז גירעון גדול של כסף והעניין הזה הסתדר.

איתן ברושי: זה היה אִיוּם גדול על התוכנית עוד לפני ההחלטות האלה, בשל סיבות אחרות.

איתן ברושי: לפי דעתי – אני אומר את זה גם לאיציק שפרן ולגבי אסם – אם אנחנו יכולים לסמן פוטנציאל לתוכנית, שמאפשר קיומה של התוכנית והכפלתה מ-100 ל-200, לפי דעתי נכון להיצמד לכלל של 15 שנים, יש בזה היגיון, שהבסיס שניתן בתוכנית תל"מ הוא בסיס לאנשים שנמצאים בישראל פחות זמן ולא לוותיקים יותר.

<חיים סלם: תשאל את אשר סלמסה מתי הוא עלה לארץ.

<חיים סלם: אז אתה עוזב את האנשים האלה.

אברהם נגוסה: עכשיו אשר סלמסה הוא בוגר, הוא לא המקרה.

איתן ברושי: אני מדבר כרגע על התנועה הקיבוצית.

איתן ברושי: היא לא יכולה לשנות את החלטות הממשלה, בשביל זה אתם קיימים.

איתן ברושי: היא יכולה לבצע את החלטות הממשלה.

אברהם נגוסה: אני חושב שיש לנו כתובת.

<חיים סלם: הוויכוח הוא בעצם לא זה.

<חיים סלם: אם יש מספיק מועמדים שנמצאים בארץ פחות מ-15 שנים- - -

אברהם נגוסה: משרד העלייה והקליטה מוכן לממן.

<גבי אסם: זה לא המצב.

<חיים סלם: הקושי כרגע הוא ש-80%-90% מהתוכנית- - -

אברהם נגוסה: לזה יש לי כתובת.

אברהם נגוסה: לירית סרפוס ממשרד ראש הממשלה, אני רוצה שתבהירי לנו.

אברהם נגוסה: משרד העלייה והקליטה זה ברור, ידעתי גם שיגידו את זה.

אברהם נגוסה: לגבי הקריטריון של 15 שנים בארץ אין לנו בעיה, משרד העלייה והקליטה יממן.

אברהם נגוסה: אחרי 15 שנים בארץ, כפי שאת מכירה את ההחלטה, משרדי הממשלה מקבלים את הירושה או את המשך הטיפול.

אברהם נגוסה: איזה משרד להערכתך צריך להיות אחראי?

אברהם נגוסה: אני שואל אותך כמי שמרכזת במשרד ראש הממשלה את התוכנית החדשה של הממשלה.

<לירית סרפוס: בוקר טוב.

<לירית סרפוס: אני מאגף ממשל וחברה.

<לירית סרפוס: אני מתכללת את התוכנית הממשלתית לקידום השילוב של יוצאי אתיופיה.

<לירית סרפוס: האגף שלנו משמש גוף המטה של ועדת השרים לקידום השילוב של יוצאי אתיופיה, שעומד בראשה ראש הממשלה.

<לירית סרפוס: לפי החלטת הממשלה נקבעו צוותי מעבר שצריכים לדון בתוכניות או בתחומי אחריות שהיו במשרד העלייה והקליטה ולפי המדיניות החדשה לא יכולים להישאר במשרד העלייה והקליטה וצריכים לעבור למשרדים אחרים.

<לירית סרפוס: אנחנו עושים את צוותי המעבר האלה בכל אחד מן המשרדים שאישר את התוכניות שלו בוועדת השרים, ובין היתר עלתה על השולחן גם תוכנית תל"מ.

<לירית סרפוס: ראשית, התרשמנו מהתוכנית, נתחיל בזה, ושמענו עליה דברים טובים לא רק ממשרד העלייה והקליטה, כי הם אולי משוחדים, הם היוזמים וההוגים, אבל שמענו דברים טובים גם מגורמים אחרים.

<לירית סרפוס: נקודת המוצא היא שאנחנו רוצים לחפש בית חם לתוכנית הזאת.

<לירית סרפוס: אבל השאלה איפה.

<לירית סרפוס: יש כאן מישהו ממשרד הכלכלה?

<דנה גורדון שושני: הם הוזמנו ולא הגיעו.

אברהם נגוסה: זה חמור מאוד.

אברהם נגוסה: הם הוזמנו ולא הגיעו.

אברהם נגוסה: זה לא מקובל עלינו.

אברהם נגוסה: משרד שהוזמן חייב להגיע לפה, בעיקר כשזה נוגע אליו ישירות, והתוכנית הזאת נוגעת ישירות במשרד הזה.

<לירית סרפוס: אני לא מוסמכת לייצג את העמדה של משרד הכלכלה, אבל אני כן יכולה להגיד לכם מה- - -

איתן ברושי: זה לא מדויק.

איתן ברושי: ראש הממשלה הוא גם ממלא מקום שר הכלכלה היום, את יכולה לייצג אותו.

אברהם נגוסה: אני מסכים אתך.

אברהם נגוסה: וגם את יודעת שמשרד הכלכלה מהתוכנית הזאת קיבל, אם אני זוכר נכון, יותר מ-55 מיליון שקל, דווקא לתוכניות לשילוב בתעסוקה.

<לירית סרפוס: משרד הכלכלה קיבל כסף בתוכנית למשימות מוגדרות שיש בצדן גם מדדי הצלחה ברורים והם כולם מפורטים.

<לירית סרפוס: כדי שתוכנית תיקלט במשרד, קודם כול הצד המקבל צריך לגלות רצון, הוא צריך לרצות את התוכנית, הוא צריך שהיא תתאים למערך העבודה של המשרד, שהוא יידע לעבוד איתה, שזה יתאם את עקרונות הליבה של עבודת המשרד, שזה יהיה בסדר העדיפויות שלו, שלא יהיו לו כלים אחרים לתת מענה לאוכלוסיות.

<לירית סרפוס: כל התנאים האלה צריכים להתממש.

<לירית סרפוס: פה משרד הכלכלה צריך להגיד את עמדתו בנושא הזה.

<לירית סרפוס: אנחנו ניסינו לבדוק גם אופציות נוספות.

<לירית סרפוס: הצענו את האפשרות שזה יעבור למשרד הרווחה.

<לירית סרפוס: במשרד הרווחה דווקא יש פתיחות גדולה מאוד, רוצים מאוד לקחת את התוכנית.

<לירית סרפוס: כאן עלולה לעלות איזו מגבלה אחרת.

<קריאה: השאלה אם הם נותנים- - -

איתן ברושי: תנו את התקציב למשרד העלייה והקליטה והוא יבצע את זה.

<לירית סרפוס: התקציב נמצא כרגע במשרד העלייה והקליטה.

<לירית סרפוס: הנקודה שאתה מעלה בהחלט רלוונטית, האם בית במשרד הרווחה לא עלול לתייג את התוכנית בדרך שלא היינו רוצים.

<לירית סרפוס: כמובן שהכול מותנה בכך שהמקור התקציבי ממשרד העלייה והקליטה עובר למשרד הרלוונטי, זה ברור, מפני שבתוכניות שאישרה הממשלה, היא אישרה לתוכניות שהמשרדים הגישו.

<לירית סרפוס: יש שורה לכל סעיף תקציבי, יש תוכניות, יש מדדים, אין לנו שם גמישות וחופש פעולה, אין תקציבים חופשיים.

אברהם נגוסה: אני חושב שמתאים יותר שזה יהיה במשרד הכלכלה.

אברהם נגוסה: פה מדובר גם בשילוב בתעסוקה שהופך את האנשים לעצמאיים.

אברהם נגוסה: זה יותר מתאים.

אברהם נגוסה: כפי שאני מכיר את התוכנית של משרד הכלכלה, זה יכול להתאים דווקא למשרד הכלכלה.

אברהם נגוסה: למה אתם לא בוחנים מענה דווקא בכיוון הזה?

<לירית סרפוס: אני מצפה שיהיה כאן נציג משרד הכלכלה שיגיד מה העמדה שלהם בעניין הזה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה.

חיים ילין: קודם כול, אני מכיר את התוכנית הזאת.

חיים ילין: עד לא מזמן הייתי חבר קיבוץ שקלט את התוכנית בקיבוץ בארי.

חיים ילין: אני חושב שזה אחד הדברים הכי יפים שקרו, גם לצעירים שהגיעו וגם לחברה הצעירה שחיה באותו מקום.

חיים ילין: כל הזמן מדברים מה הקיבוץ תורם לצעירים יוצאי אתיופיה אבל אף אחד לא מדבר על מה הם תורמים לחברה מכל הסוגים שבה הם נמצאים.

חיים ילין: אנחנו מטפלים באוכלוסייה האתיופית בכל מיני רבדים, שתמיד-תמיד-תמיד הם לא נעימים, אני חייב להודות, ופה סוף-סוף יש משהו שהוא מרומם רוח ולא כמו כל הדיונים שאנחנו מקיימים על גזענות, בדרך כלל, בתוך מדינת ישראל.

חיים ילין: לירית סרפוס, שמעתי אותך.

חיים ילין: שמעתי את הנאום שלך.

חיים ילין: מהנאום הזה לא ייצא כלום.

חיים ילין: אל תיפגעי, זה לא אישי.

חיים ילין: לא ייצא כלום.

חיים ילין: כשמתחילים לשים מכשולים, בירוקרטיה, שום דבר לא ייצא מזה.

חיים ילין: אני לא מסכים שמשרד הכלכלה צריך לקחת את זה.

חיים ילין: אני טוען גם כראש רשות מקומית לשעבר וגם היום כחבר כנסת שמשרד הכלכלה הוא אחד המשרדים הכושלים ביותר שיש במדינת ישראל.

חיים ילין: הוא לא מסוגל, יש לו מניפה כל-כך גדולה, ממעונות יום ועד תעסוקה של כל מיני אוכלוסיות.

חיים ילין: הוא לא מסוגל לשאת בדבר הזה.

חיים ילין: אין קוסם, גם לא ראש הממשלה, שיכול לנהל את המשרד ולקדם אותו לממדים שאנחנו רוצים שיהיו.

חיים ילין: הדוגמה הקלסית היא שבמשרד הכלכלה לפני עשור הקימו מאות ואלפי מפעלים מידי שנה.

חיים ילין: בשנה שעברה הקימו 4 מפעלים והשנה 3 מפעלים.

חיים ילין: רק שתבינו שמשרד הכלכלה, שהוא מנוע הצמיחה של מדינת ישראל, בכלל לא עושה את עבודתו.

חיים ילין: אז עכשיו אתם הולכים להפיל עליו את תוכנית תל"מ?

חיים ילין: אל תזרקו את התוכנית הזאת.

חיים ילין: אני אומר את זה למשרד העלייה והקליטה.

חיים ילין: אסור לזרוק את זה בשום פנים ואופן.

חיים ילין: עוד מעט תעלה האוכלוסייה של הפלאשמורה ואתם תצטרכו לא לאמץ את החלטת הממשלה על 15 שנים אלא ל-30 שנים.

חיים ילין: לכן אל תזרקו את זה.

חיים ילין: אתם יודעים לעשות את זה הכי טוב – הכי רגישים, בלי תווית של משרד הרווחה, בלי תוויות אלא קליטה נטו וחיבוק ענק, זה אתם.

חיים ילין: אף אחד אחר לא יעשה את העבודה הזאת.

חיים ילין: לכן הטענה הבסיסית שלי היא שאנחנו צריכים להילחם קודם כול כדי להגדיל את התקציבים ולדאוג לכך – ואני מבקש שזה יהיה הסיכום – שבתקציב לשנים 2017-2018 – אני אומר בסוגריים במחאה שאני נגד התקציב הדו-שנתי, אבל אם כבר הקואליציה הגדולה הזאת מעבירה את התקציב הדו-שנתי – שבשנתיים האלה יתוקצב הסכום לפי פרמטר של 250, אם יש, את זה תצטרכו לבדוק לפי הרישומים, לשנתיים, עם זה אין שום בעיה, זה לא 15 שנים, ותתוקצב התוכנית הזאת בתקציב 2017-2018 בתוך משרד העלייה והקליטה.

חיים ילין: אחרי כן תעשו את כל הדיונים שאתם רוצים, אם אתם צריכים להעביר את הכסף או לא.

חיים ילין: בסוף, התוכנית הזאת מצליחה.

חיים ילין: למה להרוס?

חיים ילין: אנחנו מומחים בהריסת דברים שמצליחים, ולא מצליחים לתקן את מה שהרוס.

אברהם נגוסה: כדי להיות מעשיים, יש פה את החלטת הממשלה.

אברהם נגוסה: אגיד לך, בני הקהילה אשמים בזה.

אברהם נגוסה: אנחנו אשמים.

אברהם נגוסה: קמו צעירים ואמרו: למה אתם כל הזמן רואים אותנו כעולים חדשים?

אברהם נגוסה: למה אנחנו כל הזמן מטופלים על-ידי משרד העלייה והקליטה?

אברהם נגוסה: למה משרדים אחרים לא משרתים אותנו?

אברהם נגוסה: ואז הממשלה החליטה: 15 שנים.

חיים ילין: אני רוצה להסביר לך, כי משרד הכלכלה כושל, ומשרד הרווחה זה תווית, ומשרד החינוך – זה לא מתאים פשוט, מה לעשות.

חיים ילין: משרד העלייה והקליטה זה הכי מתאים, מה לעשות.

חיים ילין: חבר הכנסת נגוסה, תקשיב היטב, אתה אני ויואל רזבוזוב נהיה עולים חדשים, אתה יודע עד מתי?

חיים ילין: עד שתהיה לנו חלקה בבית הקברות, לא יעזור כלום.

חיים ילין: לא משנה 15 שנים.

אברהם נגוסה: אני מוכן להרים את הכפפה.

חיים ילין: אני אומר לך עכשיו, לא יעזור כלום.

חיים ילין: אנחנו שם, אנחנו עם שקולט, מדינה שקולטת.

חיים ילין: היא קולטת את כולם.

<קריאה: היא לא קולטת שהיא קולטת.

<קריאה: ..

חיים ילין: את זה צריך להשאיר שם.

חיים ילין: אני מבקש, יש לנו נטייה – ואני אומר את זה גם למשרד ראש הממשלה – ניהולית, לא פוליטית, שאנחנו מקבלים החלטות ולא מבינים מה השלכות הרוחב של ההחלטות.

חיים ילין: אם ראש הממשלה קיבל החלטה להעלות עוד עולי אתיופיה אז למה קבעו בהחלטת הממשלה 15 שנים?

חיים ילין: למה לא שונתה החלטת הממשלה בהתאם להחלטה של ראש הממשלה להעלות את היהודים מאתיופיה?

חיים ילין: תבין מה אני אומר.

אברהם נגוסה: כן, אבל אותם עולים חדשים שיגיעו משרד העלייה והקליטה יטפל בהם במשך 15 שנים.

חיים ילין: אני יודע.

חיים ילין: ולכן אני אומר, זה לא כל פעם מחדש 15 שנים.

חיים ילין: למשרד העלייה והקליטה אין תווית, צריך להבין את זה, יש לו התמחות.

חיים ילין: ההתמחות הזאת שאנחנו מתגעגעים אליה, ניהולית ולא פוליטית, צריכה להיות שם.

חיים ילין: סופה לנדבר, שרת העלייה והקליטה החדשה, שמבינה עניין, היא רגישה לתוכנית הזאת והבטיחה שתעשה את כל המאמצים.

חיים ילין: היא אמרה לי: זה לא פשוט כי החלטות כבר התקבלו.

חיים ילין: בסדר, בשביל זה היא שרה, מה לעשות.

חיים ילין: מכל הדבר הזה יצא אחד הדברים הכי טובים שיש, ואני אומר את זה בגלוי, שהיא חזרה למשרד העלייה והקליטה.

חיים ילין: אני חושב שהתוכנית הזאת צריכה להישאר שם.

חיים ילין: אני מבקש שיירשם בפרוטוקול שיהיה תקצוב לא לפי 80-100 צעירים אלא לפי 250 צעירים, שזה ייכלל בתקציב 2017-2018.

חיים ילין: אני חושב שכולנו יכולים להתחבר לזה.

חיים ילין: זה יבוא כהמלצה לשרת העלייה והקליטה החדשה.

חיים ילין: תודה רבה.

<גבי אסם: אפשר להציע משהו?

אברהם נגוסה: רק רגע.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת איתן ברושי רוצה לדבר.

אברהם נגוסה: אתה רוצה לשמוע את ההצעה שלה?

איתן ברושי: לְמה שהיא אומרת אני מסכים.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה שהיא חברת הוועדה.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<גבי אסם: אני רוצה להעיר מספר הערות קצרות.

<גבי אסם: אחת, יכול להיות שאם רוצים להכפיל את התוכנית אז ההכפלה שלה יכולה להיות ל-15 שנים.

<גבי אסם: חצי ממנה יישאר כפי שהוא היום, כדי לא להרוס את התוכנית הטובה, והתוספת תהיה למי שהם עד 15 שנים בארץ, ואנחנו נמצא את הזמן להתאים.

<גבי אסם: בכל מקרה, שלב הביניים הוא השלב המסוכן ביותר.

<גבי אסם: זאת אומרת, אם בחודשים הקרובים לא נמצא פתרון תהיה לנו בעיה להמשיך לקיים את התוכנית.

<גבי אסם: לכן אם זה אפשרי – אני לא מכירה, אני רק יכולה לבקש – שיימצא זמן ביניים של כשנה שתיבחן שוב מחדש התוכנית בלי הפסקת התקצוב.

<גבי אסם: אחרת, אם תהיה הפסקה היום אין לנו אפשרות להמשיך אותה.

<גבי אסם: הדבר השלישי הוא המשרד לשוויון חברתי, השאלה האם הוא יכול להוות בית.

<גבי אסם: זה סוג של מקום.

<גבי אסם: מעצם קריאת אופי המשרד ותחום השליטה שלו, הוא כן נמצא באזור הזה.

<גבי אסם: אבל שוב, זמן הביניים חייב להיות מוגדר.

<גבי אסם: אם נצא עם זה מהוועדה זה כבר יהיה טוב.

חיים ילין: הבעיה במשרד שעליו את מדברת, שפותחים אותו וסוגרים אותו לפי עניין פוליטי.

חיים ילין: בבסיס הוא לא משרד שאת יכולה להיות בטוחה שימשיך 30 שנים.

<גבי אסם: הטוב ביותר בשבילנו להישאר במשרד העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: לירית סרפוס מקשיבה לזה, היא שומעת.

אברהם נגוסה: אמרתי משרד הכלכלה- -

<גבי אסם: הם לא רוצים אותנו.

אברהם נגוסה: - -בגלל שמשרד הכלכלה קיבל תקציב כמו משרד הרווחה, כמו משרד החינוך.

אברהם נגוסה: אמרנו שמשרד הרווחה זה סטיגמטי.

אברהם נגוסה: לכן חשבתי: מה נשאר?

אברהם נגוסה: משרד הכלכלה.

אברהם נגוסה: בסוף הישיבה הם יחליטו.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, חברי הכנסת, חברי מהתנועה הקיבוצית, משרדי הממשלה, אני חושב שדבר ראשון צריך להודות לתנועה הקיבוצית ולברך אותה על המפעל המרשים הזה, שנמשך כבר שנים רבות.

איתן ברושי: אני לא בטוח שבעבר היו חוזים וצופים את המפעל הזה ואת ההתמדה בו.

איתן ברושי: התנועה הקיבוצית הייתה אחד המקומות שבהם קלטו את העולים שהגיעו במטוסים בלילות מסודן וממקומות אחרים, בחלקם בבתי הבראה, כפי שיש עוד היום באיילת השחר או באזור בית אלפא, אבל גם היינו שותפים לחוויה המרגשת של עליית יהודי אתיופיה בדרכים הבלתי רגילות כפי שעם ישראל יודע להתגייס.

איתן ברושי: חשנו חלק מאותה תחושת התעלות שהייתה כשהגיעו ראשוני היהודים מאתיופיה, וגם עכשיו אנחנו תומכים בהמשך המפעל הציוני החשוב הזה, גם של איחוד משפחות וגם של ריכוז העם היהודי כאן במדינת ישראל.

איתן ברושי: אני חושב שהמפעל הזה בוודאי לא יכול היה להתקיים בלי משרד העלייה והקליטה ובלי המימון של המדינה.

איתן ברושי: אבל החשיבות של המפעל הזה – אני אומר את זה גם לנציגת משרד ראש הממשלה לירית סרפוס – היא בשילוב של תל"מ, של תעסוקה, לימודים ומגורים, ושל חברה.

איתן ברושי: זה לא בדיוק "מעון" של משרד הרווחה.

איתן ברושי: זה פתיחה של הקיבוץ, גם במובן הרחב של המילה, של החינוך, של העבודה, של החברה, ככל שניתן.

איתן ברושי: לא תמיד שנה זה מספיק.

איתן ברושי: כאשר ביקרתי במקומות לא פעם שאלתי כמה נוצרה הרקמה המשותפת.

איתן ברושי: לא תמיד בשנה אפשר להספיק.

איתן ברושי: שאלתי למשל אם ההורים באו לבקר.

איתן ברושי: לא תמיד באו.

איתן ברושי: אבל תמיד הרגשתי בגאווה של חניכי תל"מ מהשתייכותם למפעל הזה וגאווה גדולה מאוד של המדריכים והחברים שלנו בתנועה הקיבוצית, שיש לנו את הזכות למפעל הזה.

איתן ברושי: המפעל הזה חשוב לנו כתנועה הקיבוצית, שהייתה תמיד שותפה למאמצים הלאומיים.

איתן ברושי: אני אומר למשרד העלייה והקליטה וללירית סרפוס, אנחנו מפוזרים על פני כ-270 ישובים מדן ועד אילת, תרתי משמע.

איתן ברושי: גם תוכנית תל"מ מפוזרת מהצפון ועד הדרום הרחוק.

איתן ברושי: יש יתרון עצום ב-270 בסיסים כאלה שמכילים בתוכם אלפי אנשים, אוכלוסייה זמנית, כפי שהוזכר כאן: "בית ראשון במולדת" שהצטמצם לצערנו בגלל הבנייה, חיילים בודדים, אולפנים, נוער עולה ללא הורים (נעל"ה) וכמובן תל"מ ושנת שירות ועוד רבים אחרים.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, למשרד ראש הממשלה אין נכס גדול יותר מהתנועה הקיבוצית.

איתן ברושי: הנכס הזה הולך ונשחק, בשל שתי סיבות.

איתן ברושי: סיבה אחת, כי החברה הישראלית משנה את סדר העדיפויות שלה, ועל זה נתמודד בכל מקום, כולל בתקציב 2017-2018.

איתן ברושי: ראש הממשלה מסכים, לפי דעתי, עם הדברים שלי אבל לא תמיד יש לזה ביטוי בהתנהלות של המשרדים.

איתן ברושי: השחיקה שלנו היא קודם כול שחיקה ושינוי סדר עדיפויות של החברה הישראלית.

איתן ברושי: והסיבה השנייה היא המשאב העיקרי שהולך ונעשה וחסר, זה השיכון.

איתן ברושי: בעבר המדינה ידעה לבנות מקרוואנים בעלייה מברית-המועצות לשעבר ושיפוץ של בתי "עמידר" והיו בונים פינות נוער וקלטו חברות נוער.

איתן ברושי: אני לא יודע אם יש כאן נציגים של הסוכנות היהודית.

איתן ברושי: יגידו: טוב, יש כמה מרכזי קליטה לא מלאים.

איתן ברושי: אבל אין להשוות את הקליטה במרכז קליטה ריק לקליטה בתוך קיבוץ מלא, על כל המובנים של זה.

איתן ברושי: ברור שאחר-כך לא כולם נשארים בקיבוץ.

איתן ברושי: גם כשקלטנו את העלייה מברית-המועצות לשעבר ידענו שזאת נחיתה רכה ולא תמיד קליטה שלמה, אבל מי שיצא משם אחרי שנה-שנתיים יצא יותר בָּשֵל להתמודדות מאשר מי שלא עברו את המסלול הזה.

איתן ברושי: והנה אנחנו שומעים גם, בניגוד לכל מיני תחזיות, גם קליטה אמיתית של חברות, של מדריך נוער, של נישואים.

איתן ברושי: מי שחשב שהקיבוץ הוא מקום סגור – ויש מי שאומרים את זה ואמרו את זה, ויש מי שאומרים את זה גם היום מתוך חוסר הבנה והכרות.

איתן ברושי: אין ספק שכאשר אתה בא לקיבוץ כמו נען או קיבוצים אחרים ואתה רואה את יוצאי תל"מ עובדים במערכת החינוך של הקיבוץ, אתה מבין שהקיבוץ נתן את הדבר הכי יקר לחברים מתל"מ, את חינוך הילדים.

איתן ברושי: זה לא דבר פשוט, כאשר החינוך הוא הדבר הכי יקר שיש בקיבוץ.

איתן ברושי: והנה אנחנו רואים את ההשתלבות של תל"מ.

איתן ברושי: יש משהו יותר חזק מזה לומר על החיבור המרשים הזה בין ההתיישבות ובין תל"מ?

איתן ברושי: ועכשיו באים מנימוקים בירוקרטיים ומסבירים איך בירוקרטיה הורגת.

איתן ברושי: ראש הממשלה אוהב לקרוא לזה רגולציה.

איתן ברושי: ראש הממשלה אומר שצריך לחסל את הבירוקרטיה, אבל הנה דוגמה, לירית סרפוס, תגידי למנכ"ל אלי גרונר, שאפגש אתו בקרוב, הנה דוגמה.

איתן ברושי: אז איך יסבירו לאנשי תל"מ וליוצאי אתיופיה שיש החלטה?

איתן ברושי: מה זה משנה בכלל איזה משרד אחראי?

איתן ברושי: יש ממשלה בישראל, יש ראש ממשלה שרוצה להישאר, וזה בסדר גמור.

איתן ברושי: אז מה מעניין החלוקות הפנימיות?

איתן ברושי: תמיד הייתי אומר כשהייתי ראש מועצה: מי למעלה?

איתן ברושי: מי למטה?

איתן ברושי: מה זה מעניין את יוצאי אתיופיה מה הן ההחלטות האלה, שגם אנחנו לא תמיד מבינים אותן?

איתן ברושי: השאלה אם התוכנית תימשך או לא תימשך.

איתן ברושי: התפקיד שלכם לדאוג שהתוכנית תימשך.

איתן ברושי: יש שתי אפשרויות.

איתן ברושי: או שיחריגו את התוכנית מן הכלל, ותמיד בכל כלל יש יוצא מן הכלל.

איתן ברושי: יכולים להגיד שהתוכנית הזאת חריגה.

איתן ברושי: אני רוצה להציע סיכום מעבר לברכה לתנועה הקיבוצית, שלא תשכח לכתוב את זה.

איתן ברושי: אני רוצה לומר, אפשרות אחת היא שיחריגו את התוכנית הזאת למספר שנים.

איתן ברושי: עם כל הכבוד, זה לא התוכנית שמשנה את מצב האומה, זה יגדל בין 100 ל-200, במקום שיפעל ב-20 קיבוצים יפעל ב-30 קיבוצים, שחלקם מתחלף.

איתן ברושי: אבל דעו, אם יום אחד יפרקו את התוכנית אי אפשר יהיה לחזור יותר כי הבתים יתמלאו, הצוות יתפזר, כך החיים, ויש ביקושים נוספים.

איתן ברושי: אפשרות שנייה, חברי ממשרד העלייה והקליטה, ואין לי בעיה לדבר על זה עם סופה לנדבר, אני מכיר אותה כבר שנים רבות, פעם היא הייתה במפלגת העבודה.

איתן ברושי: אצלנו יש נדודים פוליטיים...

איתן ברושי: אפשרות שנייה היא שמשרד הכלכלה יתקצב והממשלה תחליט שהכסף הזה עובר.

איתן ברושי: אתם תהיו "הקבלן" של התוכנית ובמקרה כזה התוכנית תימשך.

איתן ברושי: אין היגיון לשלוח את התנועה הקיבוצית עכשיו לאסוף את הכסף ממשרדי הממשלה.

איתן ברושי: עם כל הכבוד, זה לא התפקיד שלה.

איתן ברושי: היא לא תהיה הקמב"ץ של הכסף, שיגידו: שליש יתקבל מפה, שליש יתקבל מפה.

איתן ברושי: בזה הרגנו את העניין.

איתן ברושי: התנועה הקיבוצית צריכה לעבוד מול משרד העלייה והקליטה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, הממשלה, בפיקוח שלנו, צריכה לאפשר את התוכנית ואת הכפלתה ולמצוא דרך, או שתהיה החרגה לתוכנית או שהתקציב שקיים יהיה בידי משרד העלייה והקליטה כתוצאה מן ההחלטה שהתוכנית לא תיפגע.

איתן ברושי: אי אפשר לשלוח את התנועה הקיבוצית לעבוד עכשיו מול כל המדינה.

איתן ברושי: אם כך יקרה, שישלחו אותם, זה לסגור את העסק, הם לא יכולים לעשות את זה.

איתן ברושי: תפקידם להצליח בתוכנית.

איתן ברושי: תפקיד הממשלה לתת להם את התנאים כדי שהם יצליחו למען קליטה שלמה של יוצאי יהדות אתיופיה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, אתה מכיר אותי, הייתי גם באירועים, אני "חייל" שלך ואני נאמן לתוכנית ומחויב לקליטה של העלייה הזאת, שאני מאמין בה.

איתן ברושי: אני פונה אליך, לירית סרפוס, אם צריך אני מוכן לבוא לדיון במשרד ראש הממשלה כדי שאנחנו נשלים את התוכנית ונכפיל אותה.

איתן ברושי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש לי הצעה ללירית סרפוס.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שאת מינהל הסטודנטים עשינו כחריג.

אברהם נגוסה: האם יש אפשרות לעשות גם את התוכנית הזאת כחריג?

<לירית סרפוס: עקרונית, כן, אם משרד העלייה והקליטה מסכים.

<ניר בנדק: שלום לכולם.

<ניר בנדק: אני מצטער אם אחזור על רוב הדברים שנאמרו פה.

<ניר בנדק: הקשבתי בקשב רב.

<ניר בנדק: קוראים לי ניר ואני מקיבוץ גן שמואל ומקשר של התוכנית כבר כמעט 11 שנים.

<ניר בנדק: מכל מי שיושב פה וקשור בצורה כלשהי לתוכנית, אני הכי ותיק.

<יצחק שפרן: אחרי דוד יאסו.

<ניר בנדק: נכון.

<ניר בנדק: התוכנית הזאת התחילה לטובת עולים חדשים, אבל לא סתם אנחנו מתייחסים אליה כקליטה ולא כאל עלייה.

<ניר בנדק: לאט-לאט עם השנים למדנו עם עצמנו לאיזו אוכלוסייה מן הקהילה אנחנו מסוגלים בשנה או שנה וחצי, בגלל התקציבים המצומצמים, לתת את המקפצה לקליטה נכונה יותר בחיים הבוגרים שלהם.

<ניר בנדק: כשקלטנו בהתחלה חבר'ה שהיו עם בעיות מפה-ועד-הודעה-חדשה של קליטה, של מקום, כנראה לא הצלחנו בשנה אחת, כאשר תוקצבה התוכנית לשנה אחת, לא הצלחנו להגיע לתוצאות.

<ניר בנדק: עם השנים אנחנו מצליחים להגיע לתוצאות ולשילוב הצעירים לקליטה משמעותית, לא סתם לקליטה כפי שאתם רגילים.

<ניר בנדק: אנחנו מצליחים להביא את החבר'ה האלה מחוסר יכולת בסיסית, מן המציאות שלהם ביום-יום, למצב שהם מסוגלים לנהל חיים בוגרים, משפחה, עסקים, עסקים פרטיים, כמעט בכל תחום ועניין.

<ניר בנדק: אני לא מצליח להבין, כפי שדיברו פה על נושא הבירוקרטיה – קיבינימט, תמצאו את ה-2.5, 3 או 4 מיליון שקל בשביל לשמר את התוכנית.

<ניר בנדק: זה הסיירת של התוכניות החברתיות לקליטה במדינה שלנו.

<ניר בנדק: אין שום מסגרת אחרת שיודעת לחבר גם לימודים, גם עבודה, גם מגורים, גם מעטפת של אנשים כמונו שמתנדבים.

<ניר בנדק: בכל קיבוץ יש לפחות 4, 5 או אפילו 10 חבר'ה שמתגייסים בהתנדבות כמונו בשביל לשלב את החבר'ה האלה ובשביל לעשות את התוכנית הזאת לאפשרית.

<ניר בנדק: אני חושב שמשרד העלייה והקליטה הוא המקום הנכון.

<ניר בנדק: ראשית, הוא מכיר את זה.

<ניר בנדק: שנית, הם עושים את זה כבר שנים.

<ניר בנדק: למצוא מקום לנושא הזה שייכנס אל תוך המשפך הזה – זה לא משחק.

אברהם נגוסה: אין על זה ויכוח, אבל תסכם.

<ניר בנדק: אני חושב, כפי שנאמר פה, שאסור להזיז את הדבר הזה, לא להזיז את הגבינה אפילו סנטימטר.

אברהם נגוסה: תודה.

<דוד יאסו: אדוני היושב-ראש, אני מבקש להתייחס.

אברהם נגוסה: אני מצטער אבל אין לנו זמן.

אברהם נגוסה: אין ויכוח על הדבר.

<דוד יאסו: יש לי הרגשה שהסיבה להחלטה שמשרד העלייה והקליטה יטפל בעולים עד 15 שנים ממועד עלייתם, לזה יש משמעות נוספת, כי חלק מבני הקהילה לחצו שכל הפעילויות נמצאות במשרד העלייה והקליטה ייצאו למשרדים הרלוונטיים ולאו דווקא יישארו במשרד העלייה והקליטה.

<ניר בנדק: זה נבע מחוסר הבנה של החבר'ה האלה.

אברהם נגוסה: אמרתי קודם שאנחנו אשמים.

אברהם נגוסה: נעבור להתייחסות של נציגת הסוכנות היהודית ואז נסכם.

<ורד אחיהון: מלבד להגיד שצריך באמת להמשיך את התוכנית, וכפי שהוא אמר, זה הסיירת של החבר'ה האלה לחיבור למרקם בחברה הישראלית, ולהגיד: תמשיכו – לא משנה באיזה משרד הם יהיו, יש תוכניות שצריכות להמשיך, וגם אם יש החלטת ממשלה, יש תוכניות ביניים.

<ורד אחיהון: עד שיחליטו לאיזה משרד התוכנית הזאת תעבור צריך לתת לה להמשיך.

<ורד אחיהון: תודה רבה.

<גבי אסם: לזה צריך להיות תרגום של החלטה.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אנחנו נסכם.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: אני רוצה לחזק את חברי איתן ברושי ולהגיד שאין לנו ויכוח בכלל שבהרבה מאוד תחומים בני העלייה האתיופית מטופלים על-ידי משרד העלייה והקליטה שלא בצדק.

קסניה סבטלובה: כבר מזמן צריך להעביר את האחריות ולפזר בין שאר המשרדים.

קסניה סבטלובה: אבל כאשר מדובר בעניין כמו קליטה, שזה התחום היחיד שבו אמור לטפל משרד הקליטה, אני חושבת שפה אנחנו פונים למשרד העלייה והקליטה ואומרים להם שוב ושוב שאנחנו מצפים שיעשו את הדבר הנכון וימשיכו את התוכנית המבורכת הזאת.

קסניה סבטלובה: אני יכולה להגיד שהמחקר האחרון שראיתי בנושא הזה היה באמצע שנות התשעים, ואני בטוחה שיש עוד רבים אחרים בנושא הזה, אבל אני זוכרת משהו שהיה אז רלוונטי לי כעולה חדשה, כמי שדווקא לא עברה קליטה דרך הקיבוצים.

קסניה סבטלובה: ראיתי שאחוזי ההצלחה של אלה שנקלטו דרך הקיבוץ, גם מן הבחינה הפסיכולוגית שלהם, ללא ערוך גבוהים יותר מאשר של אלה שעברו את הקליטה הישירה או קליטה במרכזי הקליטה, שהם פחות מוצלחים או יותר מוצלחים, אבל אין מה להתווכח שהקיבוץ נותן באמת את החיבוק החם ואת הדרך הישרה מהתחלה.

קסניה סבטלובה: צריך לחזק את זה ולא להרפות.

קסניה סבטלובה: אני באמת קוראת למשרד העלייה והקליטה לתת יד ולעסוק באחריות הישירה שלהם לקליטה.

קסניה סבטלובה: עניין הקליטה, אנחנו תמיד זוכרים, נמשך זמן רב מאוד אחרי שהאדם הגיע בפועל לארץ.

קסניה סבטלובה: עלייה קורית ביום אחד, קליטה יכולה להימשך גם עשרות שנים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: קודם כול, הוועדה מברכת את התנועה הקיבוצית על תוכנית כה מצליחה, שכפי שאחרים כינו אותה היא הסיירת של תוכניות הקליטה.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת להמשיך להפעיל ואף להרחיב משמעותית את תוכנית תל"מ (תעסוקה, לימודים, מגורים) בקיבוצים.

אברהם נגוסה: מדובר בתוכנית מצליחה שמקדמת את יוצאי אתיופיה הצעירים אחרי צבא.

אברהם נגוסה: הוועדה מוחה על היעדרות נציגי משרד הכלכלה, שבחרו לא להגיע לדיון.

אברהם נגוסה: הוועדה תפנה ותבקש מימון ממשרד הכלכלה לתוכנית תל"מ עבור יוצאי אתיופיה שנמצאים יותר מ-15 שנים בארץ.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למשרד העלייה והקליטה להמשיך לממן את התוכנית ליוצאי אתיופיה ששוהים עד 15 שנים בארץ.

אברהם נגוסה: הוועדה מבקשת שבתקציב של השנים 2017-2018 יתוקצב הסכום הנדרש עבור 250 משתתפים בתוכנית תל"מ.

<דוד יאסו: אין 250.

<דוד יאסו: יש להם יכולת לקלוט רק 80-85.

<יצחק שפרן: המגבלה היא התקציב.

אברהם נגוסה: הם אמרו קודם, אני הקשבתי, ש-250 ממתינים להיכנס לתוכנית ולהשתלב בקיבוצים.

<דוד יאסו: מתוך 160 קיבוצים שקיימים בארץ פועלים כרגע ב-16 קיבוצים.

<ניר בנדק: בגלל התקציב.

<ניר בנדק: הקיבוצים רוצים לקלוט.

אברהם נגוסה: הוא אומר שאם יהיה לו תקציב הוא יכול לשלב 250.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו נבקש תקציבים.

אברהם נגוסה: התקציב בכל זאת הולך פר אדם ולכן זה לא בעיה.

אברהם נגוסה: אם אין להם, תיתן להם לפי מספר המשתתפים בתוכנית.

אברהם נגוסה: אני חוזר ומדגיש, בתקציב של השנים 2017-2018 יתוקצב הסכום הנדרש עבור 250 משתתפים בתוכנית תל"מ בתוך תקציב משרד העלייה והקליטה.

<דוד יאסו: לא מתקציב משרד העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: אמרתי: בתוך התקציב של המשרד.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למשרד ראש הממשלה לבחון כיצד ניתן להשאיר את התקצוב לתוכנית במשרד העלייה והקליטה גם למשתתפים שנמצאים בארץ יותר מ-15 שנים, ומבקשת לקבל את תשובת משרד ראש הממשלה בתוך שבועיים.

אברהם נגוסה: הוועדה תערוך סיור באחד הקיבוצים כדי ללמוד על הצלחת התוכנית.

<גבי אסם: בשמחה רבה.

<גבי אסם: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: הישיבה נעולה.